Справа № 372/6338/24
Суддя: Проць Т. В.
Дата ухвалення: 2024-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 372/6338/24
Провадження № 2-а-71/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2024 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Проць Т.В.

при секретарі Лимаренко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним адміністративним позовом в якому просила скасувати постанову від 22.11.2024 року серії ЕНА № 3523705 та закрити справу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 22.11.2024 року, рухаючись у крайній лівій смузі (з наміром повернути праворуч на прилеглу дорогу) виконала візуальну вказівку поліцейського з`їхати на узбіччя. Далі інспектор повідомив, що вона не зупинилася перед знаком 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», на що вона заперечила та повідомила поліцейського, що такого знаку не було в полі видимості з її місця як водія, оскільки середня і права смуга були зайняті іншими автомобілями, в тому числі і вантажівками. В розмові інспектор визнав, що дійсно знак не було видно через інші транспортні засоби. Після чого поліцейський пішов до свого автомобіля, а через деякий час повернувся та надав копію винесеної ним постанови з проханням підписатись про отримання вказаного документа. При цьому, інспектор не повідомив про розгляд адміністративної справи, не сповіщав про дату, час розгляду, про особу, яка буде розглядати, не роз`яснив права. Законодавством чітко встановлено певну процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення та визначено систему правових механізмів забезпечення дотримання прав особи, однак замість процедурного розгляду справи відбулося формальне вручення складеної за невідомих обставин постанови.

02.12.2024 року винесено ухвалу про відкриття провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено відкрите судове засідання.

20.12.2024 року представник відповідача Чубинський В.С. подав до суду відзив, в якому вказав, що процедура справи була дотримана: роз`яснено права, повідомлено зміст правопорушення, оголошено рішення, тому дії ОСОБА_1 слід розцінювати як спосіб уникнення нею адміністративної відповідальності.

23.12.2024 року позивачка подала до суду відповідь на відзив, де вказала, що відповідач не спростував наведені в позові обставини, а описав лише власні надумані судження, що повністю протирічать обставинам справи.

24.12.2024 року представник відповідача подов клопотання про розгляд справи у його відсутність та про долучення відеозапису з місця події.

Позивач в судове засіданні не з`явилася, 25.12.2024 року подала суду заяву про розгляд справи за її відсутністі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові.

Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Так, судом встановлено, що згідно постанови серії ЕНА № 3523705 від 22.11.2024 року, 22.11.2024 року о 07:53 год. в м. Обухів по вул. Чумацький шлях, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mazda CX-5 д.н.з НОМЕР_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» та здійснив проїзд, чим порушив п. 8.4.6 ПДР - порушення вимог знаків пріоритету.

ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 340 грн.

За правилами статті 14 Закону України «Про дорожній рух» та пункту 1.3.Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.1.9 Правил дорожнього руху України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно до п.8.1 ПДР, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Дорожній знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» відноситься до знаків пріоритету і передбачає, що «забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а у разі, коли вона відсутня, перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою».

З огляду на наведені вище вимоги ПДР України, позивач у спірній ситуації зобов`язаний був зупинитися саме перед знаком.

За загальним правилом дорожній знак 2.2 має встановлюватись на перехресті проїзних частин, оскільки його метою є визначення пріоритету у русі певним учасникам дорожнього руху.

Відповідно до п.8.2-1 ПДР України, дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил та повинні відповідати вимогам національного стандарту. Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або ж частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами. Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини. Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною.

Якщо ж дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги).

Водночас, дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли б сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Як передбачено п.14.2.4 ДСТУ 4100-2021, знаки потрібно встановлювати з правого боку дороги поза проїзною частиною та узбіччям (дозволено установлювати на присипній бермі), на тротуарі (за умови, що опори знаків не заважають руху особам на інвалідних візках), розділювальній смузі, газоні тощо та над проїзною частиною (на консольній, рамній опорі, розтяжці тощо) крім випадків, що спеціально обумовлені цим стандартом. Спосіб установлення знака визначається з урахуванням 14.2.17. На дорогах із двома і більше смугами для руху в одному напрямку знаки, що встановлені з правого боку дороги (з урахуванням інформації, що міститься на них), потрібно дублювати.

Дублюючі знаки рекомендовано встановлювати на розділювальній смузі, а за її відсутності чи недостатньої ширини - над дорогою або ж на лівому боці дороги, якщо для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги.

Знаки також дозволено розміщувати на опорах зовнішнього освітлення, електрозв`язку, інших інженерних мереж.

Статтею 6 Конвенції «Про дорожні знаки та сигнали» від 08 листопада 1968 року визначено, що дорожні знаки встановлюються таким чином, щоб їх легко та своєчасно могли розпізнати водії, для яких вони призначені. Будь-який знак, встановлений на стороні дороги, що відповідає напрямку руху повинен бути повторений над проїжджою частиною або ж на протилежній стороні дороги, якщо місцеві умови такі, що цей знак може не бути своєчасно замічений водіями транспортних засобів, для яких він призначений.

Так, як вбачається з матеріалів справи, на місці зупинення транспортного засобу позивача, дійсно є в наявності спірний знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», при цьому, він нічим не затулений від учасників дорожнього руху, що підтверджено відеозаписом.

Отже, наближаючись до дорожнього знаку знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» водій ОСОБА_1 мала беззаперечно виконати вимоги ПДР України та здійснити зупинку транспортного засобу перед таким знаком. Натомість, як свідчать матеріали справи, позивач цього не зробила, а відтак дійсно порушила вимоги п.8.4(б) ПДРУкраїни та, як наслідок, допустила правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч.1ст.122 КУпАП. Вказані обставини позивач не заперечувала при винесенні постанови.

Посилання позивача на те, що дорожнього знаку 2.2. в полі її зору не було через перебування інших автомобілів, що вона на місці заперечувала вчинення адмінстративного правопорушення, спростовуються наданими представником відповідача відеозаписами з місця події.

Частиною 1 статті 122 КУпАП визначено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину,порушення вимог дорожніх знаківта розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі «O'Halloran and Francis v. The United Kingdom» будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки. Отже водій, при керуванні автомобілем, зобов`язаний, в першу чергу, дотримуватись вимог Правил дорожнього руху України.

В силу п.1ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до змісту ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані стосовно даного правопорушення встановлюються окрім протоколу про адміністративне правопорушення поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та іншими доказами.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наведені норми передбачають покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Виходячи з викладеного, судом встановлено, що правопорушення, за вчинення якого позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, дійсно мало місце, оскільки даний факт об`єктивно підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, отже дії позивача ОСОБА_1 є неправомірними та в них вбачається склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП і відповідачем правомірно притягнуто її до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 9, 77, 90, 241, 242, 244, 246, 286 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Обухівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Проць