Справа № 400/2347/24
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2024-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/2347/24

Перша інстанція: суддя Гордієнко Т. О.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Яковлєва О.В.,

суддів Єщенка О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 червня 2024 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Військовій частині НОМЕР_1 , а саме:

- визнання протиправними дії щодо нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) - січень 2016 року;

- визнання протиправними дії щодо нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року включно, без застосування місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) - січень 2008 року;

- зобов`язання перерахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2017 по 28.02.2018, із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) - січень 2008 року в сумі 52 268,37 грн;

- зобов`язання перерахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 31.12.2016, із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) - січень 2008 року;

- визнання протиправною бездіяльність щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 12.10.2021 у фіксованому розмірі 4 036,34 грн в місяць, відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 3 Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078;

- зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення у фіксованому розмірі 4 036,34 грн в місяць, за період з 01.03.2018 по 12.10.2021, у загальній сумі 175 177,16 грн, відповідно до приписів абзаців 3, 4. 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078. з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 червня 2024 року частково задоволено позовні вимоги, а саме:

- визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України щодо нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) - січень 2016 року;

- визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) - січень 2008 року;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 Міністерства оборони України перерахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно, із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) - січень 2008 року з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнано протиправну бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 12.10.2021 у фіксованому розмірі 4 036,34 грн в місяць, відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 3 Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у фіксованому розмірі 4 036,34 грн в місяць, за період з 01.03.2018 по 12.10.2021, у загальній сумі 174994,86 грн, відповідно до приписів абзаців 3, 4. 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078;

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким залишити позовну заяву без розгляду.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про зобов`язання апелянта здійснити нарахування позивачу індексації грошового забезпечення, за період з 01.01.2016 року по 12.10.2021 року, так як судом не враховано вимог спеціального законодавства, що регулювало спірні правовідносини.

При цьому, апелянт наголошує, що застосування січня 2008 року у якості місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) є неможливим, так як розмір грошового забезпечення позивача у спірному періоді збільшувався за рахунок інших виплат та відповідна формула розрахунку індексації грошового забезпечення запроваджена лише з грудня 2015 року.

В свою чергу, щодо нарахування позивачу індексації-різниці з 01 березня 2018 року, апелянт зазначає, що розмір можливої індексації у березні 2018 року помилково обраховано з використанням січня 2008 року у якості базового місяця та з використанням невірної формули для здійснення такого обрахунку.

Також, апелянт вважає, що позивачем пропущено строки звернення до суду.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу на посаді командира відділення зв`язку НОМЕР_3 зенітного ракетного дивізіону Військової частини НОМЕР_1 .

За наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 08 жовтня 2021 року № 42- РС звільнений у запас за підпунктом «б» п. 2 ч. 5 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу».

З 12 жовтня 2021 року позивач виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

При цьому, позивачем подано рапорт від 08 жовтня 2021 року, в якому позивач просив повідомити йому про суми нарахованої та виплаченої йому індексації за період з 01 січня 2016 року по день звільнення.

Згідно відповіді від 18 жовтня 2021 року за № 350/174/308/706, індексація за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року, не нараховувалась і не виплачувалась позивачу, оскільки не було фінансування на виплату індексації. Щодо періоду з березня 2018 року по жовтень 2021 року, у відповіді зазначено, що позивачу нараховувалась індексація, яка виплачена в сумі 8 735,15 грн.

Не погоджуючись з вказаними обставинами, позивач звернувся до суду.

За наслідком з`ясування обставин справи, судом першої інстанції зроблено висновок про часткове задоволення позовних вимог, так як позивач мав право на отримання індексації грошового забезпечення у відповідному періоді, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 9 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», грошове забезпечення військовослужбовців підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення», індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення).

Згідно ч. 6 ст. 5 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення», проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, який визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Згідно п. 5 Порядку (у редакції постанови КМУ № 1013 від 09 грудня 2015 року, який застосовується з 01 грудня 2015 року), у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Колегією суддів встановлено, що у межах спірних правовідносин судом апеляційної інстанції перевіряється правомірність дій відповідача щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення без застосування січня 2008 року у якості місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року.

В свою чергу, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог у цій частині, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

В даному випадку, як зазначено вище, з 01 грудня 2015 року змінилось нормативне регулювання спірних правовідносин.

Тобто, з 01 грудня 2015 року обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

При цьому, колегія суддів зазначає, що вищезазначені зміни, внесені до норм матеріального права у грудні 2015 року, не поширюють своєї дії на минуле, а лише визначають нову формулу за якою має здійснюватися обрахунок індексації грошового забезпечення з 01 грудня 2015 року.

Між тим, пунктом 3 постанови КМУ від 07 листопада 2007 року № 1294 затверджено схеми посадових окладів осіб рядового і молодшого начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, яка набрала чинності 01 січня 2008 року.

При цьому, вказана схема посадових окладів військовослужбовців діяла до вступу в дію постанови КМУ від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою затверджено нові схеми тарифних розрядів військовослужбовців (підвищення посадових окладів військовослужбовців відбулось 01 березня 2018 року).

Тому, колегія суддів вважає, що у межах спірних правовідносин обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення позивача має здійснюватися наростаючим підсумком з останнього підвищення посадового окладу позивача за посадою, а саме з січня 2008 року.

З іншого боку, у зв`язку з підвищенням з березня 2018 року посадового окладу позивача, колегія суддів вважає, що з відповідного місяця змінився базовий місяць для нарахування індексації.

В свою чергу, сторонами у справі не заперечується того, що позивачу не нараховувалась індексація грошового забезпечення із застосуванням у якості базового місяця січня 2008 року.

Тому, з метою належного захисту прав позивача, з урахуванням визначеного у позовних вимогах періоду служби, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року, враховуючи січень 2008 року у якості місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення позивача.

З іншого боку, щодо бездіяльності суб`єкта владних повноважень при нарахуванні та виплаті позивачу індексації грошового забезпечення у період з 01 березня 2018 року по 12 жовтня 2021 року, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, із системного аналізу пункту 5 Порядку № 1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) вбачається, що відповідною нормою врегульовано виплату індексації-різниці, право на яку виникає у особи в тому випадку, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

При цьому, нарахування й виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Тому, враховуючи, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078, колегія суддів вважає, що повноваження відповідача щодо виплати цієї суми не є дискреційними.

Між тим, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.

В свою чергу, у березні 2018 року, як місяці підвищення доходу позивача, суб`єкту владних повноважень належало вирішити питання наявності у позивача право на отримання суми індексації-різниці.

При цьому, сторонами у справі не заперечується, що суб`єктом владних повноважень не нараховувався та не виплачувався позивачу відповідний вид індексації грошового забезпечення з 01 березня 2018 року.

Тому, з огляду на вимоги абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078, колегія суддів вважає, що позивач у спірному періоді має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення його доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.

Між тим, як зазначено вище, розмір можливої індексації у березні 2018 року вірно обраховано судом першої інстанції саме з використанням січня 2008 року у якості базового місяця.

Тому, з урахування інформації про розмір виплаченого грошового забезпечення позивача у лютому та березні 2008 року (а.с. 59), колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог у відповідній частині.

Щодо відсутності бюджетних асигнувань для нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення, колегія суддів зазначає, що відповідно до правової позиції Європейського суду у справі «Кечко проти України» (рішення від 08 листопада 2005 року), органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Тобто, бездіяльність апелянта щодо нарахування позивачу індексації грошового забезпечення не може обґрунтовуватись виключно загальними посиланнями на неналежне бюджетне фінансування.

Також, колегія суддів не погоджується з доводами апелянта про порушення в даному випадку дискреційних повноважень відповідача, так як застосування січня 2008 року у якості базового місяця для здійснення обрахунку розміру індексації грошового забезпечення позивача є єдиним можливим варіантом обрахунку розміру індексації грошового забезпечення за спірний період.

Крім того, колегія суддів наголошує, що відповідач, здійснюючи нарахування індексації, не має дискреційних повноважень щодо визначення базового місяця індексації, оскільки не вправі обирати його на власний розсуд, а має діяти у чітко визначених межах закону.

Наявність у відповідача повноважень щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення з урахуванням, окрім іншого, певного базового місяця індексації, не скасовує компетенції суду щодо можливості зобов`язання відповідача враховувати при обчисленні індексації конкретний базовий місяць, з тим, аби убезпечити необхідність повторного звернення позивача до суду щодо оскарження правильності розрахунку індексації за період, право на отримання позивачем якої встановлено судовим рішенням у даній справі.

Крім того, колегія суддів вважає помилковими доводи апелянта про пропуск позивачем строку звернення до суду з цим позовом, оскільки позивача звільнено з військової служби 08 жовтня 2021 року, а тому відповідно до ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України (в редакції, що була чинною станом на 08 жовтня 2021 року), в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком (позиція ВС постанова від 08 серпня 2024 року по справі № 380/29686/23).

Також, у контексті оцінки інших доводів апеляційної скарги апеляційний суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 червня 2024 року - без змін.

Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Військову частину НОМЕР_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених у п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.В. Яковлєв
Судді О.В. Єщенко А.В. Крусян