Справа № 160/15243/24
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2024-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Ніколайчук С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправним та скасування індивідуального акта
11 червня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 13.12.2024, просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 10.03.2022 №71, яким військовослужбовця ОСОБА_1 знято з усіх видів забезпечення у зв`язку з самовільним залишенням частини;
- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 24.04.2022 № 116, яким військовослужбовця ОСОБА_1 , увільнено від займаної посади та призупинено військову службу у Збройних Силах України з 22 квітня 2022 року;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 , продовжити військовослужбовцю ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 військову службу на посаді старшого сержанта за призовом, лінійного наглядача відділення зв`язку взводу зв`язку 1 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_2 ;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 , виплатити військовослужбовцю ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , недоотримане грошове та здійснити недоотримане продовольче, речове забезпечення за весь час необґрунтованого призупинення військової служби, за період часу призупинення 02.03.2022 військової служби до дня віддання наказу про продовження військової служби;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 , звільнити військовослужбовця ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з військової служби на підставі пп. «Б» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку.
Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що позивач має право на звільнення, з військової служби на підставі пп. «Б» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок військову службу» за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово- лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку. 28.09.2022 отримав направлення на проходження ВЛК, за висновками якої визнаний обмежено придатним до проходження служби саме у зв`язку з тими діагнозами, за якими проходив лікування та реабілітацію. Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 10.03.2022 №71 позивача знято з усіх видів забезпечення у зв`язку з самовільним залишенням частини, наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 24.04.2022 № 116 позивача звільнено із займаної посади та призупинено військову службу у Збройних Силах України з 22 квітня 2022 року, хоча позивач звертався до відповідача із рапортом про звільнення з військової служби за станом здоров`я. Зі спливом 30 днів рапорт не був задоволений, що свідчить про протиправну відмову в його задоволенні.
Копія ухвали від 13 червня 2024 року отримана представником Військової частини НОМЕР_2 , проте відповідач правом на надання відзиву не скористався.
Відповідно до ч. 4 ст. 124, ч. 8 ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає відповідача належним чином повідомленим про можливість подання відзиву у зазначені строки та належним чином повідомленим про судовий розгляд справи.
Відповідач на виконання ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України не надіслав до суду письмового відзиву на адміністративний позов та не повідомив про поважність причин ненадання відзиву.
Відповідно до ч. 6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив таке.
ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді старшого сержанта за призовом, лінійного наглядача відділення зв`язку взводу зв`язку 1 механізованого батальйону у Військовій частині НОМЕР_2 .
Позивач в позовній заяві зазначив, що під час ведення активних бойових дій в м. Волноваха Донецької області у ОСОБА_1 стався інфаркт міокарда, після чого за допомогою сторонніх осіб він покинув місце бойових дій, тому як за станом здоров`я самостійно пересуватись не міг. Протягом часу з 09.03.2022 по 20.04.2022 через відсутність відповідного направлення командира, ОСОБА_1 не міг самостійно пересуватись, а також не міг пройти лікування в медичному закладі, тому лікувався вдома з використання наявних у його розпорядженні підручних засобів для лікування, звертався за медичною допомогою до лікарів КНП «Покровський центр ПМСД» Покровської селищної ради Дніпропетровської області, що підтверджується листом КНП «Покровський центр ПМСД» вих. №135 від 07.03.2023, копія якого наявна в матеріалах справи. 15.03.2022 ОСОБА_1 , засобами телефонного зв`язку повідомив службову особу в/ч НОМЕР_2 про отриману травму, свій хворобливий стан та місце перебування, попросив надати направлення на лікування в заклад охорони здоров`я. На підставі направлення командира в/ч НОМЕР_2 , в період з 20.04.2022 по 20.05.2022 ОСОБА_1 проходив стаціонарне лікування в КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги». 21.05.2020 ОСОБА_1 прибув у розташування в/ч НОМЕР_2 з місцем дислокації в АДРЕСА_3 , де перебував в період часу з 21.05.2022 по 25.05.2020. 26.05.2022 ОСОБА_1 звернувся в медичний пункт НОМЕР_4 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_2 , розташований в АДРЕСА_4 , з метою отримання направлення на медичний огляд військово лікарської комісії з метою визначення придатності до військової служби. За місцем розташування медичного пункту в селі Ганнівка Донецької області ОСОБА_1 перебував протягом часу з 26.05.2022 по 29.06.2022. Лише 28.06.2022 начальником штабу першим заступником в/ч НОМЕР_2 йому надано направлення №151 на медичний огляд військово-лікарської комісії з метою визначення придатності до військової служби, яке ОСОБА_1 фактично отримав на руки 29.06.2022.
30.06.2022 ОСОБА_1 прибув на медичний огляд військово-лікарської комісії до в/ч НОМЕР_5 , де було проведено обстеження та медичний огляд. Того ж дня йому було виписано направлення на консультацію до кардіолога ДОКЦ КК м. Дніпра.
У зв`язку з великою завантаженістю в період з 01.07.2022 по 06.07.2022 ОСОБА_1 відмовили у поміщенні на стаціонарне лікуванні до КП «Дніпропетровський обласний клінічний центр кардіології і кардіохірургії», визначено дату прийому для постановки на стаціонарне лікування 07.07.2022.
Протягом часу з 07.07.2022 по 14.07.2022 ОСОБА_1 перебував на стаціонарі відділення інтервенції кардіології, ІТ КП «Дніпропетровський обласний клінічний центр кардіології і кардіохірургії».
Протягом часу з 14.07.2022 по 10.08.2022 ОСОБА_1 перебував на стаціонарі кардіохірургічного відділення КП «Дніпропетровський обласний клінічний центр кардіології і кардіохірургії», де переніс операцію з шунтування коронарного сосуду.
10.08.2022 в/ч НОМЕР_5 ОСОБА_1 видана довідка військово-лікарської комісії №3221 визначено, що за станом здоров`я я потребує відпустки на тридцять календарних днів.
В період часу з 11.08.2022 по 09.09.2022 згідно із наказу командира в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_1 перебував у відпустці за станом здоров`я.
10.09.2022 ОСОБА_1 звернувся за медичною допомогою до в/ч НОМЕР_5 , тому як за станом здоров`я не міг проходити службу, однак йому було відмовлено у проведенні огляду ВЛК через відсутність відповідного направлення.
10.09.2022 ОСОБА_1 звернувся до командування в/ч НОМЕР_5 про отримання направлення на медичний огляд військово-лікарської комісії з метою визначення придатності до військової служби.
Лише 28.09.2022 начальником штабу першим заступником в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_1 надано направлення на медичний огляд військово-лікарської комісії з метою визначення придатності до військової служби.
З 28.09.2022 по 25.03.2023 ОСОБА_1 проходив лікування на стаціонарі у в/ч НОМЕР_5 , через отримані травми під час виконання бойового завдання 09.03.2022 у м. Волноваха Донецької області 26.03.2023, після стаціонарного лікування у медичному закладі з висновком про стан здоров`я, ОСОБА_1 прибув до військової частини і отримав направлення на подальше лікування та нагляд у сімейного лікаря за місцем проживання (реєстрації), у зв`язку неможливості перебувати у розташуванні підрозділу за станом здоров`я та частими погіршеннями стану.
23.04.2024 позивач звернувся до Військової частини НОМЕР_2 з рапортом про звільнення на підставі пп. Б п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», проте з 24.04.2022 позивача відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 24.04.2022 № 116, яким ОСОБА_2 увільнено від займаної посади та призупинено військову службу у Збройних Силах України з 22 квітня 2022 року.
Вважаючи, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо нерозгляду його рапорту та незвільнення з військової служби, а також щодо винесення наказу про самовільне залишення військової частини та призупинено військову службу у Збройних Силах України, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, доводам відповідача, викладеним в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їх джерела права.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року №2232-XII (далі - Закон №2232-XII в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), частиною першою статті 1 якого передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Частиною третьою статті 1 Закону №2232-XII передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (частина п`ята статті 1 Закону №2232-XII).
Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII.
Відповідно підпункту «б» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-XII Військовослужбовці, які проходять базову військову службу, звільняються із служби на підставах: за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби.
Отже, однією з підстав для звільнення з військової служби під час воєнного стану, який тривав в Україні на час виникнення спірних відносин (і наразі триває), є стан здоров`я військовослужбовця на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби.
Відповідно до абзацу другого пункту 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008(далі - Положення) право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.
Згідно з пунктом 233 Положення військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Пунктом 234 Положення зазначено, що перед звільненням військовослужбовців уточнюються дані про проходження ними військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби. Вислуга років військової служби військовослужбовців розраховується не пізніше ніж за два місяці до дати, на яку планується звільнення. Інформація про розраховану вислугу років військової служби доводиться військовослужбовцю під підпис перед оформленням документів для його звільнення з військової служби. У разі незгоди з розрахунком вислуги роки військової служби військовослужбовець повинен письмово обґрунтувати свої заперечення на аркуші з розрахунком вислуги років і засвідчити їх своїм підписом. У разі відмови військовослужбовця підписати розрахунок вислуги років про це робиться відповідний запис на цьому ж аркуші та засвідчується підписами осіб, які були присутні під час бесіди.
Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України 10.04.2009№ 170(далі -Інструкція № 170) визначає механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.
Згідно з абзацом другим пункту 14.10 розділу XIV Інструкції № 170 звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.
Додатком 19 Інструкції № 170 передбачено перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби. Зокрема відповідно до п.5 Додатку при поданні до звільнення з військової служби за підставами: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року № 413 та визначено підпунктом г пункту 1 частини четвертої, підпунктом ґ пункту 2 частини п`ятої, підпунктом г пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», подаються: копія рапорту військовослужбовця; документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).
Аналізуючи вищенаведені норми, суд робить висновок, що звільнення військовослужбовця зі служби відбувається за встановленою процедурою, яка розподіляється на такі етапи: подання військовослужбовцем рапорта про звільнення з наданням підтверджуючих для цього підстав документів, безпосередньо своєму командиру; розгляд рапорта про звільнення; прийняття наказу щодо звільнення зі служби.
Військовою частиною НОМЕР_6 винесені оскаржувані накази:
- наказ командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 10.03.2022 №71, яким ОСОБА_1 знято з усіх видів забезпечення у зв`язку з самовільним залишенням частини;
- наказ командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 24.04.2022 № 116, яким ОСОБА_1 , увільнено від займаної посади та призупинено військову службу у Збройних Силах України з 22 квітня 2022 року.
Тобто позивач подав рапорт про звільнення з військової служби вже після винесення Військовою частиною НОМЕР_2 наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 24.04.2022 № 116, яким ОСОБА_1 , увільнено від займаної посади та призупинено військову службу у Збройних Силах України з 22 квітня 2022 року.
Стосовно правомірності винесення оскаржуваних наказів командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 10.03.2022 №71 та від 24.04.2022 № 116, суд встановив таке.
Відповідно до п. 144-1 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі-Положення), для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Сторонами не заперечується, що на виконання ч.2 ст.24 Закону №2232 та пунктів 144-1 144-3 Положення №1153 були видані: наказ по особовому складу, яким позивача було увільнено від займаної посади та призупинено його військову службу, наказ по стройовій частині, пунктами якого, зокрема, позивачу призупинено строк для вислуги років для призначення пенсії та вислуги у військовому званні, виплату грошового та здійснення продовольчого, речового забезпечення, виключено із всіх видів забезпечення.
Враховуючи зазначене, суд вважає, що такі накази були видані відповідачем на виконання та у відповідності до приписів Закону №2232 та Положення №1153, а відтак підстави для їх скасування відсутні.
Відповідно до абз.8-9 ч.2 ст.24 Закону України №2232, для військовослужбовців, стосовно яких судом винесено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжується. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, та поновлюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.
За весь час необґрунтованого призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюються недоотримане продовольче, речове та інші види забезпечення.
Аналогічні норми містить п.144-6 Положення №1153, згідно якого для військовослужбовців, стосовно яких судом винесено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжуються. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, та поновлюються пільги і соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.
За весь час необґрунтованого призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюються недоотримані продовольче, речове та інші види забезпечення.
Продовження військової служби та дії контракту з військовослужбовцями, зазначеними у цьому пункті, здійснюється командирами (начальниками) військових частин наказами по особовому складу.
Отже зазначеними вище нормами законодавства передбачено обов`язок командира військової частини щодо відновлення прав військовослужбовців у разі закриття щодо них кримінального провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України шляхом видання відповідного наказу та продовження військової служби, зарахування строку призупинення військової служби до вислуги років, до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, поновлення пільг і соціальних гарантій, виплати недоотриманого грошового та здійснення недоотриманого продовольчого, речового та інших видів забезпечення.
Таким чином, суд встановив, що закриття кримінального провадження щодо позивача за п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України є підставою для відновлення його права шляхом видання відповідного наказу командиром військової частини та продовження військової служби, зарахування строку призупинення військової служби до вислуги років, до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, поновлення пільг і соціальних гарантій, виплати недоотриманого грошового та здійснення недоотриманого продовольчого, речового та інших видів забезпечення.
Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 07.06.2024 №161 (п.1) вважати таким, що зараховані до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 : п.11 старшого сержанта ОСОБА_1 , вважати таким, що з 07 червня 2024 року справу та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків з тарифним розрядом 3, шпк «солдат» поновлено на грошовому забезпеченні з 07 червня 2024 року; зараховано на продовольче забезпечення з 10 червня 2024 року.
Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 20.11.2024 №335 вважати таким, що виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 : старшого сержанта ОСОБА_1 . З 20 листопада 2024 року виключно зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
З огляду на викладене, суд вважає, що для належного відновлення прав позивача позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 10.03.2022 №71, яким військовослужбовця ОСОБА_1 знято з усіх видів забезпечення у зв`язку з самовільним залишенням частини та визнання протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 24.04.2022 № 116, яким військовослужбовця ОСОБА_1 , увільнено від займаної посади та призупинено військову службу у Збройних Силах України з 22 квітня 2022 року підлягають задоволенню.
Стосовно вимоги позивача про зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 , продовжити військовослужбовцю ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 військову службу на посаді старшого сержанта за призовом, лінійного наглядача відділення зв`язку взводу зв`язку 1 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_2 , су зазначає, що оскільки позивача наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 07.06.2024 № 161 прийнято та приступлено до виконання службових обов`язків з тарифним розрядом 3, шпк «солдат» поновлено на грошовому забезпеченні з 07 червня 2024 року; зараховано на продовольче забезпечення з 10 червня 2024 року, тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.
Стосовно вимоги про зобов`язання Військову частину НОМЕР_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 , виплатити військовослужбовцю ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , недоотримане грошове та здійснити недоотримане продовольче, речове забезпечення за весь час необґрунтованого призупинення військової служби, за період часу призупинення 02.03.2022 військової служби до дня віддання наказу про продовження військової служби, суд зазначає про таке.
Початок, призупинення і закінчення проходження військової служби, а також час та місце виконання обов`язків військової служби врегульовано нормами ст.24 Закону України « 2262.
Згідно із ч. 2 цієї статті військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.
Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.
Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.
Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.
Для військовослужбовців, стосовно яких судом винесено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжується. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, та поновлюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.
За весь час необґрунтованого призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюються недоотримане продовольче, речове та інші види забезпечення.
Аналогічні положення наведені і в Положенні про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженим Указом Президента України від29.09.2009 №1115 (далі - Положення).
Цим Положенням визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби в Державній прикордонній службі України (далі - Держприкордонслужба) у мирний час та особливості проходження військової служби в ній в особливий період.
Згідно із п. 48-1 Положення для військовослужбовців, які самовільно залишили органи Держприкордонслужби або місця служби, дезертирували із Держприкордонслужби або добровільно здалися в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Пункт 48-2 Положення передбачає, що військова служба для військовослужбовців призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяв, повідомлень начальників органів Держприкордонслужби про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Водночас, відповідно до п. 48-7 Положення для військовослужбовців, стосовно яких судом винесено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжуються. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, та поновлюються пільги і соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.
За весь час необґрунтованого призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюються недоотримане продовольче, речове та інші види забезпечення.
Продовження військової служби та дії контракту з військовослужбовцями, зазначеними у цьому пункті, здійснюється наказами по особовому складу посадових осіб, зазначених у пункті 89 цього Положення.
Таким чином, зважаючи на те, що кримінальне провадження за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України закрито в зв`язку зі встановленням відсутності складу кримінального правопорушення, то ОСОБА_4 має право на виплату недоотриманого грошового та продовольчого, речового та інших видів забезпечення за весь час необґрунтованого призупинення військової служби, тому позовна частині в цій частині підлягає задоволенню.
Стосовно вимоги позивача про зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 , звільнити військовослужбовця ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з військової служби на підставі пп. «Б» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку суд наразі не встановлює наявність чи відсутність зазначеної позивачем підстави для звільнення з військової служби (пп. «Б» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», за станом здоров`я), оскільки, які свідчить матеріали справи Військовою частиною НОМЕР_2 таким обставинам не надавалась оцінка при увільнені позивача з військової служби та вони не були підставою для відмови, тому ця позовна вимога не підлягає задоволенню.
Згідно із висновками Верховного Суду, у постанові Верховного Суду від 12 червня 2020 року у справі №810/5009/18, надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.
Згідно із п.1.1 глави 1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Відповідно до п.1.2 глави 1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України); визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.
Для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання (п.1.3 глави 2 розділу І Положення № 402).
У п.1.1 глави 1 розділу ІІ Положення № 402 визначено, що медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьомуПоложенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.
Медичний огляд проводиться військово лікарською комісією з метою визначення придатності, зокрема, до військової служби допризовників, призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти).
Згідно з п.1.2 глави 1 розділу ІІ Положення № 402, постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).
Питання медичного огляду військовозобов`язаних у мирний час та під час мобілізації, на особливий період регламентує глава 3 розділу II Положення №402, відповідно до п.3.3 якої військовозобов`язані, визнані непридатними до військової служби, повторно оглядаються ВЛК військових комісаріатів за місцем проживання після обов`язкового обстеження у спеціалізованих лікувально-профілактичних закладах. Медичний огляд цієї категорії громадян проводиться за графою ІІ Розкладу хвороб, а тих, які мають офіцерське звання, - за графою ІІІ цього Розкладу хвороб.
За правовими висновками Верховного Суду у постанові від 12.06.2020 у справі № 810/5009/18 до повноважень суду не належить надання оцінки діагнозу на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби з посиланням на п.3.13 глави 3 розділу II Положення №402.
Правова процедура встановлює межі вчинення повноважень органом публічної влади і, в разі її неналежного дотримання, дає підстави для оскарження таких дій особою, чиї інтереси вона зачіпає, до суду.
Встановлена правова процедура як складова принципу законності та принципу верховенства права є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до особи.
Ця правова процедура спрямована на забезпечення загального принципу юридичної визначеності, складовою якої є принцип легітимних очікувань як один з елементів принципу верховенства права, тоді як взяття на військовий облік та призов на військову службу під час мобілізації позивача, визнаного непридатного до військової служби з виключенням з військового обліку, непов`язане з жодною передбаченою Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу", подією.
В матеріалах справи відсутні докази про відмову позивачу звільнити військовослужбовця ОСОБА_1 з військової служби на підставі пп. «Б» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Таким чином, проаналізувавши обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд зробив висновок про часткове задоволення позовних вимог.
За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.
Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 260, 262, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправним та скасування індивідуального акта - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 10.03.2022 №71, яким військовослужбовця ОСОБА_1 знято з усіх видів забезпечення у зв`язку з самовільним залишенням частини.
Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 24.04.2022 № 116, яким військовослужбовця ОСОБА_1 , увільнено від займаної посади та призупинено військову службу у Збройних Силах України з 22 квітня 2022 року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 , виплатити військовослужбовцю ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , недоотримане грошове та здійснити недоотримане продовольче, речове забезпечення за весь час необґрунтованого призупинення військової служби, за період часу призупинення 02.03.2022 військової служби до дня віддання наказу про продовження військової служби;
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук