Справа № 520/2601/24
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2024-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2024 р. Справа № 520/2601/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2024, головуючий суддя І інстанції: Сагайдак В.В., по справі № 520/2601/24

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 , індексації грошового забезпечення за період з 21.06.2017 по 01.03.2018 року;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , індексацію грошового забезпечення за період з 21.06.2017 по 01.03.2018 року з розрахунку базового місяця - січень 2008 року;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 одночасно з нарахуванням та виплатою індексації грошового забезпечення за період з 21.06.2017 по 01.03.2018 року - нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , компенсацію втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 21.06.2017 по 01.03.2018 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.04.2024 позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 , індексації грошового забезпечення за період з 21.06.2017 по 28.02.2018 року.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , індексацію грошового забезпечення за період з 21.06.2017 по 28.02.2018 року з розрахунку базового місяця - січень 2008 року.

В задоволені решти вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2024 заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - задоволено.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 одночасно з нарахуванням та виплатою індексації грошового забезпечення за період з 21.06.2017 по 28.02.2018 року - нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , компенсацію втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 21.06.2017 по 28.02.2018 року.

Відповідач, не погоджуючись із додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2024, подав апеляційну скаргу, в якій просив додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2024 року скасувати та прийняти по даній справі постанову, якою позовні вимоги залишити без задоволення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що компенсація втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати нарахованих грошових доходів.

В даному випадку Позивачу на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 р. по справі № 520/2601/24 було нараховано індексацію.

Нарахування виплати проведено на виконання рішення суду, а не під час проходження позивачем військової служби. Відтак, позовні вимоги позивача є незаконними та безпідставними.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Окрім цього, позивачем надіслано до суду апеляційної інстанції клопотання, в якому останній просить застосувати до апеляційної скарги ІНФОРМАЦІЯ_3 на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2024 у справі №520/2601/24 положення статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки відповідачем оскаржується додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2024 по справі № 520/2601/24, яке ухвалене відповідно до пункту 1 частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме, щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої судом першої інстанції досліджувалися докази, то судовий збір за подачу апеляційної скарги у даному випадку повинен бути сплачений.

Відповідно до ч. 1ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується довідкою №45 від 22.01.2024 (а.с.13), та на фінансовому забезпеченні у ІНФОРМАЦІЯ_5 з 21.06.2017 по теперішній час, що підтверджується довідкою №1583 від 21.09.2023 (а.с.15).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.04.2024 по справі № 520/2601/24 Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_6 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , індексацію грошового забезпечення за період з 21.06.2017 по 28.02.2018 року з розрахунку базового місяця - січень 2008 року.

Вважаючи, що відповідачем також повинна бути виплачена компенсацію втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 21.06.2017 по 28.02.2018 року, позивач звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення.

Задовольняючи заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з її обґрунтованості.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 року №2050-ІІІ (далі Закон №2050-ІІІ) визначено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно зі статтею 2 Закону №2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення).

Статтею 3 Закону №2050-ІІІ передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Крім того, згідно зі ст. 4 Закону №2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З метою реалізації Закону №2050-ІІІ Кабінет Міністрів України 21.02.2001 прийняв постанову №159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, дія якого поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Пунктом 2 Порядку №159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001.

Відповідно до п.3 Порядку №159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат); соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо); стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення).

Відтак, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, які вже були нараховані.

Системний аналіз вищезазначених положень дозволяє дійти висновку, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком компенсації, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Статтею 1 Закону №2050-ІІІ передбачено, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події) як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

У п. 4 Порядку №159 вказано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Таким чином, зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положеньст.1-3 Закону №2050-ІІІдають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 14.05.2020 у справі №816/379/16, від 30.09.2020 у справі №280/676/19 та від 13.09.2021 у справі №639/3140/17, від 15.10.2020 у справі №240/11882/19.

Враховуючи, що індексація грошового забезпечення за період з 21.06.2017 по 28.02.2018 буде виплачена позивачу лише після 16.04.2024, дати ухвалення рішення у справі №520/2601/24, колегія суддів доходить, що позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Щодо сплати судового збору.

Колегією суддів встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 подав апеляційну скаргу на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2024 у справі №520/2601/24. В якості додатків долучив довіреність, виписку з ЄДР, квитанцію про надсилання стороні.

Отже, відповідачем при поданні апеляційної скарги не сплачено судовий збір.

За вказаною апеляційною скаргою ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2024 року відкрито апеляційне провадження.

Згідно з правовим висновком викладеним у постанові Верховного Суду від 20 грудня 2019 року у справі № 240/6150/18, при апеляційному та касаційному оскарженні додаткового судового рішення, ухваленого відповідно до пункту 1 частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення, судовий збір підлягає сплаті з огляду на те, що він був сплачений у суді першої інстанції при поданні позовної заяви. Тобто, при розрахунку розміру судового збору, що підлягав сплаті при поданні позовної заяви, були враховані ті позовні вимоги, що не були розглянуті судом при вирішенні справи і що зумовило звернення із заявою про ухвалення додаткового судового рішення. В такому разі можна вирахувати розмір судового збору за подання апеляційної чи касаційної скарги, враховуючи розмір судового збору, що підлягав сплаті за ту частину позовних вимог, що не була розглянута судом першої інстанції при вирішенні справи.

Водночас, відповідно до припису частини 5 ст. 242 КАС України: при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, враховуючи, що ІНФОРМАЦІЯ_2 оскаржується додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2024 по справі № 520/2601/24, яке ухвалене відповідно до пункту 1 частини першої статті 252 КАС України, а саме, щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої судом першої інстанції досліджувалися докази, то судовий збір за подачу апеляційної скарги у даному випадку повинен бути сплачений.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2024 року - 3028 грн.

Частиною 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що розмір судового збору, який підлягає сплаті за подання фізичною особою позову немайнового характеру, складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду справляється судовий збір у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, але не більше 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі, застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Таким чином, розмір судового збору, який підлягав сплаті за подання даного позову, становив 1211,20 грн. (3028 грн. * 0,4), а відтак, розмір судового збору, який підлягає сплаті ІНФОРМАЦІЯ_1 за подання апеляційної скарги на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2024 по справі № 520/2601/24, складає 1453,44 грн. (1816,80 грн. * 150%*0,8).

Оскільки, при поданні апеляційної скарги ІНФОРМАЦІЯ_2 не сплачено судовий збір, а тому враховуючи, що за наслідками апеляційного перегляду, апеляційна скарга залишена без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції без змін, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_3 судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1453,44 грн.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2024 по справі № 520/2601/24 - залишити без змін.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 1 453,44 грн (одна тисяча чотириста п`ятдесят три гривні 44 копійки) в дохід держави на рахунок UA1020661, отримувач коштів УДКСУ в Основ`янському районі м. Харкова, код отримувача (ЄДРПОУ) 37874947, банк - Казначейство України (ЕАП), код банку (МФО) 899998, код класифікації доходів бюджету 22030101.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя С.П. Жигилій
Судді Т.С. Перцова В.Б. Русанова