Справа № 280/2274/24
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2024-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 грудня 2024 року м. Дніпросправа № 280/2274/24

Головуючий суддя І інстанції Максименко Л.Я.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Іванова С.М. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19.06.2024 року в адміністративній справі №280/2274/24 за позовом Публічного акціонерного товариства "МОТОР СІЧ" до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "МОТОР СІЧ" звернулось до суду з адміністративним позовом до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23.02.2024 року №2 в повному обсязі.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19.06.2024 року адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "МОТОР СІЧ" було задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 23.02.2024 №2.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що спірне податкове повідомлення-рішення було прийнято останнім на підставі, у межах повноважень та у спосіб, які передбачені чинним законодавством, що свідчить про відсутність підстав для його скасування.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як було встановлено судом першої інстанції, на підставі повідомлення про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 19.12.2023 №214/32-00-07-06-13 та наказу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 19.12.2023 №304-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ПАТ «МОТОР СІЧ» було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПАТ «МОТОР СІЧ» з питання законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. по декларації з податку на додану вартість за жовтень 2023 року (вх. № від 20.11.2023) з урахуванням уточнюючих розрахунків.

За результатами проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки складено акт від 18.01.2024 № 28/32-00-51-02-03/14307794, яким встановлено порушення п.44.1 ст.44, пп.«а» п.198.1, абз.1-3 п.198.2, абз.1,2 п.198.3 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200, п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями) (далі Податковий кодекс), п.п. 1 п.4, п.5 розділу V наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» від 28.01.2016 №21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29.01.2016 за № 159/28289 (зі змінами та доповненнями), внаслідок якого завищено суму від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (р. 19) на 413 638 грн., що призвело до завищення суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку (показник рядка 20.2.1 податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2023 року з урахуванням уточнюючих розрахунків) на суму 413 638 гривень.

ПАТ «МОТОР СІЧ» не погодившись з висновками акта перевірки від 18.01.2024 №28/32-00-51-02-03/14307794 подало до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків заперечення до акта перевірки № ГБ-1007 від 31.01.2024.

19.02.2024 на адресу ПАТ «МОТОР СІЧ» від Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків надійшла відповідь № 846/6/32/00/51/02/03 від 16.02.2024 на заперечення до акта перевірки, якою в задоволенні заперечень платника податку було відмовлено.

26.02.2024 на адресу ПАТ «МОТОР СІЧ» надійшло податкове повідомлення-рішення від 23.02.2024 №2, яким встановлено завищення суми бюджетного відшкодування ПДВ, задекларовану на рахунок платника в банку у розмірі 413 638 грн. та донараховано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 206 819 грн.

Позивач вважає податкове повідомлення-рішення від 23.02.2024 року № 2 протиправним, у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було допущено порушень податкового законодавства, господарські операції з контрагентами мали реальний характер, оформлені належними первинними документами та в повному обсязі відображені в бухгалтерському та податковому обліках. У періоді, який перевірявся, позивач формував свій податковий кредит у відповідності із вимогами чинного на час вчинення господарських правовідносин законодавства.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Відповідно до п.п. 200.1-200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Таким чином, наведеними нормами матеріального права, визначено підстави для формування платником податків податкового кредиту з податку на додану вартість і до таких підстав віднесено: наявність господарської операції, сплата податку на додану вартість у вартості товарів (робіт, послуг), факт сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними податковими накладними, використанням придбаних товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 201.1. ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках обов`язкові реквізити.

Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов`язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг (п. 201.4 ст.201 Податкового кодексу України).

Згідно з п. 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу України).

Отже, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з`ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції; установлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинним документом визнається документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Згідно зі ст. 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарської операції є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства від імені якого складений документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Враховуючи вищезазначені норми, у ході розгляду справи судом повинні оцінюватися документи, надані платником податків на підтвердження свого права на формування витрат та податкового кредиту з ПДВ.

В силу викладеного будь-які документи (у тому числі договори, видаткові накладні, податкові накладні тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Необхідною умовою для цього є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

За відсутності факту придбання товарів (послуг) відповідні суми не можуть включатися до складу валових витрат та податкового кредиту навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів. Визначальною має бути подія, підтверджена документально. При цьому, документи мають бути складені особою, яку можливо ідентифікувати, відповідальною за здійснення господарської операції.

Як свідчать встановлені обставини справи, позивач при здійсненні своєї господарської діяльності мав господарські відносини з ТОВ «ПРОМТЕХІНВЕСТ ГРУП», TOB УКРПРОМЕНЕРГОСЕРВІС, TOB «ПРОСТИЛЬ», ПП «НАУКОВЕ ПРОМИСЛОВО-КОМЕРЦІЙНЕ ОБ`ЄДНАННЯ «ТАТА», TOB «ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ПРОМЕЛЕКТРОНКОМПЛЕКТ», TOB «НВП «КОНСAT», ПрАТ «ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ІНЖЕНЕРНО-ТЕХНІЧНИЙ ЦЕНТР «КОНТАКТ», TOB «ТЕХНО АГРО ГРУП», ПП «КУЛЕРОВА ФАНКІ КОМПАНІ».

Так, між позивачем та ТОВ «ПРОМТЕХІНВЕСТ ГРУП» було укладено договір від 23.06.2023 року № 2852/23-Д, відповідно до п. 1 якого, Постачальник зобов`язується передати, а Покупець прийняти та оплатити продукцію.

На підтвердження реальності наведеної операції, позивачем до суду були подані копії специфікацій №1 від 15.06.2023, №2 від 22.09.2023, №3 від 31.10.2023 до договору №2658/23-Д (ВОТОМ) від 15.06.2023, податкової накладної №1 від 25.10.2023, видаткової накладної №890 від 25.10.2023, товарно-транспортної накладної №Р890 від 25.10.2023, прибуткового ордеру № від 27.10.2023, документа про використання в господарській діяльності: лімітні картки №424 за листопад 2023, №505 за грудень 2023 рік.

Також, між позивачем та TOB «УКРПРОМЕНЕРГОСЕРВІС» було укладено договір №10/08-23 від 10.08.2023, відповідно до п. 1 якого, Постачальник зобов`язується передати, а Покупець прийняти та оплатити продукцію.

На підтвердження реальності наведеної операції, позивачем до суду були подані копії специфікації №1 до договору №10/08-23 від 10.08.2023, податкової накладної №8 від 21.08.2023, розрахунку коригування кількісних і вартісних показників №12 від 31.08.2023 до податкової накладної №8 від 21.08.2023, рахунку на оплату №19 від 15.08.2023, платіжної інструкції №1893 від 21.08.2023, видаткової накладної №21 від 31.10.2023, специфікації до акту наданих послуг №НП-010358077 від 10.11.2023, посвідчення про якість виготовлення, прибутковий ордер від 31.10.2023, накладної №92 від 22.11.2023, акту приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів, наказу №169 від 06.12.2023.

Крім того, між позивачем та TOB «ПРОСТИЛЬ» було укладено договір №0185/23-Д(УЗ) від 17.01.2023, відповідно до п. 1 якого, Постачальник зобов`язується передати, а Покупець прийняти та оплатити продукцію.

На підтвердження реальності наведеної операції, позивачем до суду були подані копії податкових накладних №107 від 24.10.2023, №108 від 30.10.2023, видаткових накладних №753 від 24.10.2023, №761 від 30.10.2023, товарно-транспортних накладних №Р 753 від 24.10.2023, №Р 761 від 30.10.2023, сертифікат якості № UA.ST.087.0156-22 від 04.10.2022, прибуткових ордерів № від 24.10.2023, № від 30.10.2023, накладних на відпуск товарно-матеріальних цінностей №0480305 від 01.11.2023, № 04801319 від 07.12.2023, документи про використання в господарській діяльності: таблиця витрат респіраторів згідно річних лімітних карток з 24.10.2023 по 19.02.2024, таблиця витрат каски будівельної згідно річних лімітних карток з 30.10.2023 по 19.02.2024.

Також, між позивачем та ПП «НАУКОВЕ ПРОМИСЛОВО-КОМЕРЦІЙНЕ ОБ`ЄДНАННЯ «ТАТА» було укладено договір №15/03(УЗ) від 15.02.2023, відповідно до п. 1 якого, Постачальник зобов`язується передати, а Покупець прийняти та оплатити продукцію.

На підтвердження реальності операції з ПП «НАУКОВЕ ПРОМИСЛОВО- КОМЕРЦІЙНЕ ОБ`ЄДНАННЯ «ТАТА» позивачем були надані копії специфікацій №1 від 15.02.2023, №2 від 13.04.2023, №3 від 27.04.2023, №4 від 01.05.2023, №5 від 09.06.2023, №6 від 01.08.2023, №9 від 31.08.2023 до договору №15/03(УЗ) від 15.02.2023, податкової накладної №8 від 11.10.2023, рахунку на оплату №312 від 11.10.2023, видаткової накладної № 280 від 11.10.2023, товарно-транспортних накладних №Р280 від 11.10.2023, паспорт на продукцію, прибуткового ордеру № від 12.10.2023, документів про використання в господарській діяльності: лімітна картка №258 на 11.11.2023.

Крім того, між позивачем та TOB «ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ПРОМЕЛЕКТРОНКОМПЛЕКТ» було укладено договір №2658/23-Д(ВОТОМ) від 15.06.2023, відповідно до п. 1 якого, Постачальник зобов`язується передати, а Покупець прийняти та оплатити продукцію.

На підтвердження реальності наведеної операції, позивачем до суду були подані копії специфікацій №1 від 15.06.2023, №2 від 22.09.2023, №3 від 31.10.2023 до договору №2658/23-Д (ВОТОМ) від 15.06.2023, податкової накладної №1 від 25.10.2023, видаткової накладної №890 від 25.10.2023, товарно-транспортної накладної №Р890 від 25.10.2023, прибуткового ордеру № від 27.10.2023, документа про використання в господарській діяльності: лімітні картки №424 за листопад 2023, №505 за грудень 2023 рік.

Також, між позивачем та TOB «НВП «КОНСAT» було укладено договір договір №807/К-2009(УЗ) від 06.07.2009, відповідно до п. 1 якого, Постачальник зобов`язується передати, а Покупець прийняти та оплатити продукцію.

На підтвердження реальності наведеної операції, позивачем до суду були подані копії специфікацій №1 від 06.07.2009, №28 від 14.09.2020, №30 від 17.05.2021, №31 від 10.11.2021, №32 від 24.11.2021, №33 від 20.02.2023 до договору №807/К-2009(УЗ) від 06.07.2009, податкової накладної №1 від 02.10.2023, рахунку-фактури №СФ-0000016 від 02.10.2023, платіжного доручення №713528 від 03.10.2023, видаткової накладної №РН-0000020 від 02.10.2023, експрес-накладна TOB «НОВА ПОШТА» №023 від 02.10.2023, паспорта на продукцію у кількості 4 шт., прибуткового ордеру № від 04.10.2023, документу про використання в господарській діяльності: лімітні картки №633 за жовтень 2023, №466 за грудень 2023.

Крім того, між позивачем та ПрАТ «ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ІНЖЕНЕРНО-ТЕХНІЧНИЙ ЦЕНТР «КОНТАКТ» було укладено договір №1512/23-Д(УЗ) від 13.04.2023, відповідно до п. 1 якого, Постачальник зобов`язується передати, а Покупець прийняти та оплатити продукцію.

На підтвердження реальності наведеної операції, позивачем до суду були подані копії специфікації №5 від 20.07.2023 до договору №1512/23-Д(УЗ) від 13.04.2023, податкової накладної №337 від 18.10.2023, рахунку №Р23-05709 від 13.10.2023, видаткової накладної №К23-005205 від 18.10.2023, товарно-транспортної накладної №К23-005205 від 18.10.2023, прибуткового ордеру № від 25.10.2023, вимоги про видачу товару зі складу № №925, 926, 927, 928, 929, 930, 931, 932, 933, 934, 935, 936, 937 від 31.10.2023.

Також, між позивачем та TOB «ТЕХНО АГРО ГРУП» було укладено договір №005-06-23 від 05.06.2023, відповідно до п. 1 якого, Постачальник зобов`язується передати, а Покупець прийняти та оплатити продукцію.

На підтвердження реальності наведеної операції, позивачем до суду були подані копії специфікації №6-06/Т від 05.06.2023 до договору №005-06-23 від 05.06.2023, податкової накладної №36 від 20.09.2023, платіжної інструкції №2088 від 20.09.2023, видаткової накладної №152 від 25.09.2023, прибуткового ордеру №63/152 від 25.09.2023, документи про використання в господарській діяльності, вимогу про видачу товару зі складу №08а від 26.09.2023.

Щодо спірних господарських відносин позивача з ПП «КУЛЕРОВА ФАНКІ КОМПАНІ», то з матеріалів справи видно, що на підтвердження реальності наведеної операції, позивачем до суду були подані копії листа AT «МОТОР СІЧ» від 11.10.2023 №ВДОМ-9073, податкової накладної №1262 від 20.10.2023, рахунку на оплату №1403 від 10.10.2023, платіжного доручення №716250 від 20.10.2023, видаткової накладної №1275 від 20.10.2023, експрес-накладної TOB «НОВА ПОШТА» № 1190 від 25.10.2025, прибуткового ордеру № від 30.10.2023, документи про використання в господарській діяльності: вимога про видачу товару зі складу №1759 від 02.11.2023.

Дослідивши наведені спірні документи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що останні містять всі обов`язкові реквізити, що передбачені ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в розумінні вказаного Закону є первинними та такими, що в повній мірі підтверджують здійснення відповідних господарських операцій з поставки товару, фактичний рух активів та зміни у майновому стані позивача.

Щодо посилань податкового органу на відсутність у контрагентів позивача основних засобів, складських приміщень та іншого в тому числі орендованого майна, недостатньої кількості трудових ресурсів, невідповідність придбаних та реалізованих товарів, віднесення податковим органом певних контрагентів до ймовірних учасників схем ухилення від оподаткування, не знаходження останніх за місцем реєстрації та, як наслідок, відсутності ділової мети на здійснення господарської операції, то суд апеляційної інстанції зазначає, що якщо контрагент порушив податкове законодавство, не забезпечив належне ведення бухгалтерського обліку, збереження первинних бухгалтерських документів, тощо, то відповідно, з урахуванням приписів ч. 2 ст. 61 Конституції України, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на формування валових витрат та податкового кредиту, якщо останній має необхідні документальні підтвердження їх розміру.

Так, за умови реального здійснення господарської операції, яка призвела до об`єктивної зміни складу активів платника податків - покупця, будь-які порушення виконавцем послуг правил ведення господарської діяльності не можуть бути підставою для позбавлення покупця права на валові витрати чи податковий кредит.

Платник податків (покупець товару) не має обов`язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням виконавцем послуг вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності тощо і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність будь-кого з контрагентів, а надто тих, з якими у позивача відсутні взаємовідносини. Такий платник не повинен притягуватися до відповідальності в тому випадку, якщо він здійснював реальну господарську операцію.

Європейський суд з прав людини, розглянувши справу "Інтерсплав проти України" (рішення від 09.01.2007 року (заява № 803/02), вказав на те, що коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань.

Таким чином, виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки, зокрема, у вигляді позбавлення права на формування платником даних свого податкового обліку, можуть бути застосовані саме до того платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи.

Так само невиконання контрагентами своїх податкових обов`язків не може бути безумовним свідченням відсутності ділової мети та/або обізнаність платника податків із протиправним характером діяльності його контрагентів та відповідно недостовірності задекларованих даних податкового обліку платника податків.

Що стосується посилань податкового органу на відомості інформаційних баз даних, як джерела інформації, то колегія суддів апеляційного суду вважає їх необґрунтованими, оскільки така інформація носить виключно інформативний характер та сформована фактично без дослідження первинних документів податкового обліку, а отже не є належним доказом в розумінні ст.ст. 73-76 КАС України.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 27.11.2019 року по справі № 826/11629/16, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Що стосується посилань відповідача на те, що на підтвердження транспортування придбаного товару позивачу необхідно було надати договори про надання послуг «НОВОЮ ПОШТОЮ» з організації перевезення відправлень та заяв про приєднання. З огляду на ненадання таких договорів, за версією податкового органу, експрес-накладні на транспортування товару ТОВ «НОВА ПОШТА» не можуть бути враховані, а позивачу необхідно надати ТТН.

Так, з матеріалів справи видно, що Транспортування придбаних позивачем ТМЦ у ТОВ «УКРПРОМЕНЕРГОСЕРВІС» () за специфікацією №1 до договору №10/08-23 від 10.08.2023 згідно видаткової накладної №21 від 31.10.2023 здійснювалось через логістичну компанію ТОВ «НОВА ПОШТА» на підтвердження чого до позовної заяви додавалась Специфікація ТОВ «НОВА ПОШТА» до акту наданих послуг №НП-010358077 від 10.11.2023.

Транспортування придбаних позивачем ТМЦ у ТОВ «ТЕХНО АГРО ГРУП» () за специфікацією №6-06/Т від 05.06.2023 до договору №005-06-23 від 05.06.2023 згідно видаткової накладної №152 від 25.09.2023, відбувалось черговим заводським автотранспортом відокремленого структурного підрозділу АТ «МОТОР СІЧ» - ВП ВМЗ АТ «МОТОР СІЧ» (м.Волочиськ), що підтверджується подорожнім листом вантажного автомобіля №484641 від 25.09.2023 (маршрут руху) та відміткою охорони ВП ВМЗ АТ «МОТОР СІЧ» на видатковій накладній №152 від 25.09.2023 про ввезення придбаного ТМЦ на територію відокремленого підрозділу.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що договір про надання послуг «НОВОЮ ПОШТОЮ» з організації перевезення відправлень є публічним договором, який розмішений на сайті «НОВОЇ ПОШТИ» та укладення якого відбувається шляхом звернення особи (відправника) до відділення ТОВ «НОВА ПОШТА». Ознайомлення з умовами Публічного договору ТОВ «НОВА ПОШТА» підтверджується підписом на експрес-накладній, про що в ній і зазначено.

Статтею 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться.

Отже, для укладення Публічного договору необхідне лише звернення однієї особи до іншої підприємця, що взяв на себе обов`язок здійснювати надання послуг кожному, хто до нього звернеться.

Наданими під час проведення податкової перевірки експрес-накладними підтверджено укладення відправником (постачальником Позивача) з ТОВ «НОВА ПОШТА» Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень ТМЦ на адресу АТ «МОТОР СІЧ». Такі експрес-накладні містять всі обов`язкові умови договору перевезення та наведену вище інформацію.

Щодо посилання податкового органу на наявність кримінального провадження відносно підрядників контрагентів позивача, то колегія суддів апеляційного суду зазначає, що наявність зареєстрованого кримінального провадження, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами, тому як відповідно до ч. 6 ст. 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як свідчать встановлені обставини справи, вироки та відповідні ухвали відносно позивача та його контрагентів відсутні, а зворотного відповідачем не доведено.

Окрім того, колегія суддів також зауважує, що під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 27.03.2018 року по справі № 816/809/17, від 06.11.2018 року по справі № 822/551/18, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем, з урахуванням приписів ч. 2 ст. 77 КАС України, не було доведено правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, що свідчить про його протиправність та необхідність скасування.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19.06.2024 року в адміністративній справі №280/2274/24 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, визначених ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко

суддя В.А. Шальєва