Справа № 420/23749/24
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2024-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лебедєвої Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (далі відповідач, ГУНП в Одеській області), в якій позивач, з урахуванням уточнень, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ № 949 о/с від 25.06.2024 року Головного управління Національної поліції в Одеській області в частині призначення ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що наказом № 949 о/с від 25.06.2024року ГУНП в Одеській області позивача було звільнено з посади помічника слідчого відділення ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області та призначено поліцейським взводу № 1 роти № 1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Одеській області. Позивач вважає вказаний наказ протиправним, а тому звернувся до суду з даною позовною заявою.

Доводи позивача щодо протиправності оскаржуваного наказу, мотивовані наступним.

Позивач зазначає, що його було звільнено під час знаходження на лікарняному, що протирічить положенням ст. 60 Закону України «Про національну поліцію», ч. 3 ст. 40 КЗпП та роз`ясненням Пленуму Верховного Суду № 9 від 06.11.1992р.

Також позивачем вказано, що дії відповідача щодо призначення на посаду поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Одеській області та звільнення з займаної посади помічника слідчого відділення ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області, протирічать діючому законодавству, оскільки призначення на іншу посаду, яка не є рівнозначною, яка відрізняється за умовами праці, повинно бути за згодою працівника, що зроблено не було.

Крім того, позивач вказує, що не було прийнято до уваги те, що відповідно до довідки ВЛК № 1566/1 від 03.06.2024 року позивач «придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних закладах, медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення». Але, не дивлячись на ці висновки ВЛК від 03.06.2024 року ОСОБА_1 призначено поліцейським взводу № 1 роти № 1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Одеській області. Тобто призначення протирічить висновку ВЛК та стану здоров`я позивача. Позивача призначено в підрозділ поліції, в якому він не може проходити відповідну службу за здоров`ям.

Ухвалою від 05.08.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено строк для усунення її недоліків шляхом подання до суду уточненої позовної заяви з урахуванням висновків викладених в ухвалі суду, з копією позовної заяви для відповідача, оригіналу платіжного документу про сплату судового збору у розмірі 1211,20 грн., заяви про поновлення строків звернення до суду з доказами поважності причин пропуску строку звернення до суду, з визначенням обставин, які були б об`єктивно непереборними та не залежали від його волевиявлення, були б пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення у справі процесуальних дій.

До Одеського окружного адміністративного суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків зазначених в ухвалі від 05.08.2024 року.

Ухвалою від 27.08.2024 року суд відкрив провадження в адміністративній справі та ухвалив розгляд справи № 420/23749/24 здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання на 24.09.2024 року.

16.09.2024 року до Одеського окружного адміністративного суду від ГУНП в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що позивач проходив службу на посаді помічника слідчого відділення з розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Одеського районного управління № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Наказом Національної поліції України № 626 від 07.06.2024 року затверджено перелік змін у штатах Національної поліції України та створено батальйон поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Одеській області, загальною штатною чисельністю 355 одиниць. Працівники зазначеного підрозділу безпосередньо виконують завдання щодо підтримки та правопорядку, боротьби з тероризмом на території України в умовах воєнного стану, у цілодобовому режимі залучаються до проведення спеціальних операцій, а також забезпечують охорону публічного порядку та безпеку громадян під час проведення масових заходів у місцях зі складним криміногенним становищем та в місцях виникнення надзвичайних ситуацій. Крім того, відповідно до наказу МВС України № 732 від 04.09.2023 року, поліцейські підрозділу поліції особливого призначення беруть участь в обороні України, виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану на всій території України або в окремій її місцевості та інші.

24.06.2024 року заступником начальника ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 внесено подання начальникові ГУНП в Одеській області, в якому зазначено, що ОСОБА_1 зарекомендував себе з позитивного боку, як дисциплінований, грамотний та сумлінний працівник. До виконання службових обов`язків відноситься старанно, проявляючи при цьому розумну ініціативу та наполегливість. Користується авторитетом та повагою серед колег та громадян. Фізично розвинутий, у стройовому відношенні підтягнутий. Державну та службову таємницю зберігати вміє. Враховуючи вищевикладене, заступником начальника ГУНП в Одеській області Д. Захарченко порушено клопотання відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 65 Закону України "Про Національну поліцію" (переміщення на рівнозначні посади: для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби) про переміщення старшого сержанта поліції ОСОБА_3 на посаду поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Одеській області установивши йому відповідно до постанови КМУ від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" посадовий оклад у розмірі 2470 грн. та надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції в розмірі 40 %.

Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 25 червня 2024 року № 949 о/с позивача відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 65 Закону України "Про Національну поліцію" призначено на посаду поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Одеській області, звільнивши з посади помічника слідчого відділення з розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Одеського районного управління № 1 цього ж Головного управління.

Відповідач вказує, що відповідно до абзацу 1 ч. 8 ст. 65 Закону України "Про Національну поліцію" переведення поліцейського може здійснюватися за ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення. Відповідно до абзацу 2 ч. 8 ст. 65 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади. Згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 65 Закону України "Про Національну поліцію" переміщення поліцейських в органах, закладах та установах, для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, передбачено тільки на рівнозначні посади. Посада поліцейського визнається рівнозначною, якщо за штатом (штатним розписом) спеціальне звання за займаною ним посадою відповідає спеціальному званню посади, на яку він переміщається. При цьому, відповідно до пункту 8 частини десятої статті 62 Закону № 580- VIII поліцейський може бути переміщений по службі залежно від результатів виконання покладених на нього обов`язків та своїх професійних, особливих якостей. Частиною 2 статті 65 Закону № 580-VIII визначено, що посада вважається вищою, якщо за нею штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції, нижчою, якщо передбачене нижче спеціальне звання поліції, та рівнозначною, якщо передбачене таке саме спеціальне звання поліції. Наказом Національної поліції України від 04.12.2015 № 142 затверджено Перелік посад молодшого та середнього складу поліції і відповідних їм граничних спеціальних звань (далі Перелік, наявний у відкритому доступі). Граничні спеціальні звання за посадою, яку обіймає позивач на теперішній час і за посадою, яку позивач обіймав до видання оскаржуваного наказу однакові. Тобто, переміщення позивача на рівнозначну посаду за п. 2 ч. 1 ст. 65 Закону № 580- VIII здійснено відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом.

Щодо посилань позивача на застосування норм трудового законодавства до спірних правовідносин та відсутність його згоди на таке переміщення, відповідач зазначає наступне. Законом № 580-VIII встановлені підстави переміщення поліцейського та осіб, які можуть ініціювати переміщення, проте Законом № 580-VIII не встановлено, чи вимагається згода поліцейського на таке переміщення.

Щодо згоди поліцейського на переміщення на рівнозначну посаду, то відповідачем вказано, що серед підстав для переміщення поліцейських на рівнозначні посади пункт 2 частини першої статті 65 Закону № 580-VIII безпосередньо виділяє лише одну підставу для такого переміщення, яка враховує побажання поліцейського, а саме переміщення за ініціативою поліцейського. Згода поліцейського є необхідною також при переміщенні його по службі у зв`язку зі скороченням штатів (частина друга статті 68 Закону № 580-VIII). В усіх інших випадках підставою переміщення визначено певні обставини або рішення певних органів, настання (прийняття) яких не залежать від волі поліцейського, в тому числі переміщення для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби. При цьому пункт 2 частини першої статті 65 Закону № 580-VIII передбачає єдине правило щодо можливості переміщення поліцейських на рівнозначні посади в інтересах служби, не відокремлюючи випадки такого переміщення в межах однієї місцевості (населеного пункту) чи в іншу місцевість. У підпункті "б" пункту 42 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.91 № 114 (далі - Положення), закріплено аналогічне правило про те, що переміщення осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу на рівнозначні посади провадиться у разі службової необхідності, проведення планової заміни в місцевостях, що зазнали радіоактивного забруднення в результаті аварії на Чорнобильській АЕС, а також для доцільнішого використання з урахуванням їх ділових і особистих якостей, стану здоров`я, віку та підготовки за новою спеціальністю. У вказаному пункті Положення йдеться також про те, що рішення про переміщення по службі осіб середнього, старшого або вищого начальницького складу приймається відповідним начальником з урахуванням думки їх прямих начальників і колективу працівників. Крім того, за змістом підпункту "ж" пункту 40 Положення при призначенні на посади рядового і начальницького складу враховується, зокрема те, що переміщення по службі в іншу місцевість у межах республіки осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу, які не досягли встановленого пунктами 5 і 7 цього Положення віку, визнані здатними до військової служби або здатними до нестройової служби в мирний час, але потребують за станом свого здоров`я чи здоров`я членів їх сімей зміни місця служби (проживання), провадиться за рішенням відповідного начальника на підставі висновку військово-лікарської комісії. Отже, спеціальне законодавство, чинне на момент виникнення спірних правовідносин, не вимагало згоди поліцейського при прийнятті рішення про його переміщення в інтересах служби на рівнозначну посаду у цю або іншу місцевість.

Щодо стверджень позивача, що за станом здоров`я та висновків ВЛК він може працювати лише в ТЦК та СП, медичних підрозділах, ВВНЗ, навчальних закладах, відповідач зазначив, що будь-яких спеціальних вимог до стану здоров`я поліцейських, які призначаються/ призначені на посади в батальйоні поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в області не встановлювались. Якщо поліцейський на момент призначення, у встановлений Законом спосіб не звільнений зі служби/не має медично встановлених (висновок ВЛК) підстав, по стану здоров`я придатний проходити службу в поліції, ця особа може бути призначена на відповідну посаду. Керівництво ставить за мету, для більш ефективного застосування на службі поліцейських, які призначені в новостворений підрозділ при розробці та затвердженні інструкцій, враховувати всі індивідуальні здібності та навики кожного поліцейського, в тому числі з урахуванням його стану здоров`я та інших особливостей спеціаліста, як токового. Більш того, якщо позивач вважає, що може проходити службу тільки у ТЦК та СП, медичних підрозділах, ВВНЗ, навчальних закладах, йому потрібно звільнитися зі служби в поліції та йти працювати в зазначених підрозділах на підставі висновку ВЛК. Новостворений підрозділ відповідно до пункту 11 розділу 1 Положення про батальйон особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Одеській області затвердженого наказом ГУНП в Одеській області від 12.08.2024 № 2095 буде дислокуватись в межах територіальної юрисдикції ГУНП в Одеській області, а саме м. Одеса, 2-й Розумовський провулок, 3. Таким чином переведення позивача до батальйону особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Одеській області фактично не міняє місце дислокації позивача

Під час підготовки матеріалів та прийнятті спірного наказу відповідач проаналізував, деякі матеріали, що стосується проходження служби ОСОБА_3 , так, згідно картки обліку професійного навчання поліцейського про рівень службової підготовленості, з`ясовано, що в 2023 році ОСОБА_1 , успішно здав професійні заліки в тому, числі з фізичної підготовки (комплексно-силові вправи, біг на 1000 метрів та 100 метрів (на встановлений час), тактичну підготовку (прийоми та вирішення ситуаційних завдань), без звільнення від останніх у зв`язку із станом здоров`я. Тобто за станом фізичної підготовки позивач відповідає нормам, які встановлюють та гарантують, якісне виконання службових зобов`язань під час проходження служби (копію картки обліку додаємо). Висновок військово-лікарської комісії, проте, що позивач має хворобу, яка є перешкодою у подальшому проходженні служби в поліції (за станом здоров`я) на момент прийняття спірного рішення, не видавався.

Крім того, відповідач вказує, що старший сержант поліції Сергій Трач склав Присягу на вірність Українському народові, передбачену статтею 64 Закону № 580-VIII, відповідно до якої поліцейський, усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягає вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язків. Пунктом 1, 2 частини 1 статті 18 Закону № 580-VIII визначено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва. У зв`язку з розпочатим актом безпосередньої збройної військової агресії Російської Федерації проти України, та введенням правового режиму воєнного стану з 24.02.2022, усі військові формування України та правоохоронні органи України (у тому числі і органи та підрозділи Національної поліції України), а також окремі співробітники згаданих суб`єктів владних повноважень з указаної календарної дати, у силу ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 12, 21, 22 Закону України від 02.07.2015 р. № 508-VIII "Про Національну поліцію" повинні / мусять безвідносно до наявності або відсутності події отримання окремих наказів безпосередніх чи прямих керівників докладати власних зусиль для забезпечення безперервного та цілодобового захисту суверенітету України і територіальної цілісності України, для забезпечення виконання завдань поліції і реалізації повноважень поліції з метою відсічі збройної агресії ворога проти України, що виключає легітимність обрання пасивної форми поведінки. Враховуючи викладені положення норм права, отримавши наказ від керівництва про переміщення на рівнозначну посаду поліцейський Сергій Трач, зобов`язаний безумовно виконати його.

З огляду на викладене, відповідач вважає, що ГУНП в Одеській області, приймаючи наказ № 949 о/с від 25.06.2024 року діяло виключно у межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством, не допускаючи, при цьому порушень прав та законних інтересів позивача.

В підготовче судове засідання, призначене на 24.09.2024 року, з`явився представник відповідача. Позивач в судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та завчасно.

Суд, ухвалою занесеною до протоколу судового засідання від 24.09.2024 року, відмовив у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів викладене у позовній заяві.

Суд, ухвалою занесеною до протоколу судового засідання від 24.09.2024 року, відклав підготовче засідання на 23.10.2024 року.

В підготовче судове засідання, призначене на 23.10.2024 року, з`явився представник відповідача.

Позивач в судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та завчасно. Від позивача надійшло клопотання про витребування доказів, в якому позивач просить суд витребувати у відповідача ГУНП в Одеській області докази, а саме: - оригінал наказу № 949 о/с від 25.06.2024р. ГУНП в Одеській області та матеріали які стали підставою для винесення наказу, а саме доповідну записку заступника начальника ГУНП в Одеській області від 24.06.2024р. № 9/7320; - завірену належним чином особливу справу ОСОБА_1 (загальна частина); - медичні матеріали які свідчать про те, що ОСОБА_1 25.06.2024р. знаходився на лікарняному в поліклініці ДУ «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області» 65044, Одеська обл., місто Одеса, провулок Каркашадзе, будинок 3; - оригінал висновку ВЛК від 03.06.2024р.

Також від позивача надійшла заява, в якій позивач з урахуванням витребуваних доказів та отримання їх судом, просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 23.10.2024 року у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів відмовлено.

Ухвалою від 23.10.2024 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу № 420/23929/24 до судового розгляду на 19.11.2024 року.

В судове засідання, призначене на 19.11.2024 року, з`явилася представник відповідача. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

У судовому засіданні 19.11.2024 року під час розгляду справи по суті представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, просив відмовити в його задоволення з відстав викладених у відзиві на позовну заяву.

У судовому засіданні 19.11.2024 року суд з`ясував думку учасників справи щодо продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 19.11.2024 року, суд задовольнив клопотання учасників справи та на підставі ч. 3 ст. 194 КАС України та перейшов до подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 проходив службу на посаді помічника слідчого відділення з розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Одеського районного управління № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Згідно довідки № 1566/1 військово-лікарської комісії, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області», 03.06.2024 року позивачу проведено медичний огляд ВЛК та за висновком військово-лікарської комісії позивач відповідно до Графи ІІ визнаний придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.

Наказом Національної поліції України № 626 від 07.06.2024 року затверджено перелік змін у штатах Національної поліції України та створено батальйон поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Одеській області, загальною штатною чисельністю 355 одиниць.

24.06.2024 року на ім`я начальника ГУ НП в Одеській області надійшла доповідна записка від заступника начальника ГУ НП в Одеській області О. Мірошниченко від 24.06.2024 року за вих. № 9/7320 про вирішення питання щодо переведення поліцейських ГУНП в Одеській області для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, в якій запропоновано з метою належного та ефективного виконання поставлених завдань та функцій зазначеним підрозділом Головного управління, недопущення погіршення криміногенної ситуації в Одеській області, забезпечення на належному рівні охорони публічного порядку в умовах воєнного стану пропонувалось на підставі ч. 1 п. 2 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію», перемістити (перевести) на рівнозначну посаду до батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Одеській області для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби поліцейських, зокрема, старшого сержанта поліції ОСОБА_1 поліцейським взводу № 1 роти № 1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Одеській області, звільнивши його з посади помічника слідчого відділення з розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Одеського районного управління № 1 цього ж Головного управління.

24.06.2024 року заступником начальника ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 внесено подання начальникові ГУНП в Одеській області, в якому зазначено, що ОСОБА_1 зарекомендував себе з позитивного боку, як дисциплінований, грамотний та сумлінний працівник. До виконання службових обов`язків відноситься старанно, проявляючи при цьому розумну ініціативу та наполегливість. Користується авторитетом та повагою серед колег та громадян. Фізично розвинутий, у стройовому відношенні підтягнутий. Державну та службову таємницю зберігати вміє. Враховуючи вищевикладене, заступником начальника ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 порушено клопотання відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 65 Закону України "Про Національну поліцію" (переміщення на рівнозначні посади: для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби) про переміщення старшого сержанта поліції ОСОБА_3 на посаду поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Одеській області установивши йому відповідно до постанови КМУ від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" посадовий оклад у розмірі 2470 грн. та надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції в розмірі 40 %.

Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 25 червня 2024 року № 949 о/с позивача відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 65 Закону України "Про Національну поліцію" призначено на посаду поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Одеській області, з посадовим окладом 2470 гривень, установивши надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції в розмірі 40 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за стаж служби, звільнивши з посади помічника слідчого відділення з розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Одеського районного управління № 1 цього ж Головного управління.

Згідно довідки начальника відділення кадрового забезпечення БПОП (стрілецький) ГУНП в Одеській області від 11.09.2024 року № 35/406-1, в якій зазначено, що за час проходження служби ОСОБА_1 перебував на лікарняних з 25.06.2024 року по 02.07.2024 року та з 05.07.2024 року по 11.07.2024 року.

Вважаючи протиправним наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 25 червня 2024 року № 949 о/с, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в поліції визначено Законом України «Про Національну поліцію».

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (частина перша статті 59 Закону України «Про Національну поліцію»).

У силу положень частини десятої статті 62 Закону №580-VIII, яка визначає гарантії професійної діяльності поліцейського, поліцейський користується повноваженнями, передбаченими цим Законом, незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу, та може бути переміщений по службі залежно від результатів виконання покладених на нього обов`язків та своїх професійних, особистих якостей.

Перелік підстав для переміщення поліцейських визначено статтею 65 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно із вищенаведеною законодавчою нормою переміщення поліцейських здійснюється:

1) на вищу посаду - у порядку просування по службі;

2) на рівнозначні посади:

- для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби;

- за ініціативою поліцейського;

- у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації;

- у разі необхідності проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з визначеним строком служби);

- за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії;

- з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних і особистих якостей - на підставі висновку атестації;

- у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри відповідно до статті 87 цього Закону;

3) на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський:

- у зв`язку зі скороченням штатів або реорганізацією в разі неможливості призначення на рівнозначну посаду;

- за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії;

- через службову невідповідність - на підставі висновку атестації з урахуванням професійних і особистих якостей;

- за ініціативою поліцейського;

- як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України;

- у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри, відповідно до статті 87 цього Закону;

4) у зв`язку із зарахуванням на денну форму навчання за державним замовленням, у тому числі до магістратури, ад`юнктури та докторантури закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання.

Посада вважається рівнозначною, якщо передбачене таке саме спеціальне звання поліції.

Переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.

Поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.

Переведення поліцейського здійснюється на підставі наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та наказу про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський.

Системний аналіз вищенаведених законодавчих приписів дає підстави для висновку, що поліцейського можу бути переміщено на рівнозначну посаду в будь-яке управління Національної поліції України, там де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу.

Як загальновідомо, у зв`язку широкомаштабним військовим вторгненням російської федерації на територію України з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, дія якого наразі триває.

Наказом Національної поліції України № 626 від 07.06.2024 року затверджено перелік змін у штатах Національної поліції України та створено батальйон поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Одеській області, загальною штатною чисельністю 355 одиниць.

24.06.2024 року на ім`я начальника ГУ НП в Одеській області надійшла доповідна записка від заступника начальника ГУ НП в Одеській області О. Мірошниченко від 24.06.2024 року за вих. № 9/7320 про вирішення питання щодо переведення поліцейських ГУНП в Одеській області для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, в якій запропоновано з метою належного та ефективного виконання поставлених завдань та функцій зазначеним підрозділом Головного управління, недопущення погіршення криміногенної ситуації в Одеській області, забезпечення на належному рівні охорони публічного порядку в умовах воєнного стану пропонувалось на підставі ч. 1 п. 2 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію», перемістити (перевести) на рівнозначну посаду до батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Одеській області для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби поліцейських, зокрема, старшого сержанта поліції ОСОБА_1 поліцейським взводу № 1 роти № 1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Одеській області, звільнивши його з посади помічника слідчого відділення з розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Одеського районного управління № 1 цього ж Головного управління.

24.06.2024 року заступник начальника ГУНП в Одеській області Захарченко Д. направив на ім`я начальника ГУНП в Одеській області подання про призначення на посаду поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Одеській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 .

У такому поданні зазначено, що ОСОБА_1 зарекомендував себе з позитивного боку, як дисциплінований, грамотний та сумлінний працівник. До виконання службових обов`язків відноситься старанно, проявляючи при цьому розумну ініціативу та наполегливість. Користується авторитетом та повагою серед колег та громадян. Фізично розвинутий, у стройовому відношенні підтягнутий. Державну та службову таємницю зберігати вміє. Враховуючи вищевикладене, заступником начальника ГУНП в Одеській області Д. Захарченко порушено клопотання відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 65 Закону України "Про Національну поліцію" (переміщення на рівнозначні посади: для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби) про переміщення старшого сержанта поліції ОСОБА_3 на посаду поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Одеській області установивши йому відповідно до постанови КМУ від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" посадовий оклад у розмірі 2470 грн. та надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції в розмірі 40 %.

Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 25 червня 2024 року № 949 о/с позивача відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 65 Закону України "Про Національну поліцію" призначено на посаду поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Одеській області, з посадовим окладом 2470 гривень, установивши надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції в розмірі 40 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за стаж служби, звільнивши з посади помічника слідчого відділення з розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Одеського районного управління № 1 цього ж Головного управління.

Згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 65 Закону України "Про Національну поліцію" переміщення поліцейських в органах, закладах та установах, для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, передбачено тільки на рівнозначні посади.

Посада поліцейського визнається рівнозначною, якщо за штатом (штатним розписом) спеціальне звання за займаною ним посадою відповідає спеціальному званню посади, на яку він переміщається.

При цьому, відповідно до пункту 8 частини десятої статті 62 Закону № 580- VIII поліцейський може бути переміщений по службі залежно від результатів виконання покладених на нього обов`язків та своїх професійних, особливих якостей.

Частиною 2 статті 65 Закону № 580-VIII визначено, що посада вважається вищою, якщо за нею штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції, нижчою, якщо передбачене нижче спеціальне звання поліції, та рівнозначною, якщо передбачене таке саме спеціальне звання поліції.

Види спеціальних звань поліції визначено ч.1 ст.80 Закону №580-VIII, а ч.2 вказаної статті передбачено, що граничні спеціальні звання молодшого, середнього складу поліції за штатними посадами встановлюються керівником поліції.

Наказом Національної поліції України від 04.12.2015 № 142 затверджено Перелік посад молодшого та середнього складу поліції і відповідних їм граничних спеціальних звань (далі Перелік, наявний у відкритому доступі).

Як встановив суд, посада, на яку було переміщено позивача відповідає граничному спеціальному званню «старший сержант поліції», тобто є рівнозначною до посади, яку обіймав позивач. Вказаний факт позивачем не спростовано.

Згідно наказу ГУНП в Одеській області № 949 о/с від 25 червня 2024 року № 949 о/с позивача відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 65 Закону України "Про Національну поліцію" призначено на посаду поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Одеській області, звільнивши з посади помічника слідчого відділення з розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Одеського районного управління № 1 цього ж Головного управління.

Тобто, позивача не позбавлено спеціального звання та не понижено у спеціальному званні.

Таким чином, суд дійшов висновку, що граничні спеціальні звання за посадою, яку обіймає позивач на теперішній час і за посадою, яку позивач обіймав до видання оскаржуваного наказу, однакові.

Крім того, як вбачається з витягу зі штату Головного управління, посадовий оклад за посадою, на яку останнього було переміщено, є більшим розміру посадового окладу за попередньою посадою (помічник слідчого відділення з розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Одеського районного управління № 1 1900,00 грн.; поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) 2470,00 грн. ).

До того ж, суд зауважує, що розмір посадових окладів та надбавок не може вважатися належним обґрунтуванням рівнозначності або нерівнозначності посад в поліції в розумінні Закону України «Про Національну поліцію», оскільки частиною 2 статті 65 зазначеного Закону визначено, що єдиним критерієм рівнозначності посад є граничні спеціальні звання за посадами.

Отже, ОСОБА_1 переміщено на рівнозначну посаду виходячи з інтересів служби та обумовлено ініціативою керівників ГУ НП в Одеській області, що узгоджується з пунктом 2 частини 1, положеннями частин 7, 8 та 9 статті 65 Закону №580-VIII.

Таким чином, врахувавши рівень фахової і професійної підготовки, ділові та моральні якості старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , а також те, що в умовах воєнного стану інтересами служби наразі викликано необхідність проходження ним служби саме в Батальйоні поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Одеській області, суд вказує, що виданий Головним управлінням Національної поліції в Одеській області оскаржуваний наказ від 25 червня 2024 року № 949 о/с про переміщення позивача на рівнозначну посаду є цілком правомірним.

Що стосується згоди поліцейського на переміщення на рівнозначну посаду, то серед підстав для переміщення поліцейських на рівнозначні посади пункт 2 частини першої статті 65 Закону №580-VIII безпосередньо виділяє лише одну підставу для такого переміщення, яка враховує побажання поліцейського, а саме переміщення за ініціативою поліцейського.

Згода поліцейського є необхідною також при переміщенні його по службі у зв`язку зі скороченням штатів (частина друга статті 68 Закону №580-VIII).

В усіх інших випадках підставою переміщення визначено певні обставини або рішення певних органів, настання (прийняття) яких не залежать від волі поліцейського, в тому числі переміщення для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби.

При цьому пункт 2 частини першої статті 65 Закону №580-VIII передбачає єдине правило щодо можливості переміщення поліцейських на рівнозначні посади в інтересах служби, не відокремлюючи випадки такого переміщення в межах однієї місцевості (населеного пункту) чи в іншу місцевість.

Отже, спеціальне законодавство, чинне на момент виникнення спірних правовідносин, не вимагало згоди поліцейського при прийнятті рішення про його переміщення в інтересах служби на рівнозначну посаду.

Висновки колегії суддів узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 25.05.2023р. по справі №620/3663/19.

Сторона позивача стверджує про необхідність застосування до спірних правовідносин положень ст.32 КЗпП України, якою установлено, що переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Усталеною є практика Верховного Суду щодо застосування приписів КЗпП України у разі неврегульованості нормами спеціального законодавства правовідносин, щодо яких виник спір.

Однак, відсутність у Законі №580-VIII норми про обов`язковість згоди поліцейського на переміщення в іншу місцевість на рівнозначну посаду для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, вказує не про неврегульованість цих правовідносин нормами спеціального законодавства, як помилково про це зазначає апелянт, а про їхнє вирішення у спосіб, відмінний від правового регулювання трудових відносин відповідно до норм трудового законодавства.

Зазначене підтверджується внесеними до Закону №580-VIII змінами згідно із Законом від 15.03.2022р. №2123-IX «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану», який набрав чинності з 01 травня 2022 року.

Зокрема, Законом від 15.03.2022р. №2123-IX частину першу статті 60 Закону №580-VIII викладено в новій редакції, згідно з якою відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.

Отже, зміни в спеціальному законодавстві з питань проходження служби в поліції, що відбулися з 01 травня 2022 року, виключили можливість субсидіарного застосування норм трудового законодавства до регулювання порядку переміщення поліцейських, усунувши таким чином неоднозначне застосування відповідних норм права у подібних правовідносинах, що мало місце в судовій практиці, зокрема, постановах Верховного Суду, на які посилається сторона позивача.

Суд вважає необґрунтованими посилання позивача на недоведеність відповідачем доцільності переведення його на іншу посаду в інтересах служби. Оскільки факт такої доцільності підтверджується змістом доповідної записки заступника начальника Головного управління О. Мірошниченко від 24.06.2024 року за вих. № 9/7320.

Також, суд зазначає, що про те, що законодавцем на орган поліції не було покладено обов`язку конкретизувати в поданні або в наказі про призначення позивача на рівнозначну посаду, які інтереси служби слугують підставою для його призначення на вказану посаду, і чим він буде ефективнішій на новій посаді у порівнянні з попередньою.

У даному випадку, достатнім є зазначення: «для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби», як того вимагають положення Закону України «Про Національну поліцію».

Щодо посилання позивача на довідку ВЛК № 1566/1 від 03.06.2024 року, у відповідності до якої позивач «придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних закладах, медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення», суд зазначає наступне.

Суд вказує, що встановлений у довідці військово-лікарської комісії № 1566/1 від 03.06.2024 року діагноз жодним чином не впливають на можливість проходження позивачем служби в Батальйоні поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Одеській області на посаді поліцейським взводу № 1 роти № 1, оскільки його переведено на рівнозначну посаду.

Позивачем не зазначено, а судом не установлено, що визначений у довідці військово-лікарської комісії від № 1566/1 від 03.06.2024 року діагноз перешкоджав позивачу проходити службу на рівнозначній посаді помічника слідчого відділення з розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Одеського районного управління № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області.

До того ж, довідка військово-лікарської комісії № 1566/1 від 03.06.2024 стосується проходження служби в Збройних Силах України, а не в органах Національної поліції.

Під час підготовки матеріалів та прийнятті спірного наказу відповідач проаналізував, деякі матеріали, що стосується проходження служби ОСОБА_3 , так, згідно картки обліку професійного навчання поліцейського про рівень службової підготовленості, з`ясовано, що в 2023 році ОСОБА_1 , успішно здав професійні заліки в тому, числі з фізичної підготовки (комплексно-силові вправи, біг на 1000 метрів та 100 метрів (на встановлений час), тактичну підготовку (прийоми та вирішення ситуаційних завдань), без звільнення від останніх у зв`язку із станом здоров`я. Тобто за станом фізичної підготовки позивач відповідає нормам, які встановлюють та гарантують, якісне виконання службових зобов`язань під час проходження служби (копію картки обліку додаємо). Висновок військово-лікарської комісії, проте, що позивач має хворобу, яка є перешкодою у подальшому проходженні служби в поліції (за станом здоров`я) на момент прийняття спірного рішення, не видавався.

Відтак, установлені в межах розгляду даної справи вищенаведені фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог доводи.

Суд також не приймає до уваги твердження позивача про те, що його було звільнено під час знаходження на лікарняному, що протирічить положенням ст. 60 Закону України «Про національну поліцію», ч. 3 ст. 40 КЗпП та роз`ясненням Пленуму Верховного Суду № 9 від 06.11.1992р. з огляду на наступне.

Так, згідно ч. 3 ст. 40 КЗпП не допускається звільнення працівника з ініціативи роботодавця в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктами 5 і 13 частини першої цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці (крім звільнення за пунктом 13 частини першої цієї статті).

Згідно оскаржуваного наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 25 червня 2024 року № 949 о/с позивача відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 65 Закону України "Про Національну поліцію" призначено на посаду поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Одеській області, з посадовим окладом 2470 гривень, установивши надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції в розмірі 40 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за стаж служби, звільнивши з посади помічника слідчого відділення з розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Одеського районного управління № 1 цього ж Головного управління.

Статтею 65 Закону України «Про Національну поліцію» визначено перелік підстав для переміщення поліцейських.

Таким чином, по факту позивача не було звільнено за статтею 40 КЗпП, а було переміщено відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 65 Закону України "Про Національну поліцію" шляхом призначення на посаду поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Одеській області, звільнивши з посади помічника слідчого відділення з розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Одеського районного управління № 1 цього ж Головного управління.

Трудовим законодавством та Законом України "Про Національну поліцію" не встановлено заборони щодо переміщення на іншу посаду працівника, який перебуває на лікарняному.

Таке переміщення не буде порушенням, адже і до, і після переведення за працівником зберігають робоче місце (посаду).

Суд зазначає, що при вирішенні даного спору враховує висновки Європейського Суду з прав людини у справі "Вільхо Ескелінен та інші проти Фінляндії" за заявою63235/00, що викладені у рішенні від 19 квітня 2007 року.

Так, у вказаному рішенні Європейський Суд з прав людини вказав: « 47. У зв`язку з цим Суд запровадив функціональний критерій, заснований на характері обов`язків службовця та його відповідальності. Особи, що займають посади, пов`язані з виконанням обов`язків щодо захисту загальнодержавних інтересів або з участю у здійсненні визначених публічним правом повноважень, володіють частиною суверенної влади держави. Держава має законний інтерес щодо налагодження з такими службовцями спеціальних відносин, заснованих на вірності та відданості. З іншого боку, щодо інших посад, які не мають у собі аспектів «державного управління», держава не має такого інтересу. (див. згадану вище справу «Пеллегрін» (Pellegrin), п. 65). Таким чином, Суд постановив, що із сфери застосування пункту 1 статті 6 вилучаються лише такі спори, що порушуються державними службовцями, чиї обов`язки є типовим прикладом специфічної діяльності, пов`язаної з державною службою, оскільки останні діють як представники державної влади і відповідають за захист загальнодержавних інтересів та інтересів інших державних органів. Яскравим прикладом такої діяльності є збройні сили та поліція (п. 66). Суд дійшов висновку, що жодні спори між адміністративними органами та службовцями, які займають посади, пов`язані з виконанням покладених публічним правом повноважень, не входять досфери застосування пункту 1 статті 6 (п. 67).

48. Суд зазначає, що рішення у справі «Пеллегрін» (Pellegrin) було сформульоване досить категорично; якщо посада належала до зазначеної категорії, то всі спори, незалежно від їхньої природи, вилучалися із сфери застосування статті 6. Допускався тільки один виняток: всі спори, що стосувалися пенсій, підпадали під сферу застосування пункту 1 статті 6, оскільки з виходом на пенсію службовця, спеціальні відносини між ним та державними органами припиняються. Службовець опиняється в ситуації, яка прирівнюється до ситуації службовців, які працюють згідно з приватним правом: спеціальні відносини, засновані на вірності і відданості, що пов`язують його з державою, перестають існувати, і такий службовець не може більше володіти частиною суверенної влади держави (див. згадану вище справу «Пеллегрін»(Pellegrin), п. 67).

49. Важливо відзначити, що Суд підкреслив, що при використанні функціонального критерію він повинен, виходячи з предмета та цілей Конвенції, застосовувати обмежувальне тлумачення винятків із гарантій, що надаються пунктом 1 статті 6. Це має зменшити число випадків, коли державні службовці не могли б скористатися наданим їм конкретним і ефективним захистом (як це підтверджується у рішенні «Фрідлендер проти Франції» (Frydlender v. France) [ВП], № 30979/96, п. 40, ECHR2000-VII).»

Суд зазначає, що вказане рішення стосувалося статті 6 Конвенції «Право на справедливий суд», проте, наведений у рішенні функціональний критерій із посиланням на рішення у справі «Пеллегрін», на думку суду, може бути застосований і у даній справі.

Суд зазначає, що позивач є поліцейським, який виконує обов`язки щодо захисту загальнодержавних інтересів, склав Присягу поліцейського та є державним службовцем, який несе службу особливого характеру.

Таким чином, суд вважає, що держава може встановлювати для поліцейських окремий порядок проходження служби, який відрізняється від виконання обов`язків працівником за трудовим законодавством, і такий порядок може обмежувати права осіб, які проходять службу у поліції по відношенню до прав працівників, які виконують роботу за трудовим законодавством.

Крім того, слід зазначити, що старший сержант поліції Сергій Трач склав Присягу на вірність Українському народові, передбачену статтею 64 Закону № 580-VIII, відповідно до якої поліцейський, усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягає вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язків.

Пунктом 1, 2 частини 1 статті 18 Закону № 580-VIII визначено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

У зв`язку з розпочатим актом безпосередньої збройної військової агресії Російської Федерації проти України, та введенням правового режиму воєнного стану з 24.02.2022, усі військові формування України та правоохоронні органи України (у тому числі і органи та підрозділи Національної поліції України), а також окремі співробітники згаданих суб`єктів владних повноважень з указаної календарної дати, у силу ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 12, 21, 22 Закону України від 02.07.2015 р. № 508-VIII "Про Національну поліцію" повинні / мусять безвідносно до наявності або відсутності події отримання окремих наказів безпосередніх чи прямих керівників докладати власних зусиль для забезпечення безперервного та цілодобового захисту суверенітету України і територіальної цілісності України, для забезпечення виконання завдань поліції і реалізації повноважень поліції з метою відсічі збройної агресії ворога проти України, що виключає легітимність обрання пасивної форми поведінки.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що доводи позивача, викладені в адміністративному позові є необґрунтованими та спростовуються зібраними по справі доказами.

За таких підстав, суд дійшов висновку, що при прийнятті наказу № 949 о/с від 25 червня 2024 року, відповідач, Головне управління Національної поліції в Одеській області, діяв обґрунтовано, в порядку, у межах та у спосіб, що передбачені законодавством України, а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу № 949 о/с від 25 червня 2024 року Головного управління Національної поліції в Одеській області в частині призначення ОСОБА_1 на посаду поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Одеській області, з посадовим окладом 2470 гривень, установивши йому надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції в розмірі 40 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за стаж служби, звільнивши його з посади помічника слідчого відділення з розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Одеського районного управління № 1 цього ж Головного управління, задоволенню не підлягають.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі Суомінен проти Фінляндії). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до основних засад адміністративного судочинства, вимог законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги не належать до задоволення.

Підстави для розподілу судових витрат в порядку, передбаченому ст. 139 КАС України, відсутні.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (вул. Академіка Філатова, 15-А, м. Одеса, 65014, ) про визнання протиправним та скасування наказу № 949 о/с від 25.06.2024 року Головного управління Національної поліції в Одеській області в частині призначення ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 26.12.2024 року.

Суддя Г.В. Лебедєва