Справа № 340/5877/24
Суддя: О.С. ПЕТРЕНКО
Дата ухвалення: 2024-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року м. Кропивницький Справа № 340/5877/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Петренко О.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача: Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною відмову військової частини НОМЕР_1 у звільненні його з військової служби підставі підпункту "б" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за станом здоров`я,

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 звільнити його з військової служби на підставі підпункту "б" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за станом здоров`я.

Ухвалою суду від 11.09.2024 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомленням сторін (а.с.30).

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Позивач вказує, що має ряд захворювань: наслідки органічного ураження головного мозку та його дисфункції (ЗЧМТ 2008, 2010, 2023, арахноїдальна кіста) різко виражений емоційно-лабільний (астенічний) розлад зі стійким та тривалим цефалгічним синдромом, емоційно-вольовими порушеннями та агрипнією, різко виражені дисфоричні спалахи, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №7677/23 від 27.06.2024 (копія додається).

05.03.2024 позаштатною постійно діючою психіатричною військово-лікарською комісією КНП "Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради", ОСОБА_1 проведено медичний огляд для визначення ступеня придатності до військової служби.

За результатами медичного огляду, військово-лікарською комісією визначено, що на підставі статі 14-а графи ІІ Розкладу хвороб ОСОБА_1 є непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, що підтверджується свідоцтвом про хворобу №32 від 29.03.2024 (а.с.23-24)

11.07.2024 позивачем на ім`я відповідача направлено рапорт щодо звільнення його з військової служби (а.с.20-21).

На вказаний рапорт отримано лист від відповідача /від 27.07.2024 за вих.№2124/4838, в якому позивачу запропоновано прибути до пункту постійної дислокації в/ч НОМЕР_1 у АДРЕСА_3 для вирішення питань, пов`язаних з проходженням військової служби та з метою розгляду питання щодо звільнення з військової служби (а.с.9).

Позивач, не погоджуючись з зазначеними звернувся з вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд враховує таке.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Частина 5 ст.26 Закону передбачає випадки, коли під час проведення мобілізації та дії воєнного стану контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби.

Відповідно до п.233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Судом встановлено, що рапорт про звільнення з військової служби позивачем подано після винесення наказу №30д від 02.01.2024 про результати службового розслідування, яким ОСОБА_1 визнано таким, що самовільно залишив військову службу (а.с.9).

Абзацом першим пункту 144-4 Положення № 1153/2008 встановлено, що у разі прибуття до місця служби військовослужбовця, військову службу якого призупинено, командир (начальник) військової частини з`ясовує підстави його відсутності і негайно інформує про це орган досудового розслідування та орган управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, у зоні діяльності якого військова частина виконує завдання за призначенням. Командування військової частини або орган управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України здійснює супроводження військовослужбовця до органу досудового розслідування.

Відповідно до п. 144-6 Положення № 1153/2008 для військовослужбовців, стосовно яких судом винесено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжуються. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, та поновлюються пільги і соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

За весь час необґрунтованого призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюються недоотримані продовольче, речове та інші види забезпечення.

Продовження військової служби та дії контракту з військовослужбовцями, зазначеними у цьому пункті, здійснюється командирами (начальниками) військових частин наказами по особовому складу.

Проаналізувавши викладені норми суд доходить висновку, що військовослужбовець, який проходив військову службу за призовом під час мобілізації, і військову службу якого призупинено, вважається таким, що не виконує (не несе) обов`язків військової служби, і може бути звільнений з військової служби під час дії воєнного стану виключно на підставі підпункту «в» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-ХІІ (у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання).

Така особа може бути звільнена з військової служби з інших підстав лише після продовження його військової служби у порядку, встановленому пунктом 144-6 Положення № 1153/2008.

Проте, відповідачем доказів призупинення проходження позивачем військової служби до суду не надано.

Судом ухвалою від 29.11.2024 від військової частини було витребувано ряд доказів, які б підтверджували факт призупинення військової служби ОСОБА_1 , в зв`язку з самовільним залишенням ним військової служби.

Однак, на момент розгляду справи по суті, такі докази до суду не надано.

Суд зауважує, що, відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №7677/23, позивач перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Кіровоградської обласної ради з 18.12.2023 по 27.06.2024 (а.с.7).

Зі змісту вказаної виписки встановлено, що позивач повторно направлений в КНП «ОКПЛ КОР» 18.12.2023 за направленням №1500/med на стаціонарне лікування ТВО командира військової частини НОМЕР_2 з медичної частини начальника медичної служби.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що у ході судового розгляду відповідачем не надано доказів, що солдат військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 самовільно залишив військову частину, оскільки в цей період перебував знову на лікуванні з 18.12.2023 по 27.06.2024 (за направленням №1500/med на стаціонарне лікування ТВО командира військової частини НОМЕР_2 з медичної частини начальника медичної служби).

05.03.2024 позаштатною постійно діючою психіатричною військово-лікарською комісією КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради», ОСОБА_1 проведено медичний огляд для визначення ступеня придатності до військової служби.

За результатами медичного огляду, військово-лікарською комісією визначено, що на підставі статі 14-а графи ІІ Розкладу хвороб ОСОБА_1 є непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, що підтверджується свідоцтвом про хворобу №32 від 29.03.2024(а.с.23-24)

Як встановлено Інструкцією з діловодства у Збройних Силах України, затвердженою наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07 квітня 2017 року № 124, (далі - Інструкція) рапорт це усне чи письмове звернення військовослужбовця до вищого по посаді чи званню з викладом питань службового чи особистого характеру.

Відповідно до пункту 14 Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Отже, рапорт є засобом реалізації прав військовослужбовців.

Згідно з пунктом 3.11.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, документи, в яких не зазначено строк виконання, повинні бути виконані не пізніше ніж за 30 календарних днів із моменту реєстрації документа у військовій частині (установи), до якої надійшов документ.

Суд зауважує, що рапорт як офіційна форма звернення військовослужбовця до вищої посадової особи передбачає розгляд та надання відповіді по суті порушених в ньому питань у строк, визначений у пункті 3.11.6 Інструкції.

11.07.2024 позивачем на ім`я відповідача направлено рапорт щодо звільнення його з військової служби (а.с.20-21).

На вказаний рапорт отримано лист від відповідача /від 27.07.2024 за вих.№2124/4838, в якому позивачу запропоновано прибути до пункту постійної дислокації в/ч НОМЕР_1 у АДРЕСА_3 для вирішення питань, пов`язаних з проходженням військової служби та з метою розгляду питання щодо звільнення з військової служби, що свідчить про дотримання відповідачем вимог чинного законодавства під час розгляду рапорту ОСОБА_1 .

Як вказано судом вище, суду не надано доказів, що свідчили б про факт самовільного залишення позивачем військової служби.

Відповідачем не проведений комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення обставин неприбуття позивача до місця його дислокації в період з 18.12.2023 по 27.06.2024.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, вихід за межі позовних вимог можливий, але повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, на захист яких поданий позов.

Вказане підтверджується роз`ясненням поняття "виходу за межі позовних вимог", наведеним у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 "Про судове рішення". Так, відповідно до пункту 3 цієї Постанови виходом за межі позовних вимог є вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Поряд з цим, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.

Водночас не підлягають задоволенню позовні вимоги про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 звільнити позивача з військової служби це є дискреційним повноваженням командира військової частини, та проводиться відповідно до визначених законом етапів, та якому передує перевірка поданих документів на їх відповідність вимогам законодавства.

За приписами пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, долучені позивачем в обґрунтування позову, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову відповідно до вищенаведених мотивів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 246, 382, 255, 292-297, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - задовольнити частково.

Визнати дії Військової частини НОМЕР_1 що полягають у неналежному розгляді рапорту ОСОБА_1 від 11.07.2024 року.

Зобов`язати військову частину повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 11.07.2024 про звільнення його з військової служби на підставі пп. "б" п. 2 ч.4 ст.26 "Про військовий обов`язок і військову службу" та за результатами розгляду прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 255 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду О.С. ПЕТРЕНКО