Справа № 592/14534/24
Суддя: Катрич О. М.
Дата ухвалення: 2024-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/592/148/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі: головуючого судді Катрич О.М., за участю секретаря Дядечко Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову СУ №1426/2024 від 24 серпня 2024 р. за справою про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн., так як вказаний склад адміністративного правопорушення відносно позивача відсутній. Відповідач при здійснені кваліфікації складу адміністративного правопорушення безпідставно посилається на пп.2 п.1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних, резервістів», визначених в Додатку 2 до Порядку, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 р. №1487. Як вбачається із актуальних даних електронного військово-облікового документа сформованого 29.08.2024 р. Позивач перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , а 28.08.2024 р. здійснив уточнення облікових даних та 11.12.2023 р. пройшов військово-лікарську комісію і вже через вісім місяців після проходження ВЛК позивачу фактично було видано повістку на відправку до військової частини призначену на 12.07.2024 р., а не повістку на уточнення даних чи повістку про проходження ВЛК чи направлення на навчання про що засвідчує Повістка на відправку до військової частини, призначена на 12.07.2024 р.

Повістка на відправку до військової частини призначена на 12.07.2024 р. не відповідає законодавчим вимогам, які пред`являються до повісток та які визначені у п.29 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації', на особливий період затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р, №560, зокрема, в повістці не зазначено дату підпису посадової особи, яка видала (сформувала) повістку та реєстраційний номер повістки, яка формується та підлягає фіксації в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідачем не було фактично здійснено юрисдикційного розгляду адміністративної справи відносно Позивача, про що засвідчує відсутність інформації та даних про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення у Протоколі про вчинення адміністративного правопорушення від 23.08.2024 р„ копія якого не була видана Позивачу на Його вимогу.

Оскаржувана постанова СУ № 1426/2024 від 24.08.2024 р. була прийнята відповідачем в умовах не з`ясування та не встановлення належних обставин справи. Відповідач не з`ясувавши всіх обставин справи, здійснив грубе порушення у т.ч, положень ст. ст. 277-2,278,279, 280 КУпАП.

Позивач неодноразово звертався із письмовою заявою та доказами до Відповідача із зазначенням про те. що Позивач має право на заміну виконання військового обов`язку на альтернативну не військову службу на підставі ч. 4 статті 35 Конституції України та надав докази, які засвідчують існування вказаних обставин, однак. Відповідач всупереч положенням діючого національного законодавства, прецедентній практиці €СПЛ та роз`ясненням Уповноваженого Верховної ради України з прав людини (Лист Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини №1218.4/3-37210.3/23/42.2.2 від 08.01.2024 р.) та прецедентним судовим рішенням фактично відмовляє Позивачу у визнанні права на заміну виконання військового обов`язку на альтернативну невійськову службу.

Представник позивача - адвокат Бердніченко О.П. та Литвинов А.М. позов підтримали повністю, просять суд його задовольнити.

Представник відповідача про час та час розгляду справи повідомлений належним чином, до суду не з`явився, надав відзив на позов, в якому вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_3 вважає оскаржувану постанову правомірною та законною. На заперечення щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, зазначає, що 08.07.2024 працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 було здійснено заходи оповіщення шляхом вручення ОСОБА_1 повістки про його виклик до центру на 12.07.2024 на 12-00 год. під особистий підпис про отримання повістки №00661 від 08.07.2024. Однак, позивач 12.07.2024 не з`явився за викликом, тобто умисно вчинив дії/бездіяльність, які свідчать про його ухилення від виконання військового обов`язку, який включає в себе і дотримання правил військового обліку, зокрема: прибувати за викликом до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. З метою притягнення Позивача до адміністративної відповідальності за вчинення вищевказаного правопорушення, ІНФОРМАЦІЯ_3 звертався до органів Національної поліції України, тобто вживав заходів для здійснення доставлення правопорушника. Звертає увагу суду на те, що до адміністративної відповідальності позивача притягнуто за неявку до ІНФОРМАЦІЯ_4 саме за повісткою №00661 08.07.2024. Повістка на відправку до військової частини, про яку зазначає позивач у своєму позові, взагалі не стосується справи. А тому, просить суд врахувати дану обставину при розгляді судової справи.

Щодо протоколу про адміністративне правопорушення зазначає, що частиною 5 статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених стаття 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального це комплектування та соціальної підтримки, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування соціальної підтримки підтвердних документів про отримання особою виклику. Тому, просить суд не брати до уваги обґрунтування вимог позивача щодо ненадання йому копії протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки вони є безпідставними та недоречними.

Вважає, що позивач є військовозобов`язаним і підлягає призову на військову службу під ч ас мобілізації. Неявка позивача за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_4 жодним чином не стосується заміни призову на військову службу під мобілізації, проходженням альтернативної (невійськової) служби.

Доводи Позивача про те, що він, на його думку, не підлягає призову на війську службу під час мобілізації, у зв`язку з тим, що виконання військового обов`язку суперечить його релігійним переконанням, не входять до переліку причин, викладених у п.23 Порядку проведення призову, а тому не підтверджують поважності причин неприбуття позивача за виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Вважає, що додані до позову копії документів (Пояснювальна записка від 10.07.2024 та Заява про застосування ч.4 ст.35 Конституції України від 08.07.2024) не підтверджують поважності причин неприбуття Позивача за повісткою до відповідача та не можуть слугувати належними та допустимими доказами у даній справі.

Крім того, надання відстрочки від призову на військову службу під час мої та заміна призову на військову службу під час мобілізації проходженням альтернативної (невійськової) служби взагалі не входять до предмету даного адміністративного позову, тому просить суд не враховати дані обґрунтування вимог позивача. Просить відмовити у задоволенні позову. (а.с. 79-82)

У свою чергу 21.09.2024 року представник позивача подала відповідь на відзив, де зазначає про те, що відповідач у відзиві неодноразово безпідставно ігнорує нормативні положення щодо законних підстав неприбуття позивача, як Свідка Єгови, для відправки на військову службу за повісткою на відправку. За наявності нічим не обмеженого конституційного права позивача на заміну виконання військового обов`язку альтернативною (невійськовою) службою, вчинення ТЦК та СП дій по примусовому призову позивача на військову службу є протиправними, оскільки суперечить конституційній нормі прямої дії. Окремо слід зауважити, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у відзиві суперечить сам собі. Все вище викладене свідчить про те, що навіть в умовах воєнного стану, Україна, в особі її владних органів, в тому числі ТЦК та СП, НЕ можуть порушувати прав таких осіб, як позивач, котрі мають релігійні переконання несумісні із несення військової служби.(а.с.94-96)

Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків:

Судом встановлено, що 24.08.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 була винесена постанова СУ № 1426/2024 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, а саме за те, що 23.08.2024 р., о 11 год. 50 хв. було виявлено, що гр. ОСОБА_1 без поважних на те причин не прибув за персональною повісткою 12.07.2024р., до ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 , таким чином порушив пп.2 п.1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних, резервістів», визначених в Додатку 2 до Порядку, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 №1487, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210 КУпАП, в особливий період. (а.с. 10)

Зі змісту даної постанови вбачається, що виносячи постанову про накладення адміністративного стягнення на позивача, начальник ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 розглянув протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 від 23.08.2024 року серії СУ № 1426/2024 (зазначає такі ж серію та номер як і постанова), а також на зворотньому боці цієї постанови зазначено, що «Зміст постанови доведено до відома особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зрозумілою мовою, копію цієї постанови отримав 23.08.2024 року під підпис ОСОБА_3 ».

Натомість, як пояснив представник відповідача у відзиві та додаткових поясненнях на виконання ухвали суду, протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст.210 КУпАП у відповідності до ч. 5 ст. 258 КУпАП не складався.

З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення від 23.08.2024 року не міг бути розглянутим начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 , так як такий протокол відсутній.

Дійсно, 23.08.2024 року ОСОБА_1 перебував у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що і не заперечує і що підтверджується Актом доставки його від цієї дати дільничним офіцером поліції Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 (а.с. 83), в якому зазначено, що відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення СУ № 1426/2024. Однак, як було вже з`ясовано та зазначено вище, такий протокол ніким не складався.

Більш того, постанова про накладення адміністративного стягнення датована 24.08.2024 року, а ОСОБА_1 розписується у цій постанові про те, що її зміст йому доведено 23.08.2024 року, однак у цей день постанова не виносилась і ніяк не могла бути доведеною, оскільки датована наступним днем- 24.08.2024 року. Разом з цим, позивач надав суду повістку про виклик його і на 24.08.2024 року на 10 годину з метою проходження ВЛК і пояснив, що в цей день він дійсно перебував у ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 126)

Так, в матеріалах справи наявні копії двох повісток про явку ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 , зокрема на а.с. 11 міститься копія повістки, на яку посилається у позові позивач як персональну, оскільки не містить номеруПовістка на відправку, в якій начальник центру наказує з`явитися о 05 годині 12.07.2024 року за адресою АДРЕСА_1 , від якої дати повістка не вказано, а також на а.с. 84 міститься повістка № 00661 від 08.07.2024 року, яку безпосередньо отримав ОСОБА_1 про те, що йому необхідно з`явитися 12.07.2024 о (а далі у графі «година» зазначена позначка), а у відзиві представник вказував, що на 12 годину, за адресою АДРЕСА_1 з метою проходження військово-лікарської комісії та визначення призначення на особливий період. Тобто, це дві різні види повісток.

Натомість, як убачається із копії військово-облікового документу, ОСОБА_1 перебуває на обліку як військовозобов`язаний, постановою ВЛК від 11.12.2023 року визнаний придатним. (а.с.20)

Крім цього, 10.07.2024 року ОСОБА_1 звернувся до начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 з пояснювальною запискою, в якій пояснив, що отримавши в цей день повістку з вимогою прибути 12.07.2024 року на 5.00 голину ранку з речами для подальшої відправки до військової часини з метою проходження військової служби, повідомляє, що не зможе прийти за даною повісткою для відправлення до військової частини для проходження військової служби. Причина його дій пов`язана із тим, що маю тверді переконання, які ґрунтуються на Біблії і про які він писав у заяві. Також він маю переживання, що це не буде взято до уваги у день відправки і його силоміць можуть заставити сісти в автобус, який везтиме мобілізованих чоловіків у пункт призначення.Також цією запискою повідомляє, що він не ухиляється від своїх обов`язків громадянина України і тому просить, щоб йому замінили спосіб їх виконання з військового на невійськовий, та його неявку за бойовою повісткою вважати виявом релігійних переконань. (а.с.18)

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (стаття 10 КУпАП).

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (стаття 7 КУпАП).

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України,Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №65/2022 оголошено проведення загальної мобілізації.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року № 154 (далі - Положення № 154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Пунктом 8 цього Положення визначено завдання територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, зокрема, виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

Згідно ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210---1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України підтвердних документів про отримання особою виклику.

За частиною 3 ст.210 КУпАП наступає адміністративна відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період. Примітка. Положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Відповідно до пп.2 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних, резервістів, визначених в Додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 №1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проаналізувавши надані докази, на думку суду, під час складання постанови про адміністративне правопорушення, відповідачем не були дотримані вимоги КУпАП та не взяті до уваги норми чинного законодавства та вищеперелічені обставини, які стосуються військовозобов`язаного ОСОБА_1 .

Відповідачем не надано достатніх та беззаперечних доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненому за обставин, викладених у постанові, тим паче, що у постанові не вказано за якою саме повісткою він не прибув 12.07.2024 р., так як в матеріалах справи маються дві повістки про його прибуття на 12.07.2024 року, що позбавляє суд можливості встановити в його діях, які кваліфіковані відповідачем за ч. 3 ст. 210 КУпАП, склад цього правопорушення. Відповідач не довів перед судом, що персональна повістка (так зазначено у постанові) це є та сама повістка, яка була надана суду відповідачем про явку ОСОБА_1 на 12.00 годину, а не та, яку надав позивач до позову про його явку на відправку на 5 годину ранку цього для. Судове рішення не може грунтуватися на припущеннях.

Більш того, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не складався, хоча на нього є посилання у постанові від 24.08.2024 року, і дана постанова була винесена без належного та завчасного повідомлення особи, відносно якої вона складається у відповідності до положень ст.ст. 277-2, 278, 279 КУпАП, і такі обставини представником відповідача не були спростовані, тобто була порушена процесуальна процедура розгляду справи та винесення постанови, що є самостійною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Тому дослідивши подані позивачем докази в їх сукупності, оцінивши їх за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд прийшов до висновку, що вина позивача ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, не була доведена «поза розумним сумнівом», а тому постанова про притягнення позивача до відповідальності від 23.09.2024 за ч.3 ст.210 КУпАП підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 10, 210, 245, 247, 251, 280 КУпАП ст. ст. 5-10, 14, 20, 22, 72-79, 139, 205, 211, 229, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 від 24.08.2024 року серії СУ за № 1426/2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у виді штрафу в сумі 17 000 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 605 грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя О.М. Катрич