Справа № 580/9248/24
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2024-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/9248/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Ключковича В.Ю., Кобаля М.І.

За участю секретаря: Куць М.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року, суддя Бабич А.М., у справі за адміністративним позовом представника ОСОБА_1 - Попової Інни Павлівни до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_1 - Попова Інна Павлівна звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області від 01.08.2024 №91 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління ПФУ в Черкаській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 за Списком №2 період роботи з 23.05.2011 до 14.06.2016 на ПрАТ «Черкаське Хімволокно» Відокремлений підрозділ «Черкаська ТЕЦ», з 15.06.2016 до 27.12.20216 на ТОВ «Екоенергобудмонтаж», з 28.12.2016 до 31.05.2018 на ПрАТ «Черкаське Хімволокно» Відокремлений підрозділ «Черкаська ТЕЦ», з 01.06.2018 до 27.04.2021 на ТОВ «ГАУР ПЛЮС», з 28.04.2021 до 30.06.2022 на ТОВ «Релакс Енерджі», з 01.07.2022 до 05.07.2023 на ПРАТ «Черкаське Хімволокно» відокремлений підрозділ «Черкаська ТЕЦ» та прийняти рішення, яким з 24.07.2024 призначити їй пенсію за віком на пільгових у мовах зі зниженням (скороченням) пенсійного віку за Списком №2.

Відповідно до ухвали Черкаського окружного адміністративного суду від 23.09.2024 розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (76018, м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, буд.15; ) від 01.08.2024 №91 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (76018, м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, буд. 15; ) у порядку, межах, спосіб і строки, визначені законом, відповідно до заяви Репецької Тктяни) від 24.07.2024 зарахувати до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи з 23.05.2011 до 14.06.2016 на ПрАТ «Черкаське Хімволокно» Відокремлений підрозділ «Черкаська ТЕЦ», з 15.06.2016 до 27.12.20216 на ТОВ «Екоенергобудмонтаж», з 28.12.2016 до 31.05.2018 на ПрАТ «Черкаське Хімволокно» Відокремлений підрозділ «Черкаська ТЕЦ», з 01.06.2018 до 27.04.2021 на ТОВ «ГАУР ПЛЮС», з 28.04.2021 до 30.06.2022 на ТОВ «Релакс Енерджі» та прийняти рішення, яким з 24.07.2024 призначити їй пенсію за віком на пільгових у мовах зі зниженням (скороченням) пенсійного віку за Списком №2.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позовні вимоги залишити без задоволення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для задоволення клопотання про вихід із письмового провадження та проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

24.07.2024 позивачка звернулася із заявою до Головного управління ПФУ в Черкаській області, а саме до Черкаського відділу обслуговування громадян, в якій просила призначити їй пенсію за віком за Списком №2. Вказана заява прийнята 24.07.2024 і зареєстрована за №13403. До заяви додала документи.

01.08.2024 Головне управління ПФУ в Івано-Франківській області прийняло рішення №91 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах позивачці у зв`язку з відсутністю пільгового стажу. У рішенні зазначено, що за результатами розгляду документів до стажу за Списком №2 (за рахунок коштів підприємства) не зараховано періоди роботи зі шкідливими і важкими умовами праці згідно з довідкою від 08.05.2024 №34, оскільки у ній невірно зазначена підстава видачі, а саме ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». До страхового стажу враховано усі періоди роботи відповідно до записів трудової книжки від 09.06.1988 №4324835.

Про результати розгляду заяви позивачки Головне управління ПФУ в Черкаській області повідомило листом від 06.08.2024, зокрема у даному листі відповідач повідомив, що страховий стаж становить 33 роки 08 місяців 28 днів. До страхового стажу зараховані усі періоди, до стажу за Списком №2 не зараховано періоди роботи згідно з довідкою від 08.05.2024 №34, оскільки у довідці не вірно зазначена підстава видачі. Пільговий стаж роботи становить 1 рік 0 місяців 04 дні. На дату звернення за призначенням пенсії позивачка не досягла пенсійного віку 55 років, право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах на даний час відсутнє.

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли у справі, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом частини 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Для єдності умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих 5 листопада 1991 року Верховна Рада України ухвалила Закон №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі-Закон №1788-XII). Статтею 2 вказаного Закону передбачено види державних пенсій: трудові пенсії: за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до п.1.8 Порядку №22-1 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Абзаци перший-другий п.1.9 Порядку №22-1 встановлюють, що призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Абзацом п`ятим вказаного пункту визначено, якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон). Відповідно до п.1.10 Порядку №22-1 особам, які одержують пенсію, призначену органами Пенсійного фонду за іншими законами, або допомогу, призначену органами соціального захисту населення, пенсія призначається з дати виникнення права на неї з урахуванням пункту 1.9 цього розділу.

Тобто, призначення пенсії відбувається за заявочним принципом.

Відповідно до п.4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів працівник сервісного центру:

- ідентифікує заявника (його представника);

- надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;

- реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;

- уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;

- з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат;

- повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про

- призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;

- сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис;

- надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку;

- повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал;

- видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі;

- повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно з п.4.3 Порядку №22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Відповідно до п.4.8 Порядку №22-1 заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та «Про захист персональних даних». Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій.

Документи, що надійшли у паперовій формі, обробляються, реєструються та зберігаються в органі, що призначає пенсію, за правилами, встановленими постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 року №55 «Деякі питання документування управлінської діяльності».

Отже, за результатами розгляду заяви особи територіальний орган Пенсійного фонду не пізніше 10 днів зобов`язаний прийняти рішення. Рішення щодо розгляду заяви позивачки прийняв та, відповідно, обчислення її стажу здійснював саме відповідач 2.

Згідно зі ст.12 Закону №1788-XII право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Умови для призначення пенсії за віком на пільгових умовах передбачені в ст.13 зазначеного Закону.

Відповідно до пункту «б» ч.1 ст.13 Закону №1788-XII працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування":

- чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;

- жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій регулює Закон України від 9 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV). Питання призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників врегульоване в ст. 114.

Відповідно до частини першої право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058-ІV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку 55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

- чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;

- жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Вказані вище норми чинні у зв`язку з ухваленням 3 жовтня 2017 року Верховною Радою України Закону №2148-VIII, що доповнив Закон №1058-ІV розділом XIV-1, який містить пункт 2 частини другої статті 114 такого змісту:

«На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах».

За приписами статті 12 Закону №1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Разом з тим, згідно з пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом №213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

- чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

- жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом №213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними Законом №213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах:

«На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам…»

Отже, Рішенням №1-р/2020 Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення Закону №1788-ХІІ, у зв`язку з чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом №213-VIII.

Оскільки норми вказаних законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду під час розгляду, як зразкової, справи №360/3611/20 в рішенні від 03.11.2021 дійшла висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»). Отже, у вказаній справі застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону №1058-ІV.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

У заявлених спірних правовідносинах безпідставно не враховано територіальним органом Пенсійного фонду України зазначене вище рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 щодо порядку застосування норм Закону №1788-XII, а саме щодо права на пенсію на пільгових умовах жінок після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до ст.101 Закону №1788-ХІІ органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Отже, особа, яка має намір отримати статус пенсіонера, не несе відповідальності за правильність оформлення її роботодавцем довідок щодо роботи, за винятком дій, що підпадають під ознаки злочинів.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637).

Відповідно до п.1 вказаного Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Отже, архівні довідки необхідні за умови доцільності підтвердити відомості про роботу особи, якщо відсутня трудова книжка або відповідні записи у ній.

Згідно з п.2 Порядку №637 у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 18 Порядку №637 визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, стаж роботи установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідачі не перевірили показами свідків свої сумніви у достовірності отриманих від позивачки документів.

Відповідно до п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Додатково в довідці наводяться такі відомості:

- стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції;

- стосовно жінок, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами на підприємствах сільського господарства (в тому числі в колгоспах) - про виконання встановлених норм обслуговування;

- стосовно жінок, які працюють на вирощуванні, збиранні та післязбиральному обробленні тютюну, - про зайнятість на перелічених роботах протягом повного сезону.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на територіях, зазначених в абзаці другому пункту 18 цього Порядку, стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі відсутності правонаступника, а також у разі знищення архівів у зв`язку з воєнними (бойовими) діями підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи, а також до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням із Мінсоцполітики та Мінфіном.

Тобто, уточнюючі довідки необхідні, якщо відсутні необхідні відомості в записах у трудовій книжці. Водночас, законодавством визначено перелік обов`язкових відомостей, які має містити вказана вище довідка, зокрема, відомості, на підставі яких вона видана.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції було досліджено довідку Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» ПАТ «ЧЕРКАСЬКЕ ХІМВОЛОКНО» від 08.05.2024 №34 та встановлено, що підставою для її видачі зазначено особову картку Т-2, розрахункові відомості по заробітній платі, штатний розпис, накази №116-к від 23.05.2011, №93-к від 02.06.2015, №258-к від 02.11.2015, №205-к від 14.06.2016, №497-к від 27.12.2016 №245-к, від 31.05.2018. Доводи, що у ній невірно зазначена підстава видачі, а саме ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», не обґрунтовані, позаяк стосуються несуттєвого факту та не стосуються змісту та призначенню такого документа. Водночас стаж за період з 01.07.2022 до 04.07.2023 01 рік 00місяців 04 дні враховано згідно з довідкою Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» ПАТ «ЧЕРККАСЬКЕ ХІМВОЛОКНО» від 08.05.2024 №35, в якій також підставою для видачі зазначено особову картку Т-2, розрахункові відомості заробітної плати, накази від 30.06.2022 №233-к, від 05.07.2023 №311-к.

Таким чином зазначені відомості у довідці відповідач повинен був урахувати, так як в ній зазначені періоди з 23.05.2011 до 14.06.2016 та з 28.12.2016 до 31.05.2018 пільгового стажу позивачки, який становить 06 років 05 місяців 26 днів, а отже позивачка має право на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації робочих місць, що передбачено ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (Список №2 за рахунок коштів підприємства додатково).

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що Головне управління ПФУ в Івано-Франківській області період роботи позивачки з 01.07.2022 до 04.07.2023 01 рік 00 місяців 04 дні зарахував до пільгового стажу роботи позивачки за Списком №2, про що зазначив у спірному рішенні. Оскільки вказаний стаж визнав підтвердженим зазначеною вище довідкою Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» ПАТ «ЧЕРКАСЬКЕ ХІМВОЛОКНО» від 08.05.2024 №35, суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні вимог щодо необхідності зарахування до пільгового стажу періоду з 01.07.2022 до 05.07.2023 на ПРАТ «Черкаське Хімволокно» Відокремлений підрозділ «Черкаська ТЕЦ».

Окрім того, трудовою книжкою позивачки підтверджується, що вона у спірних періодах працювала на підприємствах зі шкідливими умовами праці. 23.05.2011 - ВАТ «Черкаське Хімволокно» відокремлений підрозділ «Черкаська ТЕЦ», прийнята в об`єднаний ремонтний цех ТЕЦ ізолювальником з термоізоляції 3 розряду (Наказ № 116-к від 23.05.2011). Згідно з рішенням загальних зборів акціонерів ВАТ «Черкаське Хімволокно» від 15 квітня 2011 року Протокол №1 змінено найменування відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» ВАТ «Черкаське хімволокно» на «Черкаська ТЕЦ» Публічного акціонерного товариства «Черкаське Хімволокно». 02.05.2015 переведена ізолювальником з термоізоляції 4 розряду об`єднаного ремонтного цеху (Наказ № 93-к від 02.06.2015). 01.11.2015 переведена в котлотурбінний цех ізолювальником з термоізоляції 4 розряду (Наказ №258-к від 02.11.2015). 14.06.2016 звільнена згідно п.5 ст. 36 КЗпП України по переводу на ТОВ «Екоенергобудмонтаж» (Наказ №203-к від 14.06.2016). 15.06.2016 прийнята по переводу з ВП «Черкаська ТЕЦ» ПАТ «Черкаське хімволокно» ізолювальником з термоізоляції 4 розряду Черкаської дільниці (Наказ № 39-к від 14.06.2016). 27.12.2016 звільнена згідно п.5 ст. 36 КЗпП України у зв`язку з переведенням на ВП «Черкаська ТЕЦ» ПАТ «Черкаське хімволокно» (Наказ № 426-к від 27.12.2016). 28.12.2016 прийнята по переводу з ТОВ «Енергобудмонтаж» ізолювальником з термоізоляції 4 розряду котло-турбінного цеху (Наказ № 497-к від 27.12.2016). Згідно з рішенням загальних зборів акціонерів ПАТ «Черкаське Хімволокно» від 20 квітня 2018 року протокол № 27 змінено найменування відокремленого підрозділу (ВП) «Черкаська ТЕЦ» ПАТ «Черкаське Хімволокно» на відокремлений підрозділ (ВП) «Черкаська ТЕЦ» Приватного акціонерного товариства «Черкаське Хімволокно». 31.05.2018 звільнена згідно п.5 ст. 36 КЗпП України у зв`язку з переведенням на ТОВ «Гаур Плюс» (Наказ № 245-к від 31.05.2018). 01.06.2018 прийнята по переведенню вогнетривником 5 розряду дільниці з ремонту обмурівки та теплоізоляцій тепломеханічного устаткування цеху з ремонту та технічного обслуговування підприємств № 3 м. Черкаси (Наказ № 117-к від 31.05.2018). 27.04.2021 звільнена в зв`язку з переведенням до ТОВ «Релакс Енерджі» (Наказ №382-к від 27.04.2021). 28.04.2021 прийнята на посаду вогнетривника 5 розряду бригади з ремонту термоізоляції дільниці з ремонту обмурівки та теплоізоляції тепломеханічного устаткування цеху з ремонту та технічного обслуговування енергетичних підприємств № 3 м. Черкаси по переводу з ТОВ «Гаур Плюс» (Наказ №252-к від 27.04.2021). 30.06.2022 звільнена із займаної посади у порядку переведення до ВП «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно» (Наказ № 230-к від 23.06.2022). 01.07.2022 прийнята по переводу з ТОВ «Релакс Енержді» вогнетривником 6 розряду котло-турбінного цеху ТЕЦ (наказ №233-к від 30.06.2022). 05.07.2023 переведена в хімічну лабораторію ТЕЦ лаборантом хімічного аналізу ІІІ групи кваліфікації (Наказ №311-к від 05.07.2023).

Щодо вказаних записів, то вони містять повні реквізити наказів, на підставі яких вони вчинені, скріплені печаткою відділу кадрів підприємства. Докази підробки таких документів відсутні. То ж, основним документом трудовою книжкою позивачки підтверджується зазначений пільговий стаж.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що вказані вище періоди роботи позивачки підлягали врахуванню до пільгового стажу за Списком №2 та сумарно такий стаж становить понад 12 років, що відповідає умовам вказаного вище законодавства щодо сумарної кількості пільгового стажу для призначення пільгової пенсії за Списком №2. Вказаний стаж роботи позивачки також підтверджується довідкою форми ОК-5.

Таким чином, періоди роботи позивачки з 23.05.2011 до 14.06.2016 на ПрАТ «Черкаське Хімволокно» Відокремлений підрозділ «Черкаська ТЕЦ», з 15.06.2016 до 27.12.2016 на ТОВ «Екоенергобудмонтаж», з 28.12.2016 до 31.05.2018 на ПрАТ «Черкаське Хімволокно» Відокремлений підрозділ «Черкаська ТЕЦ», з 01.06.2018 до 27.04.2021 на ТОВ «ГАУР ПЛЮС», з 28.04.2021 до 30.06.2022 на ТОВ «Релакс Енерджі», які в порушення вказаних вище норм законодавства не враховані до пільгового стажу роботи позивачки за Списком №2, підлягають врахуванню.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області виконувало виключно 2 функції: прийняло документи та листом повідомило про результати їх розгляду, тоді як безпосередній розгляд матеріалів, доданих до заяви позивачки від 24.07.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 обчислення стажу та прийняття акту владно-розпорядчого характеру (результат) у формі рішення від 01.08.2024 №91 здійснило Головне управління ПФУ в Івано-Франківській області.

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду в постанові від 07.07.2022 у справі №160/2743/21 після прийняття рішення за результатами розгляду звернення неправомірність окремих дій чи бездіяльності цього суб`єкта владних повноважень під час розгляду звернення не може бути предметом окремого позову.

Отже, повідомляючи листом позивачку про результати розгляду заяви щодо відмови у призначення пенсії та сукупності обчисленого страхового стажу відповідач ГУ ПФУ в Черкаській області не допустив порушення заявленого права позивачки на призначення пенсії та діяв відповідно до вказаної вище норми Порядку №22-1 щодо такого інформування.

Відповідно до ч.5 ст.45 Закону України №1058-VI документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Оскільки відповідач Головне управління ПФУ в Івано-Франківській області прийняв рішення від 01.08.2024 №91 про відмову в призначенні пенсії, таке рішення є протиправним, так як не відповідає вимогам чинного законодавства України, а тому позовні вимоги вимоги щодо скасування рішення та зобов`язання зарахувати до пільгового стажу позивачки періоди роботи підлягають задоволенню.

В іншій частині рішення позивач не оскаржувала, а відповідач не навів своїх доводів та міркувань в чому полягає неправильність та незаконінсть судового рішення в частині, якою було відмовлено у заловоленні позовних вимог.

Згідно з ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Тому суд першої інстанції правомірно стягнув з ГУ ПФУ в Івано-Франківській області на користь позивачки судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, так як суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року - без змін

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Ключкович В.Ю.

Кобаль М.І.