Справа № 320/29512/24
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2024-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2024 року м. Київ № 320/29512/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Головенко О.Д., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ТОВ "ЮКРЕЙН ТОБАКО ІНКОРПОРЕЙТЕД" до Державної податкової служби України про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось ТОВ "ЮКРЕЙН ТОБАКО ІНКОРПОРЕЙТЕД" з позовом до Державної податкової служби України та просить суд:

визнати протиправним та скасувати розпорядження Державної податкової служби України від 20.05.2024 № 196-р/л "Про відмову у видачі ліцензії";

зобов`язати Державну податкову службу України видати ТОВ "ЮКРЕЙН ТОБАКО ІНКОРПОРЕЙТЕД" ліцензію на виробництво тютюнових виробів (сигарет).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.06.2024 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване розпорядження відповідача є протиправним та таким, що його належить скасувати, оскільки підстави, вказані у спірному розпорядженні, є безпідставними та такими, що суперечать нормам ч. 15 ст. 3 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі Закон № 481). Наголошує, що подані документи до податкового органу для отримання ліцензії складено з дотриманням усіх вимог, а саме кожна копія документу містить засвідчуваний напис, підпис директора, печатку та дату засвідчення. Крім того зауважує, що засвідчувані написи містяться на кожній сторінці документів, а також вони прошиті та пронумеровані.

Крім того вказує, що норми ст. 3 Закону № 481 не містить чіткого визначення щодо порядку їх оформлення, з огляду на що вказана відповідачем підстава для відмови у видачі ліцензії є протиправною.

Від представника відповідача направлено відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказує, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки позивачем частина документів, поданих разом з заявою, завірені з порушенням вимог чинного законодавства.

Також від позивача надійшла відповідь на відзив, де останній просить суд позов задовольнити.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оглянувши письмові докази, які були надані, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Юкрейн Тобако Інкорпорейтед» є суб?єктом господарської діяльності. Основний вид економічної діяльності товариства є: виробництво тютюнових виробів (код КВЕД 12.00). Додаткові види економічної діяльності: (код КВЕД 52.10) складське господарство, (код КВЕД 46.17) діяльність посередників у торгівлі продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, (код КВЕД 46.90) неспеціалізована оптова торгівля, (код КВЕД 46.35) оптова торгівля тютюновими виробами.

30.10.2023 позивач звернувся з черговою заявою про видачу ліцензії на виробництво тютюнових виробів (сигарет) вих. № 30/10-23 від 30.10.2023, Вх. № 2616/АП ДПС України від 31.10.2023 до відповідача з проханням видати ліцензію на виробництво тютюнових виробів (сигарет) за наступною адресою виробництва: 78405, Івано-Франківська область, Надвірнянський район, м. Надвірна, вул. Майданська, буд. 5 В, у відповідності до норм ст. 3 Закону № 481 разом із заявою № 30/10-23.

Також позивач надав документи, що передбачені ст. 3 Закону № 481 згідно Реєстру поданих документів № 30/10-23-2 від 30.10.2023, а саме:

реєстр поданих документів № 30/10-23-2 від 30.10.2023;

оригінал платіжного документу про сплату збору № 201 від 06.04.2023;

копії засновницьких документів товариства, а саме: копія Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «ЮТІ», копія Рішення № 1 від 04.03.2020, копія Рішення № 35 від 19.10.2021, копія Статуту ТОВ «ЮТІ»;

копія атестату виробництва, виданого ДП «Івано-Франківськстандартметрологія» та зареєстрованого в реєстрі ООВ ДП «Івано-Франківськстандартметрологія» 05.04.2023 за UAO135.AE07-23;

копія договору з акредитованою лабораторією, а саме договір № 131 від 02.02.2023 на виконання науково-дослідної роботи, укладений ТОВ «ЮТІ з Державним підприємством «Науковий центр превентивної токсикології, харчової та хімічної безпеки імені академіка Л.І.Медведя Міністерства охорони здоров`я України»;

копія додаткової угоди № 1 до договору № 131 від 02.02.2023;

копія листа вих. № 17.04-23 від 17.04.2023, адресованого до акредитованої лабораторії про зміну адреси ТОВ «ЮТІ»;

копії документів про акредитацію лабораторії;

копія договору оренди на 1% будівлі з додатками та Актом прийому-передачі, а саме договір оренди № 1, посвідчений 27.09.2023 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Павлісяком Т.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 1598;

додаток № 1, 2 та акт № 1 до договору оренди № 1 від 27.09.2023, посвідчені приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Павлісяком Т.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 1599 та 1600;

копія Витягу з Державного реєстру речових прав ідентифікаційний № 348232166 від 27.09.2023 про реєстрацію Договору оренди № 1 від 27.09.2023;

копія Витягу з Державного реєстру речових прав ідентифікаційний № 322165477 від 07.02.2023 про реєстрацію права власності на 1% будівлі;

копія Витягу з Державного реєстру речових прав ідентифікаційний № 322165745 від 07.02.2023 про реєстрацію права власності на 99% будівлі;

оригінал довідки вих. № 21/04-23-2 від 21.04.2023 про перелік обладнання для виробництва тютюнових виробів, що є у власності Товариства;

оригінал довідки вих. № 30/10-23-1 від 30.10.2023 про прилади для обліку готової продукції;

копія запиту вих. № 25.10-23 від 25.10.2023 до ДП Івано-Франківськстандартметрологія;

копія відповіді ДП Івано-Франківськстандартметрологія вих. № 01-01/1579 від 30.10.2023 на запит вих. № 25.10-23 від 25.10.2023;

копія договору фінансового лізингу № 06/05 від 06.05.2020 разом з усіма специфікаціями та додатковими угодами до договору (дві пакувальні лінії Focke);

копія ВМД № UA 305160/2022/046937 від 07.10.2022 та 23UA45U0 від 20.03.2023, що не відноситься до категорії товарів за УКТЗЕД 84781000;

копія договору фінансового лізингу № 11/1 від 11.01.2021 разом з усіма специфікаціями та додатковими угодами до договору (машина з виробництва фільтропалочок KDF5 LEAD);

копія ВМД № UA 305160/2021/079801 від 29.11.2021 про поставку обладнання KDFS LEAD, що не відноситься до категорії товарів за УКТЗЕД 84781000;

копія договору фінансового лізингу № 07/07 від 07.07.2020 разом з усіма специфікаціями та додатковими угодами до договору (цех підготовки тютюнової мішки);

копії ВМД про поставку обладнання цеху підготовки тютюнової мішки, що не відноситься до категорії товарів за УКТЗЕД 84781000, а саме: 22.1. 22.2 ВМД № 23UA09U5 від 04.02.2023;

ВМД № 23UA02U3 від 09.02.2023;

ВМД Nє 23UA04U1 від 09.02.2023;

ВМД № 23UA06U0 від 09.02.2023;

ВМД № 23UA78U3 від 17.02.2023;

ВМД № 23UA38U2 від 18.02.2023;

ВМД № 23UA43U1 від 18.02.2023;

ВМД № 23UA45U0 від 18.02.2023;

ВМД № 23UA50U9 від 18.02.2023;

ВМД № 23UA53U6 від 18.02.2023;

ВМД № 23UA21U1 від 18.02.2023;

ВМД № 23UA24U9 від 18.02.2023;

ВМД № 23UA21U5 від 13.03.2023;

ВМД № 23UA31U0 від 13.03.2023;

ВМД № UA305160/2022/007122 від 18.02.2022;

ВМД № UA305160/2022/007397 від 21.02.2022;

ВМД № UA305160/2022/007401 від 21.02.2022;

ВМД № UA305160/2022/007742 від 23.02.2022;

ВМД № UA305160/2022/007751 від 23.02.2022;

ВМД № UA305160/2022/006819 від 17.02.2022;

ВМД № UA305160/2021/077467 від 17.11.2021;

ВМД № UA305160/2022/007202 від 19.02.2022;

ВМД № UA305160/2022/007204 від 19.02.2022;

ВМД № UA305160/2022/007200 від 19.02.2022;

копія договору фінансового лізингу № 08/07 від 08.07.2020 разом з усіма специфікаціями та додатковими угодами до договору (дві лінії виробництва сигарет);

копія договору поставки № 09/2021-Л від 09.07.2021 (принтери ДОМІНО) разом з протоколом розбіжностей, специфікаціями, додатками та видатковою накладною на поставку принтерів ДОМІНО.

Додатково, у зв`язку із закінченням угоди з акредитованою лабораторією, позивачем 27.02.2024 надало відповідачу:

оригінал доповнення до заяви № 27/02-24 від 27.02.2024 про видачу ліцензії на виробництво тютюнових виробів (сигарет) від 30.10.2023 вх. № 2616/АТ від 31.10.2023;

завірена копія попередньої угоди № 3/13-5 про співробітництво та організацію взаємовідносин від 02.02.2024 з акредитованою лабораторією Державне підприємство "Науковий центр превентивної токсикології, харчової та хімічної безпеки імені академіка Л.І. Медведя Міністерства охорони здоров`я України";

завірена копія договору № 138 на виконання науково-дослідної роботи від 19.02.2024 з акредитованою лабораторією Державне підприємство "Науковий центр токсикології, харчової та хімічної безпеки імені академіка Л.І.Медведя Міністерства охорони здоров`я України".

Однак 30.05.2024 від позивача надійшло спірне розпорядження щодо відмови у видачі ліцензії на виробництво тютюнових виробів (сигарет) за наступною адресою виробництва: 78405, Івано-Франківська область, Надвірнянський район, м. Надвірна, вул. Майданська, буд. 5 В, де зазначено, що підставою для відмови є недотримання вимог ч. 15 ст. 3 Закону № 481, а саме частина документів завірені з порушенням вимог закону.

Не погоджуючись з вказаним розпорядженням, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального на території України регулює Закон № 481).

Відповідно до вказаного Закону № 481:

ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ, що засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

тютюнові вироби - сигарети з фільтром або без фільтру, цигарки, сигари, сигарили, а також люльковий, нюхальний, смоктальний, жувальний тютюн, махорка та інші вироби з тютюну чи його замінників для куріння, нюхання, смоктання, жування чи вдихання без горіння шляхом нагрівання;

повний технологічний цикл виробництва - сукупність приміщень, технологічного та іншого обладнання, відповідних технологічних процесів, що забезпечують переробку сировини в продукцію, готову для реалізації кінцевому споживачу, а також лабораторій (власних або залучених на договірних засадах у випадках, передбачених цим Законом), акредитованих відповідно до законодавства.

Порядок видачі, анулювання ліцензій на виробництво спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, і пального визначено у ст. 3 Закону № 481.

У ст. 3 Закону України № 481 встановлено, що ліцензії на виробництво спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, видаються та анулюються органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінетом Міністрів України.

Ліцензії на виробництво тютюнових виробів видаються лише суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які на момент подання заяви про видачу ліцензії є власниками або на інших не заборонених законодавством підставах володіють та/або користуються приміщеннями та обладнанням, що забезпечують повний технологічний цикл виробництва тютюнових виробів, включаючи виготовлення тютюнової суміші, сигаретні цехи, за умови що використання для виробництва таких приміщень та обладнання здійснює тільки один суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво).

Частиною 9 ст. 3 Закону № 481 встановлено, що ліцензія видається за поданою нарочно, поштою або в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додаються:

копії засновницьких документів;

атестат виробництва, виданий центральним органом виконавчої влади, уповноваженим відповідно до законодавства, а для малих виробництв виноробної продукції та малих виробництв дистилятів - зареєстрована декларація відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства (крім виробництва пального);

договір з акредитованою відповідно до законодавства лабораторією (у разі відсутності власної акредитованої лабораторії);

документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.

Суб`єкт господарювання у разі зміни будь-яких відомостей, зазначених у виданій суб`єкту господарювання (у тому числі іноземному суб`єкту господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) ліцензії (крім змін, пов`язаних з реорганізацією суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) та/або зміною типу акціонерного товариства), зобов`язаний повідомити орган, який видав ліцензію, про такі зміни протягом 30 днів з дня, наступного за днем їх настання.

Частиною 15 ст. 3 Закону № 481 визнасено, що зазначені документи, подані нарочно або поштою, мають бути завірені заявником.

Слід наголосити, що ст. 3 Закону № 481 встановлює, що вимагати представлення інших документів, крім зазначених у цьому Законі, забороняється. Копії зазначених у цьому Законі документів подаються в одному примірнику. Заява про видачу ліцензії та визначені цим Законом документи подаються уповноваженою особою заявника або надсилаються рекомендованим листом, або подаються в електронному вигляді, а для малих виробництв виноробної продукції - виключно в електронному вигляді. Відповідальність за достовірність даних у документах, поданих разом із заявою, несе заявник.

Ліцензія або рішення про відмову у її видачі видається заявнику органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінетом Міністрів України, не пізніше 30 календарних днів з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови.

Як вже було встановлено судом, позивач звернувся до податкового органу щодо отримання ліцензії на виробництво тютюнових виробів (сигарет) з визначеним ст. 3 Закону № 481 переліком документів, що не заперечувалось Державною податковою службою України.

20.05.2024 податковим органом під час розгляду поданих позивачем документів було встановлено, що частина цих документів завірена з порушенням вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим відмовила у її видачі, оформивши це розпорядженням за № 196 р/л.

На думку відповідача, обов`язковою умовою для отримання ліцензії, яка надає право на виробництво тютюнових виробів (сигарет) є подача заяви із завіреними визначеним законом документами.

Однак на думку суду такі висновки є помилковими, оскільки порядок засвідчення копій документів визначений п. 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державна уніфікована система документації, Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації "Вимоги до оформлювання документів" ДСТУ 4163:2020, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 01.07.2020 № 144.

Так, п. 5.26, 5.27 Національного стандарту "Вимоги до оформлювання документів" (ДСТУ 4163:2020) визначено, що відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів «згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису. Підпис відповідальної особи засвідчують на документі відбитком печатки організації, який ставлять так, щоб він охоплював останні кілька літер назви посади особи, яка підписала документ.

Зазначеним способом повинна засвідчуватись кожна сторінка документа, поданого у копії.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з документів, які подавались позивачем до податкового органу щодо отримання відповідної ліцензії, вони містять відповідні відмітки з «копія», «згідно з оригіналом», а також підпис директора, дату та печатку підприємства, тобто обов`язкові умови позивачем було виконано.

Суд погоджується, що частина поданих документів відсутнє прізвище, ім`я та по батькові директора підприємства, однак зіставляючи це з наявністю усіх документів, які було подано у відповідності до вимог ст. 3 Закону № 481 та не заперечувалось відповідачем можна стверджувати про прояв надмірного формалізму з боку податкового органу.

У свою чергу, долученими позивачем до позовної заяви та наявними наразі у матеріалах справи документами, які були додатками до заяви № 30/10-23, чітко підтверджується дотримання позивачем вимог ст. 3 Закону № 481, оскільки кожна з копій документів містить засвідчувальний напис, підпис директора, печатку позивача та дату засвідчення.

Крім того, деякі з долучених до заяви на видачу ліцензії копії документів містять засвідчувальні реквізити на кожній сторінці документа, а деякі документи прошиті із засвідченням останньої сторінки цілісного документа.

Відтак, підстави для відмови у видачі ліцензії є такими, що не відповідає дійсності й не підтверджується документально, з огляду на що відмова є протиправною.

Слід також вказати, що крім дотримання позивачем вимог щодо засвідчення долучених до заяви про видачу ліцензії документів, також дотримано всіх інших встановлених законодавством України вимог для отримання такої ліцензії, а саме позивач володіє на законних підставах приміщеннями та обладнанням, що забезпечують повний технологічний цикл виробництва тютюнових виробів відповідно до вимог ст. 3 Закону № 481.

Відповідно до вимог ст. 2-1 Закону № 481 обладнання для підготовки або обробки тютюну, тютюнової сировини, промислового виробництва тютюнових виробів зареєстровано у Єдиному реєстрі обладнання.

Також на вимогу ст. 8 Закону № 481 підприємство пройшло обов`язкову атестацію на відповідність вимогам, встановленим законодавчими актами України щодо забезпечення життя та здоров`я людей, охорони навколишнього природного середовища, повного технологічного циклу виробництва тютюнових виробів, а також відповідність санітарним, пожежним, екологічним нормам і правилам.

Питання тлумачення та застосовування національного законодавства є, перш за все, компетенцією національних органів влади. Проте Суд повинен перевірити, чи породжує спосіб тлумачення та застосування національного законодавства наслідки, що відповідають принципам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенції), як вони тлумачяться у світлі практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (рішення у справі «Будченко проти України», рішення у справі «Скордіно проти Італії»).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини закон має відповідати якісним вимогам, насамперед вимогам «доступності», «передбачуваності» та «зрозумілості»; громадянин повинен мати змогу отримати адекватну інформацію за обставин застосування правових норм у конкретному випадку; норма не може розглядатися як «закон», якщо вона не сформульована з достатньою чіткістю, щоб громадянин міг регулювати свою поведінку; громадянин повинен мати можливість передбачити, наскільки це розумно за конкретних обставин, наслідки, до яких може призвести певна дія.

Крім того, одним з основних принципів податкового законодавства України є презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Відтак, суд констатує, що розпорядження контролюючого органу про відмову у видачі ліцензії з підстав, що частина поданих документів завірена не у відповідності до норм чинного законодавства, є необґрунтованим та прийнятим без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Тому, оцінюючи спірне розпорядження на предмет відповідності критеріям правомірності рішень суб`єктів владних повноважень, суд наголошує на тому, що позивачем при зверненні до відповідача із заявою про видачу ліцензії на виробництво тютюнових виробів № 30/10-23 від 30.10.2023 було дотримано усіх норм законодавства, що регулює дану сферу публічних правовідносин та надано усі документи, визначені ч. 15 ст. 3 Закону № 481, з огляду на що, суд приходить до висновку, що відмова ДПС України у видачі позивачу ліцензії на виробництво тютюнових виробів (сигарет) є безпідставною та необґрунтованою.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Державну податкову службу України видати ТОВ "ЮКРЕЙН ТОБАКО ІНКОРПОРЕЙТЕД" ліцензію на виробництво тютюнових виробів (сигарет), суд зазначає наступне.

У відповідності ст. 245 КАС України суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, зокрема, в тому числі суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Законодавством не передбачено іншого належного способу захисту порушеного права у спірних правовідносинах, ніж зобов`язання відповідача видати ТОВ "ЮКРЕЙН ТОБАКО ІНКОРПОРЕЙТЕД" ліцензію на виробництво тютюнових виробів (сигарет), у зв`язку з чим наявна обґрунтованість заявленого позивачем способу захисту права, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог в цій частині.

Статтею 13 Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права.

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Натомість, у цій справі контролюючий орган не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд. Відтак, покладання на податковий орган обов`язку видати ліцензію не вважатиметься втручанням у її дискреційні повноваження.

Зазначене також узгоджується з передбаченим п. 1 ст. 1 Конвенції правом особи на доступ до суду, що, зокрема, включає такий аспект, як право на розгляд справи судом із «повною юрисдикцією», тобто судом, що має достатні та ефективні повноваження щодо: повторної (після адміністративного органу) оцінки доказів; встановлення обставин, які були підставою для прийняття оскарженого адміністративного рішення; належного поновлення прав особи за результатами розгляду справи по суті (рішення ЄСПЛ у справі «Обермайєр проти Австрії» (Obarmeier v. Austria), рішення ЄСПЛ у справі «Гранд Стівенс та інші проти Італії» (GrandeStevensandOthers v. Italy). При цьому, суд уважає що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права забезпечує ефективний захист його прав у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Отже, задоволення позовних вимог в частині зобов`язання видати ліцензію на виробництво тютюнових виробів є дотриманням судом гарантій того, що спір між сторонами буде вирішено остаточно.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваних рішень, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд вважає, що відповідач як суб`єкти владних повноважень не довів суду правомірність прийнятого розпорядження 20.05.2024 № 196-р/л "Про відмову у видачі ліцензії".

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивачем при подані даного адміністративного позову було сплачено судовий збір у розмірі 6 056,00 грн (платіжна інструкція № 271 від 17.06.2024), суд вважає за необхідне стягнути та повернути позивачу.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73 - 78, 90, 139, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Державної податкової служби України від 20.05.2024 № 196-р/л "Про відмову у видачі ліцензії".

Зобов`язати Державну податкову службу України () видати ТОВ "ЮКРЕЙН ТОБАКО ІНКОРПОРЕЙТЕД" () ліцензію на виробництво тютюнових виробів (сигарет).

Стягнути на користь ТОВ "ЮКРЕЙН ТОБАКО ІНКОРПОРЕЙТЕД" () судові витрати у сумі 6 056,00 (шість тисяч п`ятдесят шість) грн 00 коп за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Державної податкової служби України ().

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.