Справа № 547/1316/24
Суддя: Самойленко Л. М.
Дата ухвалення: 2024-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/1316/24
Провадження №2-а/547/9/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2024 року с-ще Семенівка

Семенівський районний суд Полтавської області, головуюча суддя Самойленко Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області про скасування постанови по справі про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3582327 від 01.12.2024,

УСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3582327 від 01.12.2024 року, винесену інспектором 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області, старшим лейтенантом поліції Рубаном Е.В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 5 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), накладено штраф у розмірі 510,00 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 05.12.2024 поштовим відправленням позивач отримав дану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3582327 від 01.12.2024 року, винесену інспектором 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області, старшим лейтенантом поліції Рубаном Е.В. про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 5 ст. 121 КУпАП у зв`язку з порушенням п.п. 2.1, 2.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР).

Вважає, що обставини, викладені у постанові не відповідають дійсності, а постанова про накладення адміністративного стягнення є незаконною, винесеною без повного, об`єктивного з`ясування всіх обставин справи та підлягає скасуванню з наступних підстав. Позивач вказав, що 01.12.2024 року близько 12 год 00 хв дійсно керував автомобілем Toyota Land Cruizer, номерний знак НОМЕР_1 , на в`їзді в м. Лубни, проте вимог п. 2.3 ПДР, всупереч відомостям, зазначеним у постанові, він не порушував. Позивач керував транспортним засобом із застосуванням ременю безпеки та відстебнув його лише після зупинки транспортного засобу для того, щоб було зручніше дістати документи, які знаходились у сумці на задньому сидінні автомобіля. Підставою для зупинки зі слів працівників поліції стало не включення ним ближнього світла фар. При цьому, інспектором патрульної поліції при винесенні постанови не було досліджено жодних доказів, які б підтверджували наявність чи відсутність в його діях вказаного адміністративного правопорушення, поліцейський не слухав пояснень позивача щодо конструктивних особливостей автомобіля фари денного світла включаються автоматично при поверненні ключа запалення. Тим більше, справність автомобіля підтверджується протоколом перевірки технічного стану транспортного засобу № 00850-00207-23, дійсного до 05.04.2025 року, тобто зупинка була безпідставною.

Крім того, інспектором у постанові вказано про відсутність у останнього полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що також не відповідає дійсності. Даний поліс позивач надавав інспектору, але він не звернув на це увагу.

Тому вважає вищевказану постанову по справі про адміністративне правопорушення незаконною та такою, що порушує його права та охоронювані законом інтереси, а тому просить її скасувати.

Ухвалою судді від 12.12.2024 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов та докази.

16.12.2024 року від представника відповідача Департаменту патрульної поліції Грешнової А.Ю. надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач адміністративний позов не визнає з наступних підстав.

Зазначила, що думка правопорушника та незгода його з притягненням до адміністративної відповідальності не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення правопорушення від адміністративної відповідальності. Так, ОСОБА_1 допустив порушення вимог безпеки дорожнього руху, а саме: 01.12.2024 року на а/д М03 Київ-Харків-Довжанський, 207 км, керував транспортним засобом Toyota Land Cruizer, державний номерний знак НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки та не мав при собі поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги 2.3 (в) та 2.1 (ґ) ПДР.

До постанови додано відео з нагрудної камери інспектора № 472072, на якому зафіксовано факт вчинення правопорушення, що слугує беззаперечним доказом вини позивача. Крім цього на відео з нагрудної камери інспектора зафіксовано факт спілкування з водієм та розгляду справи. Таким чином, інспектором дотримано всі вимоги чинного законодавства. Щодо твердження позивача, що він був пристебнутий ременем безпеки та відстебнув пасок лише після зупинки інспектором, щоб мати змогу дістати на задньому сидінні сумку з документами. Однак дане твердження в повному обсязі скасовується матеріалами відеофіксації з нагрудної камери інспектора, на відео чітко вбачається, що після повної зупинки транспортного засобу інспектор підійшов до водія (з відео вбачається, що це зайняло 3 секунди), в цей час водій сидить та жодні дії не схожі на те, що останній намагається дістати з заднього сидіння сумку з документами. За три секунди позивач не встиг би відстебнути пасок безпеки та дістати сумку з заднього сидіння. Зазначила, що на відео позивач жодного разу не повідомляв інспектора, що був пристебнутий ременем безпеки, а навпаки підтвердив твердження інспектора. Стосовно тверджень позивача, що інспектор не звернув уваги на той факт, що позивач йому пред`явив для перевірки поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Таке твердження не відповідає дійсності та в повному обсязі спростовується матеріалами відеофіксації з нагрудної камери інспектора. Крім того, додана до позовної заяви копія полісу ОСЦПВ власників наземних транспортних засобів в жодному разі не спростовує того факту, що ОСОБА_1 01.12.2024 керував транспортним засобом не маючи при собі такого полісу, оскільки чинним законодавством чітко передбачено, що водій транспортного засобу повинен мати при собі та на вимогу поліцейського пред`явити поліс ОСЦПВ. Що стосується процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, то інспектором було дотримано порядок розгляду справи, передбачений ст. 279 КУпАП. На місці розгляду справи водія було ознайомлено з усіма правами, передбаченими ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, що підтверджується матеріалами відеофіксації з нагрудної камери інспектора, однак від позивача жодних заяв та клопотань не надходило.

Будь-які клопотання від сторін у справі до суду не надходили.

Суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази, приходить до наступних висновків.

За ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

Згідно із КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Судом встановлено, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3582327 від 01.12.2024, винесеної інспектором 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області, старшим лейтенантом поліції Рубаном Е.В., за ч.5 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП у зв`язку з тим, що водій ОСОБА_1 01.12.2024 о 12:05:20 на автодорозі Київ-Харків-Довжанський М-03 207 км керував транспортним засобом, обладнаним засобом пасивної безпеки, та був не пристебнутий ременем безпеки, без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1ґ, п.2.3в ПДР та з урахуванням правил ст. 36 КУпАП накладено штраф у розмірі 510,00 грн.

До позову позивачем долучено договір комплексного страхування АТ "СГ "ТАС" (приватне) FO-0187, договір було укладено 03.06.2024. Поліс № ЕР-221296914 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик ПАТ "Страхова група "ТАС", страхувальник ПСП "Дружба". Строк дії договору з 00:00 17.06.2024 по 16.06.2025 включно. Забезпечений транспортний засіб Toyota Land Cruiser 200, тип В4, номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , рік випуску 2012, місце реєстрації (проживання) власника ТЗ (фізичної особи) або місцезнаходження юридичної особи: с. Очеретувате, Семенівський район (а.с. 9-10).

Провадження по справах про адміністративні правопорушення здійснюється на підставі суворого дотримання законності.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст.10,11 КУпАП).

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з п.п. "в" п. 2.3 ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Як встановлено ч. 5 ст. 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п.п. "ґ" п. 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення);

Як встановлено ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

В ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На підтвердження правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідачем до суду надано відеозапис з нагрудної камери поліцейського.

Суд, дослідивши відеозапис, який міститься в матеріалах справи, встановив, що позивач, керуючи транспортним засобом Toyota Land Cruiser 200, тип В4, номерний знак НОМЕР_1 , був зупинений працівником патрульної поліції. Відеозапис відображає відомості про вчинення правопорушення передбаченого п.п. 2.1 ПДР, зокрема він містить інформацію, що на вимогу поліцейського позивач не пред`явив поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивач зазначив, що у нього при собі відсутній даний документ, рекомендував працівнику поліції знайти і перевірити цей документ в базі.

Ч.5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За змістом п.1.3 та п.1.9 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.1 ПДР передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Підпунктом (а) пункту 2.4 ПДР України визначено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Отже, суд вважає, що позивачем не було доведено своєї невинуватості у вчиненні правопорушення, в той час як відповідачем було надано вичерпні докази на користь винуватості позивача у вчиненні ним правопорушення передбаченого ч. 1 ст.126 КУпАП.

Разом з тим, на переконання суду, наданим представником відповідача відеозаписом не підтверджуються обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, а саме порушення правил користування ременями безпеки.

З вказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Toyota Land Cruiser, був зупинений працівником поліції. Останній, підійшовши до автомобіля, який стояв, зауважив позивачу що у нього вимкнено ближнє світло та він і пасажир не пристебнуті паском безпеки. Однак факту керування транспортним засобом позивачем з не пристебнутим ременем безпеки відеозапис не містить. Тобто, з дослідженого відеозапису не можливо встановити, що на момент керування позивачем транспортним засобом він не був пристебнутий ременем безпеки.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі №338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Посилання представника відповідача на те, що позивач не заперечував даний факт під час зупинки транспортного засобу суд до уваги не приймає, оскільки відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 08.07.2020 у справі №177/525/17, сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

Суд зазначає, що відсутність пристебнутого паска безпеки під час стоянки транспортного засобу не вказує на наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП, яка настає лише у разі керування транспортним засобом (тобто перебування автомобіля у русі).

За встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що наданий відповідачем доказ, а саме відеозапис, беззаперечно не підтверджує факту керування позивачем з не пристебнутим паском безпеки, що слугувало однією з підстав для винесення спірної постанови.

Суд звертає увагу, що усі сумніви у правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень трактуються на користь особи-позивача. Для позивача достатньо вказати на факт прийняття рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, якщо допустимі докази для цього недоступні. У свою чергу відповідач має довести факт прийняття такого рішення чи вчинення дії і їх правомірність, або ж спростувати цей факт і довести правомірність своєї бездіяльності. У разі невиконання цього обов`язку адміністративний суд повинен задовольнити вимогу позивача і визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність, на які вказував позивач.

Таким чином, суд вважає, що фактичні обставини справи не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а в даному випадку відповідачем в порушення вимог статті 72 КАС України не виконано обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, не надано належних і допустимих доказів наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення за ч.5 ст.121 КУпАП, що в свою чергу не дає можливості встановити вину позивача у вчиненні цього адміністративного правопорушення.

Суд зауважує, що об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП є дії особи щодо порушення правил користування ременями безпеки.

Водночас, об`єктивну сторону адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 121 КУпАП, зазначеного в постанові про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3582327 від 01.12.2024, не підтверджено належними та допустимими доказами, що є підставою для визнання оскарженої постанови про адміністративне правопорушення щодо позивача в цій частині протиправною та її скасування.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вище викладене, суд зазначає, що у оскаржуваній постанові стягнення накладено в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а тому враховуючи ту обставину, що за судом постанову ЕНА №3582327 від 01 грудня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч.5 ст.121 скасовано та закрито справу про адміністративне правопорушення у цій частині, суд з врахуванням ч.3 ст.286 КАС України за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП змінює постанову серії ЕНА №3582327 від 01 грудня 2024 року в частині заходу стягнення в межах санкції ч.1 ст.126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Згідно ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 5-10, 14, 77, 139, 242-246, 250, 295, 297, 286 КАС України, ст.ст. 7, 245, 246, 247, 251, 254, 258, 279 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області про скасування постанови по справі про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3582327 від 01.12.2024, задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3582327 від 01.12.2024, винесену інспектором 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області, старшим лейтенантом поліції Рубаном Едуардом Вікторовичем, в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та справу в цій частині закрити.

В інший частині постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3582327 від 01.12.2024, винесену інспектором 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області, старшим лейтенантом поліції Рубаном Едуардом Вікторовичем, в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення змінити, а саме - шляхом зміни розміру адміністративне стягнення у вигляді штрафу з 510,00 грн на 425,00 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Полтавській області судові витрати у розмірі 302,80 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його складення.

Позивач ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач Управління патрульної поліції в Полтавській області (місцезнаходження: Полтавська обл., с. Розсошенці, вул. Кременчуцька, 2 В; ).

Повне рішення складене 27.12.2024.

Суддя Л.М.Самойленко