Справа № 766/8529/24
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2024-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2024 р.м. ОдесаСправа № 766/8529/24

Головуючий в 1 інстанції: Зуб І.Ю.

Дата і місце ухвалення 31.10.2024 р., м. Херсон

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді доповідача Шеметенко Л.П.
судді Градовського Ю.М.
судді Турецької І.О.
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 31 жовтня 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про застосування адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просила суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення /серії ББА №162483 від 26.05.2024 року/ та закрити справу за відсутності правопорушення.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 31 жовтня 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано постанову серії ББА №162483 від 26.05.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн. та закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно з`ясовані обставини справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що стороною відповідача було надано належні та допустимі докази вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху, - відеозапис на якому зафіксовано факт правопорушення, а саме водій керувала транспортним засобом з державним номерним знаком НОМЕР_1 на перехресті вул. Будівельників та вул. Кругова в м. Миколаєві не здійснила зупинку перед дорожнім знаком 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» Додатку 1 ПДР України та продовжила рух без зупинки. Апелянт зазначає, що співробітниками поліції було вжито усіх необхідних заходів для фіксації та припинення адміністративного правопорушення, було зібрано достатньо доказів та винесено постанову без порушення вимог чинного законодавства.

Представник позивача надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 162483 від 26.05.2024 року, 26.05.2024 року об 16-25 год. в м. Миколаєві Інгульському районі по вул. Круговій, 44, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mersedes Benz д.н.з. НОМЕР_1 , не виконала вимогу д.з. 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» та здійснила проїзд, не зупиняючи транспортний засіб, чим порушила п. 8.4.б ПДР, та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернулась до суду з адміністративним позовом.

Суд першої інстанції, вирішуючи справу та задовольняючи адміністративний позов, дійшов висновку про відсутність беззаперечних доказів вчинення позивачем вказаного правопорушення, і відповідно доказів того, що оскаржувана постанова прийнята з урахуванням усіх істотних обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку та надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 та 2 статті 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Положеннями ст. 245 КУпАП зазначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як випливає з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Зі змісту ст. ст. 258, 276, 277 КУпАП вбачається, що справи про адміністративні правопорушення, зокрема передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП, розглядаються уповноваженою особою невідкладно, після виявлення правопорушника та отримання відомостей про суб`єкта цього правопорушення.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 72 КАС України).

При цьому, нормами ч. 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 1 статті 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Положеннями ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Порядок використання фото та відео техніки встановлюється п. 9 ч. 1 ст. 31 та ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».

При цьому, норма статті 31 Закону України «Про національну поліцію» є загальною нормою, яка безпосередньо не регламентує порядок застосування технічних приладів та технічних засобів.

Спеціальною нормою, яка регламентує порядок застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису є ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».

Пункт 2 частини 1 статті 40 Закону України «Про національну поліцію» чітко встановлює порядок використання техніки в правовідносинах щодо безпеки дорожнього руху, види техніки та умови її використання.

Відповідно до п. 2 частини 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Частиною 2 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Апелянт, на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови посилається та відеозапис з нагрудної камери поліцейського, яким на його думку підтверджується факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції, дослідивши вказаний відеозапис, зазначає, що він не містить беззаперечних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Зокрема, з відеозапису вбачається, що працівники поліції знаходились не на вулиці, де розташований знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», а на перпендикулярній вулиці. З місця, на якому перебували поліцейські, огляд було частково перекрито будинком. На відеозаписі не зафіксовано ані наявність відповідного дорожнього знаку, ані місця розташування стоп лінії (розмітки 1.12).

Більш того, під час розгляду справи відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не спростовано доводів позивача, що нею на виконання вимог дорожнього знаку 2.2 була здійснена зупинка перед перехрестям на рівні будинку, що в свою чергу перебувало за межами поля зору працівників патрульної поліції.

Водночас, сама по собі постанова про адміністративне правопорушення не може виступати доказом вчинення особою такого правопорушення.

Колегія суддів звертає увагу на висновки Верховного Суду у межах справи №177/525/17, викладені у постанові від 08.07.2020 року, згідно яких, навіть факт визнання особою вини у порушенні ПДР, не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

Інших доказів, які б свідчили про наявність у позивача вини у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке вона була притягнута до відповідальності, зокрема, пояснень свідків, матеріали справи не містять.

З огляду на вищевикладені обставини, колегія суддів дійшла висновку про відсутність належних доказів вчинення позивачем правопорушення, встановленого частиною 1 статті 122 КУпАП, оскільки відеозапис, наданий відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, в даній справі не може вважатись належним доказом, а інших доказів матеріали справи не містять.

Оскільки відповідачем не було надано до суду жодних належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, тому колегія суддів вважає, що відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності згідно ч.1 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що доводи та міркування, викладені в апеляційній скарзі спростовуються наведеними висновками суду апеляційної інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено обставини у справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 31 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судове рішення складено у повному обсязі 26.12.2024 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Ю.М. Градовський

Суддя: І.О. Турецька