Справа № 140/11120/24
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2024-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року ЛуцькСправа № 140/11120/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування акту, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування акту №19751-03-20-24-07/ від 26.07.2024 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки; визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 06.09.2024, № від 06.09.2024 року, № від 06.09.2024.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ГУ ДПС у Волинській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2023р. по 31.12.2023р.», за результатами якої складений акт №19751-03-20-24- 07/ від 26.07.2024, яким встановлено наступні порушення:

- пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, п. 176.1 ст.176, п. 179,1 ст.179 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI (зі змінами і доповненнями), а саме; неподання декларацій про майновий стан і доходи за 2023 рік:

- пп. 164.2.20 п.164.2 ст. 164, пп. 168.2.1 1.168.2 ст. 168, п. 167.1 ст. 167. Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), а саме: заниження загального річного оподатковуваного доходу внаслідок не декларування грошових кошти, які надійшли від фізичних осіб на банківський рахунок із використанням реквізитів ЕП3 (р2р-платежі) в сумі 1 059 044 грн, в результаті визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за 2023 рік на суму 190627,92 грн.:

- пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162, пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, пп.164.2.20 п. 164.2 ст. 164, пп.1.2, пп.1.3 п. 1.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями), в результаті визначено суму податкових зобов`язань з військового збору в сумі 15885,66 грн.

Па підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення №, № та № від 06.09.2024 року.

Позивач вважає вищевказані податкові повідомлення-рішення протиправними та таким що підлягають скасуванню оскільки ГУ ДПС у Волинській області не було дотримано процедуру проведення перевірки та здійснення заходів для отримання документів, що вплинуло на недотримання процедури перевірки протиправним, з огляду на таке.

Документальна перевірка проводиться на підставі первинних документів (в тому числі документів фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів), в свою чергу Актом перевірки викладено висновки про відсутність під час проведення документальної невиїзної перевірки первинних документів, в той же час висновки Акту перевірки базуються на підставі Інформаційних базах даних «ІС Податковий блок», тобто порушено вимоги пп. 75.1.2. п.75.1 статті 75 ПКУ та проведено перевірку на підставі інформаційних баз, а не документів.

Також, Акт документальної перевірки має містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного законодавства, законодавства з єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Зазначає, оскільки спірні податкові повідомлення-рішення складені на підставі Акту перевірки, з аналізу вищевказаних норм можна дійти висновку, що правомірність спірних ППР прямо залежить від правомірності Акту перевірки відповідача, зокрема від його точності, обґрунтованості, однозначності та послідовності викладених в ньому висновків. Акт документальної перевірки має бути результатом аналізу податковим органом діяльності платника податку в напрямках та за періоди, що визначається наказом уповноваженої особи на перевірку та на правлення на перевірку, та містити чіткі та зрозумілі висновки про платником податку приписів встановлення/відсутність порушень законодавства в сфері нарахування та сплати податків, дотримання податкового обліку, подання звітності, тощо.

Окрім того, висновки Акту перевірки мають бути підкріплені доказами, що були предметом аналізу під час податкової перевірки, а сам Акт перевірки має мати посилання на кожен з проаналізованих доказів.

Відтак, наявність неточностей необґрунтованості, неоднозначності, відсутність посилання на конкретні документи, що аналізувались під час перевірки, а також відсутність логічної послідовності висновків Акту перевірки призводять до розумного сумніву щодо законності складання спірних податкових повідомлень-рішень.

Зазначає, що позивач не відмовлявся надати документи, фактично ненадання таких документів відбулося через необізнаність в проведенні перевірки.

Окремо зауважує, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем поза межами строку встановленого пункту 86.8 статті 86 ПК України, тобто з порушення вимог чинного законодавства.

Також звертає увагу на незрозумілий порядок розрахунку сум доходу. На підставі даних, отриманих під час перевірки, відповідач вказує суму доходу, яка, на думку Позивача, не має логічного і документального підґрунтя. Позивач і навіть відповідач не може відстежити, яким чином була розрахована вказана сума. Відсутність чіткого роз`яснення механізму розрахунку ставить під сумнів достовірність висновків перевірки.

Крім того позивач зазначає про недостовірну інформація в Акті перевірки. Так Акт перевірки містить протиріччя у вказаних фактах. В одному розділі Акту зазначено, що кошти пересилалися і знімалися готівкою на рахунках інших фізичних осіб. Це прямо суперечить висновку щодо формування податкового зобов`язання позивача.

На підставі вищезазначеного, позивач просить суд звернути увагу на недостовірність та невідповідність даних, зазначених в Акті перевірки, а також на відсутність чітких доказів формування податкового зобов`язання ОСОБА_1 . Позивач вважає, що результати перевірки є неправомірними і не можуть слугувати підставою для накладення податкових санкцій.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 18.10.2024 прийнято дану позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, вирішено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.31).

У відзиві на позовну заяву від 16.11.2024 (а.с.34-38) представник відповідача позовних вимог не визнав та в обгрунтування своєї позиції зазначив, що ГУ ДПС у Волинській області проведено перевірку діяльності фізичної особи ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року.

За результатами проведеної перевірки було складено акт про результати документальної позапланової невиїзної перевірки від 26.07.2024 №19751-03-20-24- 07/.

Актом встановлено порушення платником податків-фізичною особою ОСОБА_1 :

- пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, п. 176.1 ст.176, п. 179.1 ст.179 Податкового кодексу України, а саме: неподання податкової декларацій про майновий стан і доходи за 2023 рік;

- пп.164.2.20 п.164.2 ст.164, пп. 168.2.1 п.168.2 ст.168, п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України, а саме: заниження загального річного оподатковуваного доходу внаслідок не декларування грошових коштів, які надійшли від фізичних осіб на банківський рахунок із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р- платежі) в сумі 1 059 044 грн., в результаті визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за 2023 рік на суму 190627,92 грн.;

- пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162, пп.163.1.1 п.163.1 ст.163, пп.164.2.20 п.164.2 ст.164, пп.1.2, пп.1.3 п.161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, в результаті визначено суму податкових зобов`язань з військового збору в сумі 15885,66 грн.

На підставі вказаного акту ГУ ДПС у Волинській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 06.09.2024№, № та №.

Зазначає, що згідно відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (далі - ЦБД ДРФО) у періоді з 01.01.2023 по 31.12.2023 платнику податків ОСОБА_1 нараховано та виплачено дохід за ознакою 101 (заробітна плата, нарахована (виплачена)) у сумі 159810,74 грн. та дохід за ознакою 126 (дохід, отриманий платником податку як додаткове благо) у сумі 0 грн.

Згідно листа ДПСУ №8651/7/99-00-24-01-02-07 від 26.03.2024 (вхідний ГУ ДПС №1083/8 від 27.03.2024), податковим органом отримано інформацію від Національного банку України листом від 20.03.2024 №24-0006/21625/БТ, про надходження переказів на розрахунковий рахунок платника податків ОСОБА_1 у періоді з 01.01.2023 по 31.12.2023 із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі) у розмірі 1 059 044,00 грн.

У відомостях ЦБД ДРФО платника податків ОСОБА_1 доходи у сумі 1 059 044 грн. відсутні, податок з доходів фізичних осіб та військовий збір у джерела виплати не нараховано та не перераховано.

Таким чином, на підставі отриманої інформації, загальний річний оподатковуваний дохід платника податків ОСОБА_1 за 2023 рік всього складає 1 059 044 грн., а саме : інші доходи у сумі - 1 059 044 грн.

ГУ ДПС у Волинській області на адресу платника податків ОСОБА_1 було направлено лист від 10.05.2024 №1853/12/03-20-24-07 у зв`язку з порушенням норм законодавства в частині неподання податкової декларації та не включення суми доходів до загального річного оподатковуваного доходу за 2023 рік. Лист надіслано на адресу платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення у порядку, визначеному ст.42 Кодексу.

На дату складання акту документальної позапланової перевірки платником податків ОСОБА_1 не подано до податкового органу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2023 рік, чим порушено пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, п. 176.1 ст.176, п. 179.1 ст.179 Кодексу.

Відтак, внаслідок отримання у 2023 році ФО ОСОБА_1 від фізичних осіб грошових коштів із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі) у сумі 1059044 грн., перевіркою встановлено порушення пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162, пп.163.1.1 п.163.1 ст.163, пп.164.2.20 п.164.2 ст.164, пп.1.2, пп.1.3 п.161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, внаслідок чого донараховано за 2023 рік військовий збір у розмірі 15885,66 грн. (1059044 х 1,5 % = 15885,66 грн.)

Щодо скасування акту перевірки, зазначає що у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише рішення суб`єкта владних повноважень, яке безпосередньо порушує права, свободи чи законні інтереси позивача.

З огляду на вищезазначене представник відповідача просить в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Інші заяви по суті спору на адресу суду від учасників справи не надходили.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4, частини другої, пункту 10 частини шостої статті 12, частин першої - третьої статті 257, частини п`ятої статті 262 КАС України дану справу, як справу незначної складності, розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Дослідивши письмові докази, письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить наступних висновків.

ГУ ДПС у Волинській області проведено перевірку діяльності фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року.

За результатами проведеної перевірки було складено акт про результати документальної позапланової невиїзної перевірки від 26.07.2024 №19751-03-20-24-07/ (а.с.11-14).

Згідно висновків акту перевірки податковим органом встановлено порушення платником податків-фізичною особою ОСОБА_1 :

- пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, п. 176.1 ст.176, п. 179.1 ст.179 Податкового кодексу України, а саме: неподання податкової декларацій про майновий стан і доходи за 2023 рік;

- пп.164.2.20 п.164.2 ст.164, пп. 168.2.1 п.168.2 ст.168, п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України, а саме: заниження загального річного оподатковуваного доходу внаслідок не декларування грошових коштів, які надійшли від фізичних осіб на банківський рахунок із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі) в сумі 1 059 044 грн., в результаті визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за 2023 рік на суму 190627,92 грн.;

- пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162, пп.163.1.1 п.163.1 ст.163, пп.164.2.20 п.164.2 ст.164, пп.1.2, пп.1.3 п.161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, в результаті визначено суму податкових зобов`язань з військового збору в сумі 15885,66 грн.

На підставі зазначеного акту ГУ ДПС у Волинській області прийнято податкові повідомлення-рішення №, № та № від 06.09.2024.

Позивач, вважаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення, а також акт перевірки протиправними у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо позовної вимоги про скасування акту №19751-03-20-24-07/ від 26.07.2024 про результати позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна із сторін здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна із сторін є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Згідно приписів частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Рішення суб`єкта владних повноважень у контексті положень КАС України необхідно розуміти як нормативно-правові акти, так і правові акти індивідуальної дії.

Нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Тобто, обов`язковою ознакою нормативно-правового акта чи правового акта індивідуальної дії, а також відповідних дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обов`язків, їх зміни чи припинення.

Оцінюючи позовну вимогу в частині скасування акту №19751-03-20-24-07/ від 26.07.2024, суд зазначає, що оформлення посадовими особами контролюючих органів результатів документальних перевірок платників податків, регулюється Порядком оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків, затвердженим Наказ Міністерства фінансів України від 20.08.2015 №727 (в редакції наказу Міністерства фінансів України від 22.12.2021 №702), а також Методичними рекомендаціями щодо оформлення матеріалів документальних перевірок податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, та документування виявлених порушень, затвердженими наказом Державної податкової служби України від 25.02.2021№244, згідно з якими акт документальної перевірки це документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки та відображає її результати. У акті перевірки зазначається систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного законодавства, законодавства з єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з п.86.7 ст.86 Податкового кодексу України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому пп.78.1.5 п.78.1 ст.78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).

Таким чином, акт податкової перевірки є документом, в якому зафіксовані виявлені при проведенні тієї або іншої податкової перевірки порушення, є носієм доказової інформації про виявлені порушення, при цьому його зміст може бути оспорено шляхом подання до контролюючого органу заперечень, але сам по собі акт перевірки не є правовим документом, який встановлює відповідальність для позивача, не є актом індивідуальної дії у розумінні ч.1 ст.17 КАС України та не є рішенням суб`єкта владних повноважень в розумінні КАС України, що може бути оскарженим в судовому порядку.

Висновки аналогічного змісту неодноразово висловлювалися Верховним Судом, зокрема, у постановах від 09.05.2023 у справі №1.380.2019.005820, від 22.04.2022 у справі №813/2521/17, від 09.04.2021 у справі №804/11878/15.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 06.09.2024 №, № та № суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права, обов`язки платників податків та зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 року № 2755-VI (далі по тексту - ПК України).

Як слідує з матеріалів справи, підставою для проведення перевірки став лист Державної податкової служби України від 26.03.2024 за №8651/7/99-00-24-01-02-07, яким повідомлено про отриману від Національного банку України інформацію листом від 20.03.2024 №24-0006/21625/БТ (вх. ДПС №33529/5 від 22.03.2024 року) щодо значних обсягів переказів між рахунками фізичних осіб із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі)у 2023 році, зокрема фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) дебетовий оборот по якому складає 1051847 грн, кредитовий оборот 1059044 грн.

Цим листом також визначено, що при опрацюванні зазначеної інформації слід забезпечити направлення/вручення платникам податків повідомлень про обов`язок подання декларації про майновий стан та доходи за звітний (податковий) рік та залучення до декларування зазначених платників податків, а у разі неподання декларацій забезпечити одержання від згаданих платників податків - фізичних осіб відповідних пояснень та їх документального підтвердження згідно з положеннями п. 73.3 ст. 73 ПК України та у разі підтвердження фактів порушень вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на органи ДПС, забезпечити залучення таких платників податків до декларування одержаних доходів, а у разі невиконання платниками податків податкового обов`язку - здійснення контрольно-перевірочних заходів з урахуванням вимог та обмежень, встановлених Кодексом.

Яке зазначив представник відповідача у відзиві на позовну заяву ГУ ДПС у Волинській області направило на адресу позивача лист (запит) від 10.05.2024 за №1853/12/03-20-24-07 про надання інформації та її документального підтвердження, руху коштів по розрахункових рахунках за 2023 р з розшифровкою призначення платежу (а.с.42).

Проте позивач заперечив вказані обставини та у позовній заяві зазначив, що не відмовлявся надати документи, фактично ненадання таких документів відбулося через необізнаність в проведенні перевірки.

Згідно з п. 44.1, 44.3 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів та інформації, визначених пунктом 44.1 ст. 44 ПК України, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством строків.

Відповідно до пп. 73.3.3 п. 73.3 ст. 73, п. 85.2 ст. 85 ПК України платники податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані надавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом), у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, не є спірною та обставина, що позивач жодних пояснень і документів у відповідь на запит податкового органу від 10.05.2024 за №1853/12/03-20-24-07, не надавав.

Згідно положень пп.20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.

Відповідно до положень п.75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Відповідно до положень п. 79.1, 79.2 ст.79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом. Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Таким чином, вказані обставини обґрунтовано стали підставою для прийняття відповідачем наказу від 19.06.2024 року №2268-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 » на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.1 п.78.1 ст.78, ст.79 ПК України, яким вирішено провести документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 з 22.07.2024 року тривалістю 5 робочих днів. Визначено провести перевірку з питань подання до органів ДПС декларації про майновий стан та доходи за період з 01.01.2023р. по 31.12.2023р., повноти декларування отриманих доходів та своєчасності сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб і військового збору з урахуванням інформації, наданої Національним банком України (а.с.43).

Положеннями пункту 42.2 ст.42 ПК України встановлено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно з положеннями пункту 42.5 ст.42 ПК України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

Відповідачем повідомлено позивача про проведення перевірки, шляхом надіслання копії наказу на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення (№ відправлення 320) 21.06.2024, який було отримано позивачем особисто 25.06.2024, про що зроблено відмітку та проставлено відповідні підписи на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення №865 (а.с.45).

Позивачем не надано суду доказів, які б спростували факт його належного повідомлення контролюючим органом про проведення позапланової невиїзної перевірки, а тому з урахуванням наведених вище доказів, суд приходить до висновку про безпідставність твердження позивача про те, що ненадання ним документів контролюючому органу відбулося через необізнаність в проведенні перевірки.

За вимогами абзацу другого пункту 79.2 статті 79 ПК України, у разі надіслання (вручення) відповідно до статті 42 цього Кодексу платнику податків (його представнику) копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення позапланової невиїзної перевірки, шляхом надсилання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення документальна позапланова невиїзна перевірка (крім перевірки, визначеної статтею 200 цього Кодексу) розпочинається не раніше 30 календарного дня з дати надсилання такого повідомлення та копії наказу.

Судом встановлено, що копія наказу від 19.06.2024 №2268-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 « про дату і місце проведення перевірки було надіслано на адресу позивача 21.06.2024 рекомендованим листом №320 з повідомленням про вручення, з якого вбачається, що такий лист було отримано позивачем 25.06.2024. Документальну позапланову невиїзну перевірку позивача розпочато 22.07.2024, тобто з дотриманням тридцятиденного терміну від дати надсилання йому повідомлення і копії наказу, з урахуванням чого суд констатує, що посадовими особами відповідача були виконані всі умови пункту 79.2 ст.79 ПК України, що надавало їм право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки позивача.

Відповідно до положень підпункту 75.1.2. пункту 75.1 статті 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначенихцим Кодексом. Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова (пункт 79.3 статті 79 ПК України).

У відповідності до п.85.2 ст.85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

26.07.2024 Головним управлінням ДПС у Волинській області складено Акт №19751-03-20-24-07/ «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), з питань подання до органів ДПС декларації про майновий стан і доходи за період з 01.01.2023р по 31.12.2023р, повноти декларування отриманих доходів та своєчасності сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб і військового збору».

Вищевказаний акт перевірки, в якому міститься вказівка про те, що у випадку незгоди з висновками перевірки, чи фактами і даними, викладеними у ньому, платник податків може потягом 10 робочих днів подати свої заперечення та/або додаткові документи, 29.07.2024 направлено на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення та отримано позивачем 10.08.2024 про що свідчить відмітка та відповідні підписи на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення №973 (а.с.44).

Факт отримання акту перевірки судом не заперечується, та не є спірною і та обставина, що позивач ні заперечень на акт перевірки, ні будь-яких документів податковому органу у десятиденний строк з дня отримання акту не подавав.

Оцінюючи доводи позовної заяви вбачається, що вони зводяться до незгоди позивача з висновками акту перевірки, які зроблені на підставі даних контролюючого органу, а не первинних документів, при цьому суд констатує, що документальну невиїзну перевірку позивача відповідач провів на підставі відомостей Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору у періоді з 01.01.2023 по 31.12.2023, щодо позивача, відомостей про відсутність поданих до органів ДПС даною особою податкової декларації про майновий стан і доходи за 2023 рік, а також інформації НБУ про надходження на банківські рахунки позивача у 2023 році грошових коштів у загальній сумі 1059044,00 грн., при цьому позивачем ні під час, ні після завершення перевірки не було надано податковому органу жодних пояснень щодо джерела походження зазначених коштів та правову підставу їх отримання, як не надано і жодних документів, які б підтверджували підстави отримання позивачем вказаної суми грошових коштів від фізичних осіб на його банківські рахунки та не здійснення їх декларування, не зважаючи на те, що як до початку перевірки, так і під час її проведення позивачу направлявся відповідний запит податкового органу.

Позивач не заперечив та не спростував вказану інформацію, а також не надав з матеріалами позову жодних доказів, які б спростовували відомості, викладені контролюючим органом у вказаному листі та акті перевірки, як не надано і пояснень та будь-якого документального підтвердження щодо правової природи отриманих позивачем на його банківські рахунки коштів, що вказує на неспроможність документально спростувати висновки податкового органу про отримання позивачем у 2023 році доходів, без їх належного обліку, звітності і оподаткування.

Твердження представника позивача про те, що акт перевірки містить протиріччя у вказаних фактах та в одному із розділів зазначено, що кошти пересилалися і знімалися готівкою на рахунках інших фізичних осіб, суд відхиляє з огляду на те, що такі обставини не спростовують факту надходження вищевказаних сум грошових коштів на банківські рахунки, які належать саме позивачу, а не будь-яким іншим особам.

Під час розгляду цієї справи судом не встановлено порушень процедури проведення документальної невиїзної перевірки та оформлення акта такої перевірки, які б могли вплинути на кінцевий результат розгляду відповідачем питання про притягнення позивача до відповідальності.

Таким чином, суд не знаходить підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень у зв`язку з процедурними порушеннями, які на думку позивача існували при призначенні та проведенні документальної невиїзної перевірки та оформлення її результатів.

Що стосується суті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, то суд зауважує на такому.

Відповідно допп.14.1.54 п.14.1 ст.14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України це будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України.

Згідно зпп.162.1.1 п.162.1 ст.162 ПК України платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Відповідно допп.163.1.1 п.163.1 ст.163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід. А запп.163.1.2 цього ж пункту об`єктом оподаткування резидента є доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно доп.164.1 ст.164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом. Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця. Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

За правиламипп.164.2.20 п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються інші доходи, крім зазначених у статті 165 цього Кодексу. Відповідно до п.164.3 ст.164 ПК України при визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій, так і не грошовій формах.

Порядок нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб до бюджету визначено ст.168 ПК України. Відповідно допп.168.2.1 п.168.2 цієї статті, платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов`язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.

Згідно п.167.1 ст.167 ПК України ставка податку становить 18% бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Під час податкової перевірки за відомостями наданими у встановленому порядку Національним банком України встановлено, що у 2023 році наявні значні обсяги переказів між рахунками фізичних осіб із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі),а саме обсяг зарахувань на банківські рахунки позивача склав 1 059 044,00 грн.

P2P-платежі (з англ. person-to-person) це грошові перекази фізичних осіб «з карти на карту». P2P-транзакції зазвичай використовуються для оплати послуг або покупок у приватних продавців на онлайн-ринках, також такі платежі можуть використовуватися і для переказів коштів з іншою метою.

Разом з тим, поповнення рахунків однієї фізичної особи з використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі), різними фізичними особами у значному обсязі та за відсутності в отримувача належного документального обґрунтування підстав для одержання таких грошових коштів свідчить про отримання фізичною особою ОСОБА_1 у 2023 році доходів в розмірі 1059044,00 грн. у вигляді інших доходів.

Під час перевірки податковим органом встановлено, що у періоді з 01.01.2023 по 31.12.2023 по платнику податків ОСОБА_1 , доходи у сумі 1 059 044,00 грн., що надійшли на його банківські рахунки, не задекларовані. Враховуючи це та факт ненадання позивачем жодних первинних документів з приводу одержання такої суми коштів, податковий орган цілком слушно вказав на порушення пп.164.2.20 п.164.2 ст.164, пп.168.2.1 п.168.2 ст.168, п.179.7 ст.179 ПК України, у зв`язку з отриманням платником податків- фізичною особою ОСОБА_1 у 2023 році грошових коштів у сумі 1051847,00 грн. від фізичних осіб із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі), в результаті чого не був нарахований та сплачений за 2023 рік податок на доходи фізичних осіб у розмірі 1 059 044,00 грн. (1 059 044,00 грн. х 18 % = 190 627,92 грн.).

Доходи, визначені ст.163 ПК України є об`єктом оподаткування військовим збором, ставка якого становить 1,5 % від об`єкта оподаткування (п.161 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України).

Відповідно до цього, податковим органом зроблено цілком слушні висновки і про не нарахування та не сплату ОСОБА_1 за 2023 рік військового збору у розмірі 15885,66 грн. (1 059 044,00 грн. х 1,5% = 15885,66 грн.).

В силу вимогпп.16.13 п.16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Пунктом 49.1 статті 49 ПК України передбачено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Згідно зпп.49.18.4 п.49.18 ст.49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб, у тому числі самозайнятих осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Відповідно доп.179.1 ст.179 ПК України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, за порушенняпп.16.1.3 п.16.1 ст.16, п.49.1,пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.179.1 ст.179 ПК України згідно зп.120.1 ст.120 Податкового кодексу України до позивача правомірно було застосовано штраф у розмірі 340,00 грн.

З урахуванням досліджених судом матеріалів справи враховуючи наведені вище норми податкового законодавства, суд приходить висновку, що оспорювані податкові повідомлення-рішення є такими, що прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.

Згідно з частиною другою ст. 77 КАС України, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність свого рішення, дій чи бездіяльності. Поряд з тим, відповідно до принципу змагальності суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість. Наведене випливає зі змісту частини першої цієї статті.

Докази, подані позивачем, переконують у безпідставності позовних вимог. Натомість, відповідач виконав покладений на нього процесуальний обов`язок, а саме довів правомірність своїх рішень, чим спростував твердження позивача про порушення його прав та інтересів.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що вимоги сторони позивача є необґрунтованими, а тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Щодо розподілу стягнення з відповідача судового збору, то відповідно до частини першої статті 139 КАС України, розподілу він не підлягає.

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинської області про визнання протиправним та скасування акту №19751-03-20-24-07/ від 26.07.2024 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки; визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 06.09.2024 №, № та № - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, майдан Київський, 4, код ЄДРПОУ ВП 44106679).

Суддя А.Я. Ксензюк