Справа № 120/14274/24
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2024-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

26 грудня 2024 р. Справа № 120/14274/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вільчинського О. В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Першого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у серпні 2024 року позивачу стало відомо про наявність накладеного арешту на належне їй нерухоме майно. Підставою обтяження вказано постанову виконавця Центрального відділу ДВС м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області за постановою №52071579 від 05.09.2016 року. Представник позивача стверджує, що звернувся до відповідача із заявою про зняття з нерухомого майна безпідставно накладеного арешту. Однак у відповідь на заяву відповідач письмово відмовив у задоволенні заяви, зазначивши, що арешт може бути знятий за рішенням суду.

Позивач вважає, що необґрунтована відмова відповідача у знятті арешту за відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку будь-яких осіб, що підтверджується відсутністю будь-яких виконавчих проваджень, в яких він був би боржником, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння майном.

З урахуванням наведеного позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою суду справа прийнята до розгляду, вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач відзив на позов не подав.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши письмові докази, перевіривши доводи позову, суд встановив такі обставини.

24.09.2024 представник ОСОБА_1 звернувся до Першого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з вимогою зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по виконавчому провадженні за АСВП №52071579.

Відповідач листом від 30.09.2024 №146444 повідомив, що на виконанні в Центральному відділі ДВС м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області перебувало виконавче провадження (АСВП №52071579) з примусового виконання виконавчого листа №202/1193/14-ц, що виданий 03.02.2016 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №DNH4KP95480010 від 24.05.2006 року у розмірі 135283,92 грн., а також судові витрати в розмірі 1452,84 грн. Стягнення солідарно з ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованості у розмірі 10000,00грн. 05.10.2017 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» та надіслано разом з оригіналом виконавчого документа до ПАТ КБ «Приватбанк». Більш детальну інформацію надати не представляється можливим. Так як, відповідно до п.2 Розділу XI Наказу Міністерства юстиції України 07.06.2017 №1829/5 «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями» строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. Виконавче провадження 52071579 знищено. Зняття арешту передбачено ст.59 Закону України «Про виконавче провадження». Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави для зняття арешту з нерухомого майна, власником якого є ОСОБА_1 , зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав за №16236294.

08.10.2024року представник позивача звернувся до Першого відділу ДВС у м.Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) з адвокатським запитом про надання інформації про наявність на виконанні відкритих виконавчих проваджень про стягнення коштів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та чи повторно пред`являвся до виконання виконавчий документ АСВП №52071579 за виконавчим листом №202/1193/14-ц, що виданий 03.02.2016 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська.

15.10.2024року за вих. №162899 Перший відділ ДВС у м. Вінниці ЦМУМЮ (м. Київ) на адвокатський запит повідомив про відсутність виконавчих проваджень, де ОСОБА_1 є боржником.

Крім того, згідно листа АТ КБ "Приват Банк" від 30.08.2024 року встановлено, що станом на 30.08.2024 за позивачем не має заборгованості перед даним банком.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо незняття арешту з нерухомого майна, позивач звернулася із цим позовом.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII), який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Так, статтею 1 Закону №1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону №1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

У відповідності до п. 1 ч.1 ст. 26 Закону №1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону №1404-VIII, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Згідно з ч. 2 ст. 27 вказаного Закону виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: 2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Частиною 5 ст. 37 Закону №1404-VIII повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону №1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Пунктом 1 ч. 4 ст. 12 Закону №1404-VIII встановлено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Частиною 5 ст. 12 Закону №1404-VIII, зокрема, визначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Частинами 1, 2 ст. 56 Закону №1404-VIII, зокрема, передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення (ч.1).

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна (ч.2).

Частиною 4 ст. 59 Закону №1404-VIII встановлено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Згідно частини 5 вказаної статті Закону №1404-VIII, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Як випливає зі змісту наведеної вище ч. 4 ст. 59 Закону №1404-VIII, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону №1404-VIII не є підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини.

За таких обставин, суд не вбачає протиправності в бездіяльності відповідача щодо незняття арешту з майна позивача під час повернення виконавчого документа стягувачу постановою ВП № 52071579 від 05.10.2017 року. Тому в цій частині вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Разом з тим, суд бере до уваги, що згідно наведеної вище частини 1 ст. 56 Закону № 1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Дійсно, відповідно до ч. 5 ст. 37 Закону №1404-VIII повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання. Але таке повторне пред`явлення виконавчого документа може мати місце в межах строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Передбачений статтею 12 Закону трирічний строк повторного пред`явлення виконавчого документа з дня його повернення (05.10.2017 року) сплинув 05.10.2020 року.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Отже, сплив строку для повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання є підставою для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Більш того, згідно листа АТ КБ "Приват Банк" від 30.08.2024 року встановлено, що станом на 30.08.2024 за позивачем не має заборгованості перед даним банком.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту майна боржника (позивача у даній справі), за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Тому в даному випадку на підставі частини 5 статті 59 Закону №1404-VIII арешт з майна позивача може бути знятий за рішенням суду.

Крім того, наразі на виконанні у відповідача не перебуває виконавчого провадження зі стягнення з позивача виконавчого збору.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що вимога позивача про зобов`язання відповідача зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 , накладений у ВП №52071579 та вчинити дії щодо скасування арешту на все нерухоме майно, номер обтяження 16236294, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 605,60 грн. (1211,20 грн./ 2).

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов`язати Перший відділ державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 , накладений у виконавчому провадженні №52071579 та вчинити дії щодо скасування арешту на все нерухоме майно, номер обтяження 16236294.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Першого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Перший відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (21000, м. Вінниця, вул. Соборна, 15-а, )

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович