Справа № 804/3608/18
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 грудня 2024 рокуСправа №804/3608/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В. розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.06.2018 призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
25.06.2018 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому ГУ ДФС у Дніпропетровській області заперечувало проти позову та зазначило, що за результатами перевірки встановлено, що згідно відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб платників податків у період з 01.10.2015 по 31.12.2015 банківською установою ПАТ «УкрСиббанк» нараховано дохід у вигляді додаткового блага фізичній особі ОСОБА_1 в розмірі 322839,37 грн. На вказаний дохід було нараховано податок на доходи фізичних осіб, військовий збір, а також накладено штраф за неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.07.2018 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ГУ ДФС в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 16.04.2018 №; №; №3 відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 07.11.2018 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.07.2018 в адміністративній справі №804/3608/18- без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суд від 20.03.2024 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.07.2018 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 07.11.2018 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Направляючи справу на новий розгляд, суд касаційної інстанції виходив з такого:

«Для правильного встановлення правової природи анульованого (прощеного) кредитором боргу (кредиту) позивача (як курсової різниці, розрахованої відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, або додаткового блага, яке підлягає включенню до загального оподатковуваного доходу фізичної особи) необхідною умовою є дослідження судом характеру угоди між кредитором та позичальником щодо відповідної реструктуризації боргу та прощення його частини.

При вирішенні питання про можливість застосування преференцій щодо сплати податку на доходи фізичних осіб слід з`ясувати, чи відбулась зміна валюти зобов`язання на гривню, а також, чи є більшою різниця, що розрахована у відповідності до пункту 8 підрозділу І розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, яка не підлягає оподаткуванню, ніж сума боргу, що прощена кредитором позивачу. Якщо така різниця є меншою за розмір анульованого (прощеного) боргу, підстави стверджувати, що позивач внаслідок такого прощення отримав додаткове благо з настанням відповідних податкових наслідків відсутні.

Суди, приймаючи рішення, дійшли до висновку, що позивачем отримано додаткове благо у вигляді прощеного (анульованого) боргу за кредитним договором про надання споживчого кредиту від 08.07.2007 №0 на суму 322839,37 грн.

Проте такий висновок суду не ґрунтується на обставинах, підтверджених належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами в розумінні статей 73 - 76 КАС України. Суди не обґрунтували, якими доказами підтверджений сам факт зміни валюти зобов`язання за кредитом з іноземної валюти у гривню, сума боргу (у валюті та у гривні) на цю дату, сума боргу (у валюті і у гривні) станом на 01.01.2014, тобто з якого розрахунку виходив суд, вказуючи на те, що вся сума прощеного боргу в розмірі 322839,37 грн є додатковим благом.

Суди попередніх інстанцій не з`ясували, чи є цей прощений борг сумою курсової різниці, яка визначена відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, чи відноситься така сума до складу доходів платника податку та чи підлягає оподаткуванню.

Суди не з`ясували питання зміни валюти грошового зобов`язання при прощенні (анулюванні) боргу, співвідношення між курсовою різницею та сумою прощеного боргу, не дослідили додаткову угоду від 04.11.2015 №1, укладену між позивачем та ПАТ "УкрСиббанк" до договору №0 на предмет валюти грошового зобов`язання, порядку прощення боргу, суми відступного, тощо, не з`ясували структуру боргу, який було анульовано банком, не визначили, чи входить до цієї суми основний борг, пеня, штрафні санкції, проценти, тощо.

Ураховуючи наведене, суди попередніх інстанцій дійшли передчасного висновку, що прощена (анульована) банком заборгованість є додатковим благом платника, і як наслідок, передчасно відмовили у задоволенні позову.».

Ухвалою суду від 09.04.2024 прийнято до провадження адміністративну справу №804/3608/18; замінено відповідача у справі з ГУ ДФС у Дніпропетровській області на його правонаступника - Головне управління ДПС у Дніпропетровській області (далі ГУ ДПС у Дніпропетровській області, відповідач).

25.04.2024 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому ГУ ДПС у Дніпропетровській області проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_2 проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи ОСОБА_1 з питання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.01.2015 по 31.12.2015. В ході здійснення аналізу податкової інформації встановлено, що згідно з відомостями з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб-платників податків у періоді з 01.10.2015 по 31.12.2015 банківською установою ПАТ «УкрСиббанк» нараховано дохід у вигляді додаткового блага (ознака доходу 126) фізичній особі ОСОБА_1 в розмірі 322 839,37 грн. Документальною позаплановою невиїзною перевіркою фізичної особи ОСОБА_1 встановлені порушення: 1) пункту 176.1 статті 176 ПК України внаслідок неподання податкової декларацій про майновий стан і доходи за 2015 рік; 2) абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, пункту 167.1 статті 167 ПК України у зв`язку з отриманням додаткового блага у вигляді суми анульованої (прощеної) заборгованості за кредитом у результаті чого донараховано податку на доходи фізичних осіб за 2015 в розмірі 63 837,07грн; 3) підпунктів 1.2.-1.3 пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України у зв`язку з отриманням додаткового блага у вигляді суми анульованої (прощеної) заборгованості за кредитом у результаті чого донараховано військовий збір за 2015 в розмірі 4 833,46 грн. На підставі висновків акту перевірки ГУ ДФС у Дніпропетровській області винесені податкові повідомлення - рішення від 16.04.2018 №, № та №. ПАТ «УкрСиббанк» здійснило списання кредитної заборгованості фізичній особі ОСОБА_1 у сумі 322 839,37 грн, повідомивши боржника про анулювання боргу шляхом вручення повідомлення про анулювання боргу. Суми анульованої заборгованості фізичної особи ОСОБА_1 у розмірі 322 839,37 грн. було включено ПАТ «УкрСиббанк» до податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них доходу (форма №1-ДФ) за IV квартал 2015 за ознакою доходу « 126» (додаткове благо). Податок з доходів фізичних осіб у джерела виплати не нараховувався та до бюджету не сплачувався. Також, фізичною особою ОСОБА_1 порушено п.п.1.2, п.п.1.3 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, в результаті чого донараховано суму військового збору, яка підлягає сплаті до бюджету у розмірі 4 833,46 грн.

На підставі ухвали від 07.08.2024 суд перейшов до розгляду справи в порядку загального позовного провадження.

14.08.2024 до суду від позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача.

В підготовчому засіданні 04.09.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 02.10.2024.

26.09.2024 від позивача надійшла заява, в якій ОСОБА_1 просила розглядати справу за її відсутності та задовольнити позовні вимоги. Також, позивач зазначила, що в матеріалах справи міститься розрахунок та обгрунтування надані позивачем, які підтверджують, наявність істотної зміни валюти зобов`язання на гривню та встановлена різниця, що розрахована у відповідності до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, яка не підлягає оподаткуванню, ніж сума боргу, що прощена кредитом позивачу є меншою за розмір анульованого (прощеного) боргу, тому внаслідок такого прощення позивач не отримала додаткове благо.

За клопотанням представника відповідача, судове засідання, призначене на 02.10.2024 відкладено на 16.10.2024.

Ухвалою суду від 16.10.2024 у задоволення клопотання представника відповідача від 16.10.2024 про відкладення розгляду справи відмовлено та постановлено здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

08.07.2007 позивач уклала з Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до якого позивач отримала кредитні кошти в сумі 64000,00 швейцарських франків, що дорівнювало еквіваленту 264217,02 грн за курсом Національного Банку України на день укладання договору.

04.11.2015 між позивачем та ПАТ "УкрСиббанк" укладено додаткову угоду №1 до договору №0 (щодо спрощення частини боргу), відповідно до пункту 1 якого сторони дійшли згоди, що банк здійснює анулювання (прощення) частини заборгованості позичальника за договором у наступному порядку:

1.1. Анулювання здійснюється у разі виконання наступних умов:

а) подання позичальником банку відповідного клопотання (заяви) щодо анулювання (прощення) частини заборгованості за договором;

б) погашення позичальником частини заборгованості у розмірі не менше еквіваленту, що дорівнює 276178,42 грн у валюті наданого кредиту за договором за курсом уповноваженого банку, а саме за курсом купівлі такої валюти банком за заявою клієнта. Таке погашення має бути здійснено в дату купівлі банком відповідної валюти на МВРУ.

1.2. За умови дотримання положень п.1.1. цієї додаткової угоди, анулювання (прощення) частини заборгованості за договором здійснюється не раніше наступного робочого дня з дати погашення позичальником частини заборгованості за договором відповідно до п.п. б) п.1.1. цієї додаткової угоди.

1.3. У разі анулювання (прощення) боргу банк, як кредитор, повідомляє позичальника, як боржника, про анулювання (прощення) боргу у відповідному розмірі як боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за самостійним рішенням кредитора, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності та про включення суми анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку за підсумками звітного періоду. У разі погашення (анулювання) боргу позивальник зобов`язується самостійно сплатити всі податки та збори, що передбачені чинним законодавством на день анулювання (прощення) боргу з таких доходів та відобразити їх у річній податковій декларації за відповідний звітний період, в якому проводиться анулювання (прощення) боргу.

06.11.2015 ПАТ "УкрСиббанк" направив позивачу повідомлення про анулювання боргу за вихідним №31-1-61/207 (в порядку абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України), в якому повідомлено позивача, як платника податку на доходи фізичних осіб - боржника, що АТ "УкрСиббанк" прийнято рішення про анулювання кредитної заборгованості, яка станом на 06.11.2015 становить 14042,39 швейцарських франків, що становить 323415,16 грн по курсу Національного Банку України, з яких:

- суми основного боргу (кредиту) 14017,39 швейцарських франків (322839,37 грн) по курсу НБУ станом на 06.11.2015;

- сума відсотків 25 швейцарських франків (575,78 грн) по курсу НБУ станом на 06.11.2015,

та звернуто увагу, що відповідно до абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України анульована сума заборгованості за основним боргом є доходом позивача, отриманим як додаткове благо і їй необхідно самостійно сплатити податок на доходи фізичних осіб з такого доходу та відобразити його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб, а також сплатити військовий збір.

01.06.2018 ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська направило на адресу позивача за вих. №1342-12/10/13-01-30 лист про порушення нею вимог підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, абзацу "д" підпункту 164.2.17, пункту 179.1 статті 179 ПК України та про запрошення до інспекції для подання декларації.

12.02.2018 ГУ ДФС у Дніпропетровській області видано наказ № 956-п, яким наказано провести з 22.02.2018 документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 з питання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 тривалістю 3 робочих дні.

Вказаний наказ було направлено на адресу позивача поштовим зв`язком, проте його було повернуто у зв`язку із неотриманням.

05.03.2018 ГУ ДФС у Дніпропетровській області складено акт про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.01.2015 по 31.12.2015, в якому встановлено порушення:

- пункту 176.1 статті 176 ПК України внаслідок не подання податкової декларації про майно і доходи за 2015 рік;

- абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, пункту 167.1 статті 167 ПК України у зв`язку з отриманням додаткового блага у вигляді суми анульованої (спрощеної) заборгованості за кредитом у результаті чого донараховано податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік в розмірі 63 837,07 грн.

- підпункту 1.2, підпункту 1.3 пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України у зв`язку з отриманням додаткового блага у вигляді суми анульованої (спрощеної) заборгованості за кредитом у результаті чого донараховано військовий збір за 2015 рік в розмірі 4 833,46 грн.

На підставі висновків акта перевірки контролюючим органом прийняті податкові повідомлення-рішення від 16.04.2018:

- №, яким позивачу за порушення абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, пункту 167.1 статті 167 ПК України згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58, абзацу 2 пункту 123.1 статті 123, пунктом 58.3 статті 58, пункту 86.8 статті 86 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у розмірі 79796,34 грн, з яких за податковим зобов`язанням в сумі 63837,07 грн, за штрафними санкціями у розмірі 15959,27 грн;

- №, яким до платника на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, пункту 120.1 статті 120 ПК застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 170,00 грн;

- №, яким позивачу за порушення підпункту 1.2, підпункту 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58, абзацом 2 пункту 123.1 статті 123 ПК України збільшено грошове зобов`язання з військового збору на суму 6041,83 грн, з яких за податковим зобов`язанням в сумі 4833,46 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 1208,37 грн.

Підставою для прийняття оспорюваного рішення контролюючого органу стало отримання позивачем у 2015 році доходу у вигляді додаткового блага, а саме - прощеної (анульованої) кредитором ПАТ "УкрСиббанк" суми боргу за договором про надання споживчого кредиту №0 від 08.07.2007 та, як наслідок, наявність у позивача обов`язку самостійно сплатити податок з такого доходу та відобразити його у податковій декларації про отримані доходи та майновий стан за 2015 рік.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, з урахуванням правової позиції Верховного Суду у цій справі та постанові Верховного Суду у складі суддів судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 28.07.2021 у справі №826/12872/17, адміністративне провадження №К/9901/52/20, суд зазначає таке.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що додатковим благом є кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку.

Згідно з пунктом 164.1 статті 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

За змістом пункту 176.2 статті 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані: а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування.

Підпунктами 14.1.47, 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України закріплено, що додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов`язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов`язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем митних органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Аналіз наведених норм законів дає підстави для висновку, що додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, у разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається в його оподатковуваний дохід. Разом з тим проценти, які нараховані банком за умовами договору за користування кредитом, та підвищені проценти, нараховані у разі прострочення платежу, не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, та підвищених процентів, нарахованих у разі прострочення платежу, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

З викладеного слідує, що під додатковим благом розуміється основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, прощені (анульовані) кредитором.

07.05.2015 набув чинності Закон України від 09.04.2015 №321-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань" (далі-Закон №321-VIII), згідно з яким підрозділ 1 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України доповнено пунктом 8 у наступній редакції: не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, непогашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Системний аналіз правових норм дає підстави для висновку, що за змістом наведених положень у разі, якщо кредитором (банком) здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу у відповідності до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Як слідує з обставин цієї справи, позивачу банком прощено (анульовано) суму основного боргу у розмірі 14017,39 швейцарських франків, що по курсу НБУ станом на 06.11.2015 становить 322839,37 грн, а не змінено валюту зобов`язання за таким фінансовим кредитом з іноземної валюти у гривню, що у розумінні вищенаведених норм податкового законодавства зумовлює виникнення додаткового блага та, як наслідок, зобов`язання задекларувати отриманий дохід і сплатити з нього податок і військовий збір.

Суд констатує, що між позивачем та банком не було укладено жодних угод про зміну валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, а тому пункт 8 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України не врегульовує виниклі між сторонами у цій справі спірні правовідносини. При цьому суд не може вважати зміною валюти зобов`язання укладення позивачем з банком 04.11.2015 року іншого договору про надання споживчого кредиту № 0, за яким сума кредиту визначена в гривні.

Згідно з пунктом 167.1. статті 167 ПК України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті - мінімальна заробітна плата).

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, до суми такого перевищення застосовується ставка 20 відсотків.

Платники податку, які подають податкові декларації за податковий (звітний) рік згідно із статтями 177 і 178 цього розділу, застосовують ставку 20 відсотків до частини середньомісячного річного оподатковуваного доходу, що перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати. Розмір середньомісячного річного оподатковуваного доходу розраховується як сума загальних місячних оподатковуваних доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, поділена на кількість календарних місяців, протягом яких платником податку було одержано такі доходи у податковому (звітному) році, за який здійснюється декларування.

З акту перевірки судом встановлено, що податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб було нараховано наступним чином: з суми додаткового блага у вигляді анульованої (спрощеної) заборгованості за кредитом в розмірі 322 839,37 грн за основним боргом відраховано 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року 609 грн. На залишок суми 322 230, 37 грн нараховано податок 15 % в частині десятикратного розміру мінімальної заробітної плати: 1218,00 х 10 = 12 180,00 грн. х 15 % = 1827,00 грн. та на залишок суми 310 050,37 грн нараховано податок у розмірі 20 % або 62 010,07 грн. Сума 1 827,00 грн та 62 010,07 грн і склала розмір нарахованого зобов`язання 63 837,07 грн.

Суд зазначає, що відповідачем вірно застосовано при визначенні у гривні суми прощеного боргу за тілом кредиту, з якого сплачується податок та військовий збір, курс Національного Банку України станом на 06.11.2015, а не станом на 01.01.2014.

Крім того, Законом № 909-VIII від 24.12.2015 були внесені зміни до ПК України в частині збільшення випадків звільнення від оподаткування податком на доходи фізичних осіб. Так, відповідно до підпункту 165.1.59. пункту 165.1 статті 165 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються сума, прощена (анульована) кредитором у порядку, передбаченому законом щодо реструктуризації зобов`язань громадян України за кредитами в іноземній валюті, що отримані на придбання єдиного житла (іпотечні кредити).

Водночас, на час виникнення спірних правовідносин, вказаний Закон не був прийнятий, а тому суд не може застосувати вказану норму.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 повинна була сплатити податок на доходи фізичних осіб, отриманий в 2015 році від додаткового блага у вигляді суми анульованої (спрощеної) заборгованості за кредитом в розмірі 322 839,37 грн.

Отже, суд не знайшов підстав визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у розмірі 79 796,34 грн, з яких за податковим зобов`язанням 63 837,07 грн та за штрафними санкціями 15 959,27 грн.

Відповідно до підпункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

З урахуванням наведених норм, а також того ,що позивач є платником податку на доходи фізичних осіб з отриманого додаткового блага, суд дійшов висновку про правомірність винесення податкового повідомлення-рішення № про збільшення грошового зобов`язання за платежем військовий збір на суму 6 041,83 грн, з яких 4 833,46 грн за податковим зобов`язанням та 1 208,37 грн за штрафними санкціями.

Щодо податкового повідомлення-рішення № про застосування штрафної санкції у сумі 170 грн., суд зазначає, що його винесено у зв`язку із неподання позивачем податкової декларації про майно та доходи за 2015 рік.

Стаття 176 ПК України встановлює, що платники податку зобов`язані, зокрема, а) вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов`язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку; в) подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов`язковим.

Згідно зі статтею 179 ПК України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до цього розділу обов`язок платника податку щодо подання податкової декларації вважається виконаним і податкова декларація не подається, якщо такий платник податку отримував доходи: від податкових агентів, які згідно з цим розділом не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу; виключно від податкових агентів незалежно від виду та розміру нарахованого (виплаченого, наданого) доходу, крім випадків, прямо передбачених цим розділом; від операцій продажу (обміну) майна, дарування, при нотаріальному посвідченні договорів за якими був сплачений податок відповідно до цього розділу; у вигляді об`єктів спадщини, які відповідно до цього розділу оподатковуються за нульовою ставкою податку та/або з яких сплачено податок відповідно до пункту 174.3 статті 174 цього Кодексу; зазначені у пункті 167.2 статті 167 цього Кодексу, крім випадків, коли декларування таких доходів прямо передбачено відповідними нормами цього розділу.

При цьому суд звертає увагу, що відповідно до абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України боржник самостійно сплачує податок з доходів, отриманих як додаткове благо у вигляді спрощеної кредитором суми, та відображає їх у річній податковій декларації.

З матеріалів справи вбачається, що кредитором банком було виконано обов`язок щодо повідомлення ОСОБА_1 про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, отже у суду відсутні підстави вважати, що позивач позбавлений обов`язку подати податкову декларацію про майно і доходи за 2015 рік та сплатити податок.

При цьому суд відхиляє доводи позивача, що нею було подано податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2015 рік, а тому вона звільнена від подання ще однієї податкової декларації фізичної особи про майно і доходи, оскільки згідно з пунктом 297.1 статті 297 ПК України позивач як платник єдиного податку звільняється від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності лише з таких податків і зборів, як: 1) податку на прибуток підприємств; 2) податку на доходи фізичних осіб у частині доходів (об`єкта оподаткування), що отримані в результаті господарської діяльності платника єдиного податку першої - третьої групи (фізичної особи) та оподатковані згідно з цією главою; 3) податку на додану вартість з операцій з постачання товарів, робіт та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, крім податку на додану вартість, що сплачується фізичними особами та юридичними особами, які обрали ставку єдиного податку, визначену підпунктом 1 пункту 293.3 статті 293 цього Кодексу, а також що сплачується платниками єдиного податку четвертої групи; 4) податку на майно (в частині земельного податку), крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва; 5) рентної плати за спеціальне використання води платниками єдиного податку четвертої групи.

Оскільки податкова декларація фізичної особи про майно і доходи під зазначений вище перелік не підпадала, суд вважає оспорюване податкове повідомлення-рішення правомірним.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, з урахуванням вищевикладеного у суду відсутні підстави задовольнити позовні вимоги позивача.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, враховуючи, що суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову повністю, судові витрати сплачені позивачем не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (адреса: вул. Сімферопольська, буд. 17-А, м. Дніпро, 49005; ідентифікаційний код ВП в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 44118658) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар