Справа № 465/8115/24
Суддя: Кузь В. Я.
Дата ухвалення: 2024-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

23.12.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Кузь В.Я.

за участю секретаря судового засідання Савченко А.К.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора 1 взводу 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області старшого лейтенанта поліції Садиги Юрія Андрійовича про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕНА №3200780 від 05.10.2024р., -

встановив:

Адвокат Максимець Олександр Богданович, який діє в інтересах позивачки ОСОБА_1 , звернувся до Франківського районного суду м. Львова з позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора 1 взводу 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області старшого лейтенанта поліції Садиги Юрія Андрійовича про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕНА №3200780 від 05.10.2024р. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що постановою серії ЕНА № 3200780 від 05.10.2024р., на позивачку накладено стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн., згідно якої позивачка 05.10.2024р. об 14 год. 03 хв. у місті Львові на проспекті Червоної Калини 56, не будучи особою з інвалідністю, здійснила стоянку на місці, позначеному дорожнім знаком 5.42.1 із табличкою 7.17 , чим порушила п.8.4.ґ ПДР України. Вважає вказану постанову незаконною та такою, що винесена з порушенням вимог чинного законодавства, а відтак такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що з метою запобігання створенню перешкод іншим учасникам дорожнього руху, заїхала на паркувальне місце, не вимикаючи двигун затримавшись фактично секунд на 10 для висадки пасажира, здійснюючи маневр руху заднім ходом для виїзду з паркувального місця, побачила як її заблокував автомобіль на даху якого були ввімкнені проблискові вогні та було подано звуковий сигнал.

У відзиві на позовну заяву відповідач з позовними вимогами не погоджується, просить повністю відмовити у задоволенні позову у зв"язку з його безпідставністю. Зазначає, що за обставин, які мали місце згідно оскаржуваної постанови, позивачка порушила правила дорожнього руху, а саме здійснила стоянку автомобіля на місці для особи з інвалідністю, не будучи такою, в підтвердження чого долучив відповідний відеозапис з бодікамери.

Судовий розгляд здійснювався за відсутності учасників справи в порядку письмового провадження без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 229 КАС України.

Згідно з ст. 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного його тексту.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши дійсні обставини та перевіривши їх доказами, дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Судом встановлено, що 05 жовтня 2024 року інспектором 1 взводу 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області старшим лейтенантом поліції Садигою Юрієм Андрійовичем винесено постанову серії ЕНА №3200780 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Згідно постанови, 05.10.2024р. об 14 год. 03 хв. у місті Львові на проспекті Червоної Калини 56, ОСОБА_1 , не будучи особою з інвалідністю, здійснила стоянку транспортного засобу KIA SORENTO д.н.з. НОМЕР_1 на місці, позначеному дорожнім знаком 5.42.1 із табличкою 7.17 , чим порушила п.8.4.ґ ПДР України.

Даною постановою позивачку притягнено до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч. 2 статті 19 Конституції України, передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

П.1.3. ПДР України визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п.1.10 ПДР України, водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до п.8.1. ПДР України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до п.8.4.ґ ПДР України, інформаційно-вказівні дорожні знаки запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Відповідно до п.7.17 розділу 33 "Дорожні знаки", дорожній знак "Особи з інвалідністю" застосовується із знаками 5.42.1, 5.42.2 і 5.43 для позначення місця (або спеціально відведеної частини майданчика) для стоянки транспортних засобів, на яких установлено розпізнавальний знак Водій з інвалідністю відповідно до вимог цих Правил.

Ч.6 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за зупинку чи стоянку транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю".

Відповідно до п.1.10. ПДР України, зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо); стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

З долученого до відзиву на позовну заяву відеозапису вбачається, що за подій, які мали місце згідно оскаржуваної постанови, позивачка припаркувала транспортний засіб KIA SORENTO д.н.з. НОМЕР_1 на місці, призначеному для осіб з інвалідністю.

При цьому, в матеріалах судової справи відсутні та такі не надані самою позивачкою докази, які свідчать про те, що позивачка відноситься до категорії таких осіб.

Також, в самій позовній заяві позивачка ствердила, що заїхала на паркувальне місце з мтою запобігання створенню перешкод іншим учасникам руху.

Разом з тим, судом не встановлені обставини, які свідчать про те, що позивачка здійснила вимушену зупинку, як це передбачено ПДР України.

З оскаржуваної постанови вбачається, що в такій зазначено прилад, на який здійснювалася відеофіксація подій, зокрема зазначено, що порушення зафіксовано на бодікамеру 474239.

Відповідно до висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17 вказано, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.

За змістом статті 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Відтак, суд вважає належним та допустимим доказом долучений до відзиву на позовну заяву диск з відеозаписом, оскільки він містить відеофіксацію подій за участю ОСОБА_1 , якій інкриміновано оспорюване нею порушення.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ч.1-2 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ч.1-2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписучи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Аналізуючи докази, які містяться в матеріалах адміністративної справи, суд вважає, що в судовому засіданні знайшло своє повне підтвердження порушення позивачкою вимог ПДР України, тому дії відповідача щодо складення оскаржуваної постанови були обґрунтованими і законними.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позивачкою не надано суду будь-яких доказів, які б містили підстави для задоволення адміністративного позову.

Жодних доказів, які б спростовували факт вчинення порушення, позивачкою суду не надано, а наданий представником відповідача відзив на позовну заяву, підтверджує обставини, які узгоджуються із постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Щодо недотримання, на думку позивачки, працівниками поліції процедури притягнення позивачки до адміністративної відповідальності, то суд відхиляє такі твердження, оскільки вони не є предметом спору, та можуть вирішуватися в іншому судовому провадженні.

Суд вважає встановленим, що постанова у справі про адміністративне правопорушення в даному випадку винесена у межах повноважень відповідача в порядку та спосіб, визначений КУпАП, із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням усіх обставин у справі, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст. 62 Конституції України, статтями 9, 121, 245, 251, 280 КУпАП, статтями 9, 72-74, 77, 229, 241-246, 286 КАС України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора 1 взводу 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області старшого лейтенанта поліції Садиги Юрія Андрійовича про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕНА №3200780 від 05.10.2024р. - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач 1: Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, юридична адреса: м. Львів, вул. Перфецького 19, ;

Відповідач 2: інспектор 1 взводу 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області старший лейтенант поліції Садига Юрій Андрійович, службова адреса: м. Львів, вул. Перфецького 19, .

Суддя В. Кузь