Справа № 610/4481/24
Суддя: Феленко Ю. А.
Дата ухвалення: 2024-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 610/4481/24
Провадження № 2-а/610/30/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2024 Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Феленка Ю.А.,

за участю секретаря судового засідання Петрової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балаклія Ізюмського району Харківської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа начальник територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів.

02 грудня 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Браславська О.А., звернувся до Балаклійського районного суду Харківської області з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому позивач просить визнати постанову за справою про адміністративне правопорушення № 879/п, яка винесена начальником територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 протиправною та скасувати її.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача адвокат Браславська О.А. зазначила, що 22.11.2024 начальник територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 полковник ОСОБА_2 виніс постанову № 879/п, якою визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та наклав адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. З вказаною постановою позивач не згоден, вважає її протиправною та такою, що підлягає скасуванню з таких підстав. Згідно з оскаржуваною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за те, що він не уточнив свої персональні дані протягом 60-ти днів з дня набрання чинності Законом України № 3633. До позовної заяви додаються докази, які спростовують правомірність оскаржуваної постанови та які підтверджують: ОСОБА_1 20.10.2006 був взятий на військовий облік в ІНФОРМАЦІЯ_3 . 20.12.2023 ОСОБА_1 отримав тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 . В цей же день, 20.12.2023, ОСОБА_1 отримав довідку № 566 від ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідно до якої він має право на відстрочку від мобілізації за призовом на військову службі за призовом під час мобілізації до 13.04.2036. 13.11.2024 ОСОБА_1 отримав від ІНФОРМАЦІЯ_5 довідку № 2000 про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на строк до 08.02.2025. Відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації були видані ОСОБА_1 на підставі абз 6 ч. 1, п. 5 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". Під час оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації посадовими особами ТЦК та СП були перевірені всі дані ОСОБА_1 , який особисто їх надав разом з іншими документами, необхідними для отримання відстрочки. Але через 9 днів після надання довідки про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 полковник ОСОБА_2 виніс постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за те, що останній не оновив свої данні.

В оскаржуваній постанові не зазначено, які саме конкретно відомості про себе (персональні дані) позивач був зобов`язаний уточнити і не уточнив, а отже, не у повному обсязі викладено суть (об`єктивну сторону) адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, що не відповідає наведеним вище вимогам.

Разом з тим, відповідачем в постанові не вказано, які саме відомості (персональні дані) не були оновлені позивачем, не міститься відомостей на підтвердження того, що відповідачем вживалися заходи щодо отримання персональних даних позивача в порядку електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами даних, держателями яких є державні органи. Отже, відповідачем не доведено наявності передбачених законом умов, за яких ОСОБА_1 міг бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (у розумінні примітки до ст. 210 КУпАП та враховуючи відсутність протоколу про адміністративне правопорушення). Крім того, порушений порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, який регламентовано ст. 279 КУпАП, оскільки невідомо чи складався протокол про адміністративне правопорушення, позивач не запрошувався на розгляд справи, йому не був вручений примірник протоколу, йому не були роз`яснені права, не надано можливості заявляти клопотання. З огляду на викладене, представник позивача вважає, що у діях ОСОБА_1 наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП не доведено.

Позивач та його представник в судове засідання, призначене на 23.12.2024, не з`явилися, про час та місце його проведення були повідомленні належним чином. Позивач через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений своєчасно та належним чином, відзив не подав, про причину неявки суд не повідомив.

Третя особа начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений своєчасно та належним чином, про причину неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Частиною 9 ст. 205 КАС України визначено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

05.12.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа начальник територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення було прийнято до розгляду Балаклійським районним судом Харківської області, відкрито провадження та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін з урахуванням вимог ст. 286 КАС України. Витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_6 належним чином завірені копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у якій було винесено постанову № 879/п від 22.11.2024.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта позивача серії НОМЕР_2 (а.с. 18).

З тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_3 , виданого ОСОБА_1 20.12.2023, встановлено, що 20.10.2006 він взятий на облік військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 17).

Згідно з наданою 20.12.2023 ІНФОРМАЦІЯ_7 інформацією рядовий запасу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_9 , має право на відстрочку від призову на військову службу за призовом під час мобілізації до 13.04.2036 (а.с. 13 зворот).

Відповідно до довідки № 2000, виданої 13.11.2024 ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_1 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі п. 5 ч. 1 ст. 23 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" на строк до 08.02.2025 (а.с. 13).

Відповідно до наданого пенсійного посвідчення серії НОМЕР_4 та свідоцтва про народження, серії НОМЕР_5 , донька позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , є особою з інвалідністю з дитинства та дитиною з інвалідністю (а.с. 14, 15).

Згідно з наданим позивачем пенсійним посвідченням серії НОМЕР_6 та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_7 , син позивача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , є особою з інвалідністю з дитинства та дитиною з інвалідністю (а.с. 14 зворот, 16).

22 листопада 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_12 полковником ОСОБА_2 було винесено постанову за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП № 879/п, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 17 000 грн (а.с. 12, 31).

З вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 ставиться у вину порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме те, що він, у порушення вимог абз. 7 ч. 3 ст. 22 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", абз. 4 п. 1 . 2 Прикінцевих положень Закону України від 11.04.2024 № 3633, абз. 2 ч. 10 ст. 1 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу" не уточнив протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом України від 11.04.2024 № 3633 свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

На виконання ухвали суду від 05.12.2024 про витребування доказів ІНФОРМАЦІЯ_13 була надана завірена копія оскаржуваної постанови та роздрукована облікова картка з ЄДРВ "Оберіг" громадянина ОСОБА_1 .

При цьому, матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, у якій було винесено постанову № 879/п від 22.11.2024, у тому числі протокол про вчинене адміністративне правопорушення, суду надані не були.

Норми права, які застосував суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог (ч. 2 ст. 9 КАС України).

Згідно з ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Частиною 3 статті 288 КУпАП передбачено, що оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Відповідно до пунктів 1, 3, 8 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Нормами КУпАП регламентовано, що відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як визначено ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст. 283 КпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до положень КУпАП вищевказані обставини встановлюються на підставі доказів.

Згідно зі ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Мотиви суду.

Як було зазначено вище, позивачу ОСОБА_1 ставиться у вину порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме те, що він, у порушення абз. 7 ч. 3 ст. 22 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", абз. 4 п. 1 . 2 Прикінцевих положень Закону України від 11.04.2024 № 3633, абз. 2 ч. 10 ст. 1 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу" не уточнив протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом України від 11.04.2024 № 3633 свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Частиною 3 ст. 210-1 КпАП України встановлено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оборону України" особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В абз. 2 ч. 10 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", порушення якого ставиться у вину позивачу, зазначається, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з абз. 4 пункту 1 частини ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 3633-ІХ 1) під час дії Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 24 лютого 2022 року № 65/2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 3 березня 2022 року № 2105-IX: громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані: у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Статтю 210-1 КУпАП доповнено Законом № 3696-ІХ "Про внесення змін до КУпАП щодо відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію", який набрав чинності 19 травня 2024 року.

Тобто, з 19 травня 2024 року встановлено 60-денний строк для уточнення громадянами України своїх даних щодо виконання військового обов`язку, що включає виконання правил військового обліку, і одночасно введено норму, яка передбачає сувору адміністративну відповідальність за невиконання цих правил в умовах особливого періоду.

З довідки від 13.11.2024 № 2000, виданої начальником ІНФОРМАЦІЯ_14 ОСОБА_5 вбачається, що ОСОБА_1 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 23 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" на строк до 08 лютого 2025 року.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають військовозобов`язані жінки та чоловіки, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, які виховують дитину з інвалідністю віком до 18 років.

З наданих позивачем копій пенсійних посвідчень серії НОМЕР_4 та НОМЕР_6

встановлено, що ОСОБА_1 є батьком, який виховує двох дітей з інвалідністю віком до 18 років, у зв`язку з чим йому було надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Отже судом встановлено, що в 20 грудня 2023 року ОСОБА_1 безпосередньо у ІНФОРМАЦІЯ_9 отримав довідку, відповідно до якої він має право на відстрочку від призову на військову службу за призовом під час мобілізації до 13.04.2036 на підставі абз. 6 . 1 ст. 23 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", що свідчить про фактичне оновлення даних у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку.

Тобто відповідач фактично володів щодо позивача обліковими даними, які були належними та достатніми для того, щоб у встановленому законом порядку оформити ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу, про що свідчить довідка від 13.11.2024 про відвідування.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, в адміністративних справах щодо оскарження рішень та дій суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Така презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Недоведена вина прирівнюється до невинуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Судом вживалися заходи щодо витребування матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, у якій було винесено оскаржувану постанову. Проте, ІНФОРМАЦІЯ_7 вимоги ухвали суду не виконав та матеріали справи разом з доказами доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не надав.

Суд наголошує, що сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності доказів на підтвердження викладених у ній обставин, не може свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17.

За таких обставин суд дійшов висновку, що ІНФОРМАЦІЯ_7 шляхом надання належних та допустимих доказів не доведено вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а відтак притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення за відсутності доказів вчинення адміністративного правопорушення є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах у справі про адміністративне правопорушення місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням викладених обставин, враховуючи відсутність доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова № 879/П від 22 листопада 2024 року у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП підлягає скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 5, 19, 20, 159, 160, 241-246, 286 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа начальник територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від 22 листопада 2024 року № 879/п за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_15 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_9 .

Третя особа: начальник територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення складено 27 грудня 2024 року.

СуддяЮ.А. Феленко