Справа № 160/25511/23
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2024-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 грудня 2024 року м. Дніпросправа № 160/25511/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу представника приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 січня 2024 року (суддя Турова О.М.)

у справі №160/25511/23

за позовом приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1

до Міністерства юстиції України

про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавиць виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Міністерства юстиції України, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства юстиції України про зупинення діяльності приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 строком на один місяць, оформленого та введеного в дію наказом Міністерства юстиції України №2087/7 від 31.08.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваним рішенням позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності без наявності на те законних підстав, оскільки в діях позивача відсутній склад дисциплінарного проступку. Дії, за вчинення яких на позивача накладено дисциплінарне стягнення, а саме: пред`явлення до примусового виконання постанов про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця, винесених позивачем як приватним виконавцем у виконавчих провадженнях НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 в порушення вимог статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02 червня 2016 року №1403-VIII, вчинялися позивачем не як приватним виконавцем, а як стягувачем в інших виконавчих провадженнях, що виключає можливість поширення повноважень відповідача щодо здійснення контролю за діяльністю позивача як приватного виконавця на ці правовідносини, які фактично не були пов`язані з виконанням позивачем обов`язків приватного виконавця. Водночас, вищевказані постанови про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця, винесені позивачем у виконавчих провадженнях НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, є чинними. При цьому оскаржуване рішення всупереч вимогам Закону №1403-VIII не містить належного обґрунтування, як наявності конкретного порушення в діях та рішеннях приватного виконавця ОСОБА_1, так і наявності складу дисциплінарного проступку, його складових, а також належного аналізу обставин справи загалом. Крім того, позивачем зазначено, що спірне рішення прийняте відповідачем шляхом здійснення контролю за діяльністю позивача як приватного виконавця у непередбачений законом спосіб та з протиправним втручанням в незалежну професійну діяльність позивача, оскільки п.п.3 п.6-1 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1403-VIII було передбачено, що під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», планові та позапланові перевірки діяльності приватних виконавців не проводяться, а у разі якщо на день введення воєнного стану позапланова перевірка діяльності приватного виконавця не була проведена, така перевірка проводиться в порядку, встановленому Міністерством юстиції України, після припинення або скасування воєнного стану за письмовим зверненням учасника виконавчого провадження щодо рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця. Натомість, всупереч наведеним приписам п.п.3 п.61 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1403-VIII Міністерство юстиції України здійснило протиправне втручання в діяльність приватного виконавця ОСОБА_1 та, порушуючи гарантії, встановлені ч.2 ст.5 Закону №1403-VIII, проводило не передбачені цим Законом перевірки діяльності позивача як приватного виконавця. Вчиняючи такі дії та приймаючи оскаржуване рішення, відповідач керувався приписами розділу V Порядку проведення перевірок діяльності органів державної виконавчої служби, приватних виконавців, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №3284/5 від 22.10.2018, який прямо суперечить нормам Закону №1403-VIII, якими встановлено порядок проведення перевірок професійної діяльності приватних виконавців, відтак, норми розділу V Порядку №3284/5 не повинні були застосовуватися відповідачем. Також позивач посилався на порушення відповідачем принципу правової визначеності та строків прийняття оскаржуваного рішення, оскільки подання Міністерства юстиції України на погодження Дисциплінарній комісії приватних виконавців для притягнення приватного виконавця ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності було направлено після спливу більш ніж двох місяців (02.08.2023) після отримання відповідачем скарги ТОВ «Торговий дім «Житомирські Ласощі» і направлення у зв`язку із цим запиту про надання позивачем пояснень від 04.05.2023, тобто з порушенням строку, встановленого абзц.2 ч.1 розділу IV Порядку №3284/5, для направлення відповідного подання до Дисциплінарної комісії приватних виконавців. Водночас, направлення до Дисциплінарної комісії приватних виконавців подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності у строки понад два місяці з моменту одержання всіх відомостей в ході проведення перевірки діяльності приватного виконавця створює умови для свавілля контролюючого органу та порушує принцип правової визначеності, адже залишає на невизначений час незрозумілим стан такої перевірки та її результатів для особи, діяльність якої перевіряють.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 січня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Суд виходив з того, що проведення перевірки позивача та процедура прийняття оскаржуваного рішення здійснені відповідачем з дотриманням вимог чинного законодавства, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством України.

Щодо підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності суд встановив, що відповідач обґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для зупинення діяльності приватного виконавця ОСОБА_1 строком на один місяць на підставі п.п.4 п.6-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1403-VIII за порушення ст.31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач, через свого представника, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Скаржник наполягає, що оскаржуваний наказ відповідача не містить обґрунтування наявності будь-якого дисциплінарного проступку у діях позивача. Скаржник зазначає, що пред`являючи до виконання постанови про стягнення основної винагороди приватного виконавця НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 на користь приватного виконавця ОСОБА_1 після закінчення виконавчих проваджень НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, позивач діяв в якості стягувача за виконавчими документами, реалізуючи відповідне виключне право стягувача на пред`явлення виконавчого документа до виконання та не діяв у статусі приватного виконавця взагалі.

Також скаржник вказує, що позасудовий контроль за діяльністю приватних виконавців, який здійснюється Міністерством юстиції України у формі проведення перевірок діяльності приватних виконавців, станом на день виникнення спірних правовідносин, був обмежений законодавцем. Жодних інших форм контролю за діяльністю приватних виконавців Міністерством юстиції України, окрім як проведення перевірки діяльності, - чинне законодавство України не містить і наділяє відповідача правом лише визначити порядок проведення такої перевірки

Також представник позивача посилається на порушення строку, встановленого абзц.2 ч. І розділу IV Порядку проведення перевірок діяльності органів державної виконавчої служби, приватних виконавців, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №3284/5 від 22.10.2018, для направлення відповідного подання до Дисциплінарної комісії приватних виконавців.

Позивач (представник позивача) в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлений судом належним чином.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечує, відповідно до поданого відзиву на апеляційну скаргу просить залишити рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване, вважає вимоги, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними. Відповідач зазначає, що перевірка дотримання приватним виконавцем вимог законодавства щодо примусового виконання рішень під час виконання ним професійних обов`язків на підставі відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження є окремим видом контролю за діяльністю приватних виконавців, що зводиться до перевірки відомостей та документів, які містяться в автоматизованій системі виконавчого провадження (уповноважений працівник Міністерства має доступ до всіх матеріалів виконавчих проваджень, які були створенні в Системі або відскановані та долучені до неї) і виявлення наявності/відсутності порушення приватним виконавцем вимог законодавства, що враховано судом першої інстанції. Положення підпункту 4 пункту 6-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону та розділу V Порядку №3284/5 є спеціальними нормами, які регулюють порядок здійснення Міністерством контролю за діяльністю приватних виконавців у період дії на території України воєнного стану, що спростовує твердження Позивача про неможливість здійснення контролю за діяльністю останніх у даний період.

Додатково відповідач звертає увагу суду, що наказом Міністерства від 11.10.2023 №2373/7 поновлено діяльність приватного виконавця, що вказує на відсутність порушення прав позивача.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як становлено судом, та підтверджено матеріалами справи, позивач - ОСОБА_1 є приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва, що підтверджується посвідченням №0588, виданим 09.12.2020.

12.04.2023 до Міністерства юстиції України надійшла скарга ТОВ «Торговий дім «Житомирські ласощі» (вх.№837/2033 від 12.04.2023) на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1, в якій зазначалось, що 22.11.2022 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 були відкриті виконавчі провадження НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 на виконання рішень Господарського суду міста Києва про стягнення коштів з ТОВ «Торговий дім «Житомирські ласощі» на користь ТОВ «Геліз».

22 листопада 2022 року ТОВ «Торговий дім «Житомирські ласощі» самостійно з власного господарського рахунку сплачено повну суму заборгованості за рішеннями Господарського суду міста Києва у справі №910/16676/21, тобто рішення суду виконано у добровільному порядку, про що було повідомлено приватного виконавця, однак, не зважаючи на приписи ст.31 Закону №1403-VIII, якою встановлено, що основна винагорода приватному виконавцю сплачується за вчинення виконавчих дій та встановлюється у вигляді відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом, приватний виконавець ОСОБА_1 виокремив постанови про стягнення основної винагороди приватного виконавця від 22.11.2023, винесені ним у виконавчих провадженнях НОМЕР_1, НОМЕР_2 та НОМЕР_3, і неправомірно пред`явив їх на виконання до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Білоконя Миколи Вадимовича (ВП НОМЕР_4, ВП НОМЕР_5, ВП НОМЕР_6), який стягнув суму, нараховану приватним виконавцем ОСОБА_1, чим завдав значних збитків підприємству, у зв`язку із чим ТОВ «Торговий дім «Житомирські ласощі» просило, з метою встановлення наявності порушення норм чинного законодавства з боку приватного виконавця ОСОБА_1, провести перевірку правомірності дій приватного виконавця та вжити заходів дисциплінарного стягнення.

02.05.2023 Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України сформовано інформаційні довідки з автоматизованої системи виконавчого провадження щодо виконавчих проваджень НОМЕР_1, НОМЕР_2 та НОМЕР_3.

Листом Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 04.05.2023 №55456/66230-33-23/20.4.1, з посиланням на приписи абз.3 п.1 розділу V Порядку №3284/5 та надходження скарги ТОВ «Торговий дім «Житомирські ласощі» приватному виконавцю ОСОБА_1 надіслано запит про надання пояснень щодо здійснення виконавчих проваджень НОМЕР_1, НОМЕР_2 та НОМЕР_3.

Листом від 10.05.2023 №1524 позивач надав пояснення, в яких, зокрема, зазначав, що зі змісту скарги ТОВ «Торговий дім «Житомирські ласощі» слідує, що останнім оскаржуються дії позивача, які вчинені ним не як приватним виконавцем, а як стягувачем, що, на думку позивача, не може бути підставою для проведення його перевірки та є підставою для відмови у задоволенні скарги ТОВ «Торговий дім «Житомирські ласощі». При цьому позивачем також зауважено, що постанови, процесуальні та інші дії чи бездіяльність приватного виконавця під час виконання виконавчих проваджень НОМЕР_1, НОМЕР_2 та НОМЕР_3 ТОВ «Торговий дім «Житомирські ласощі» в судовому порядку не оскаржувались.

Також у письмових поясненнях позивачем надано інформацію щодо руху та примусового виконання вищевказаних виконавчих проваджень і, зокрема, зазначено, що згідно з ч.7 ст.31 Закону №1403-VIII приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів), при цьому розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України. Порядком виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №643 від 08 вересня 2016 року, встановлено, що приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. Посилання боржника на ч.5 ст.31 Закону №1403-VIII відносно того, що у разі якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів), в даному випадку позивач вважає помилковим, так як борг стягнуто у повному обсязі. Також позивач зауважив, що рішення господарського суду набрало законної сили 27.09.2022, виконавчий документ видано 16.11.2022, проте борг не було сплачено боржником весь цей час до відкриття виконавчого провадження (22.11.2022). Спілкуючись з юристами боржника, позивач з`ясував, що до появи в Єдиному реєстрі боржників інформації щодо їх юридичної особи вони не збирались платити борг. Щодо пред`явлення до примусового виконання постанов про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчих провадженнях НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 позивач зазначив, що 23.11.2022 за вих. №1962 ним на адресу боржника ТОВ «Торговий дім «Житомирські ласощі» рекомендованим листом з описом вкладення було направлено пропозицію про самостійне виконання постанов про стягнення з боржника основної винагороди, проте, відповіді станом на сьогоднішній день так і не надійшло, хоча цю пропозицію боржником було отримано 28.11.2022. В подальшому, позивач, як стягувач, звернувся з заявами про відкриття виконавчих проваджень на підставі вищевказаних постанов про стягнення основної винагороди, які є виконавчими документами та які оскаржені/скасовані не були, до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Білоконя М.В., яким на підставі цих зав позивача були відкриті виконавчі провадження НОМЕР_4, НОМЕР_5 та НОМЕР_6 про стягнення основної винагороди приватного виконавця з ТОВ «Торговий дім «Житомирські ласощі» і в подальшому борг було самостійно сплачено боржником ТОВ «Торговий дім «Житомирські ласощі» в добровільному порядку на депозитний рахунок приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Білоконя Миколи Вадимовича.

За наслідками проведеної перевірки Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України складено подання від 02.08.2023 №102005/66230-33-23/20.4.1 про зупинення діяльності приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 строком на один місяць на підставі пп.4 п.6-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1403-VIII у зв`язку із виявленням ознак грубого порушення приватним виконавцем вимог законодавства щодо примусового виконання рішень.

За змістом цього подання, в ході проведення перевірки відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження (далі - АСВП) та з пояснень приватного виконавця ОСОБА_1 встановлено, що в провадженні позивача перебували виконавчі провадження НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 (ЗВП НОМЕР_7) з примусового виконання наказів Господарського суду міста Києва у справі №910/16676/21 від 16.11.2022 про стягнення заборгованості з ТОВ «Торговий дім «Житомирські Ласощі» на користь ТОВ «Геліз».

22.11.2022 приватним виконавцем відкрито виконавче провадження НОМЕР_2 з примусового виконання наказу Господарського суду м. Києва від 16.11.2022 №910/16676/21 про стягнення з ТОВ «Торговий дім «Житомирські Ласощі» на користь ТОВ «Геліз» основного боргу у сумі 3300977,00 грн, пені у сумі 234467,49 грн, 3% річних у сумі 194835,28грн, інфляційних втрат у сумі 451444,93 грн та витрат по сплаті судового збору в сумі 65725,87 грн (згідно з відомостями АСВП постанова про відкриття цього виконавчого провадження винесена приватним виконавцем 22.11.2022 в 11 год. 29 хв.). У цьому виконавчому провадженні 22.11.2022 приватним виконавцем винесена постанова про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 424745,06 грн.

Також 22.11.2022 приватним виконавцем відкрито виконавче провадження НОМЕР_1 з примусового виконання наказу Господарського суду м. Києва від 16.11.2022р. №910/16676/21 про стягнення з ТОВ «Торговий дім «Житомирські Ласощі» на користь ТОВ «Геліз» 7150 грн. витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції (згідно з відомостями АСВП постанова про відкриття цього виконавчого провадження винесена приватним виконавцем 22.11.2022 в 11 год. 46 хв.). У цьому виконавчому провадженні 22.11.2022 приватним виконавцем винесена постанова про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 715,00 грн.

Крім цього, 22.11.2022 приватним виконавцем відкрито виконавче провадження НОМЕР_3 з примусового виконання наказу Господарського суду м. Києва від 16.11.2022р. №910/16676/21 про стягнення з ТОВ «Торговий дім «Житомирські Ласощі» на користь ТОВ «Геліз» 2600 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката при розгляді справи у суді апеляційної інстанції (згідно з відомостями АСВП постанова про відкриття цього виконавчого провадження винесена приватним виконавцем 22.11.2022 в 12 год. 00хв.). У цьому виконавчому провадженні 22.11.2022 приватним виконавцем винесена постанова про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 260,00грн.

З пояснень приватного виконавця та доданих до нього копій документів Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України встановлено, що 22.11.2022 о 12 год. 45 хв. на електронну адресу приватного виконавця надійшов лист, яким ТОВ «Торговий дім «Житомирські Ласощі» повідомило про сплату боргу за виконавчими провадженнями на користь стягувача.

Також 22.11.2022 на електронну адресу приватного виконавця надійшла заява стягувача про закінчення виконавчих проваджень, до якої було додано виписку з відповідного рахунку. З копії цієї виписки встановлено, що кошти в розмірі 3300977,00 грн, 234467,49 грн, 194835,28 грн, 451444,93 грн, 65725,87 грн, 7150,00 грн, 2600,00 грн на рахунок ТОВ «Геліз» були перераховані ТОВ «Торговий дім «Житомирські Ласощі» о 12 год. 21хв.

23.11.2022 приватним виконавцем ОСОБА_1 винесено постанови про закінчення зазначених виконавчих проваджень на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому з відомостей АСВП Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України також встановлено, що на підставі заяв приватного виконавця ОСОБА_1 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Білоконем М.В. відкрито виконавчі провадження:

- НОМЕР_4 з примусового виконання постанови приватного виконавця ОСОБА_1 про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 260,00 грн (постанова про відкриття виконавчого провадження від 22.12.2022);

- НОМЕР_5 з примусового виконання постанови приватного виконавця ОСОБА_1 про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 715,00 грн (постанова про відкриття виконавчого провадження від 03.01.2023);

- НОМЕР_6 з примусового виконання постанови приватного виконавця ОСОБА_1 про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 424745,06 грн (постанова про відкриття виконавчого провадження від 10.01.2023).

В подальшому, у зазначених виконавчих провадженнях приватним виконавцем Білоконем М.В. 22 рудня 2022 року, 05 січня 2023 року та 16 січня 2023 року, відповідно, винесені постанови про закінчення виконавчих проваджень на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

З урахуванням наведених обставин та з посиланням на висновки Верховного Суду у постанові від 28.10.2020 у справі №640/13697/19, в поданні зазначено, що з аналізу положень ч.4 та 5 ст. 31 Закону №1403-VIII слідує, що питання розміру основної винагороди приватного виконавця залежить від фактично стягнутої ним суми, а не від суми зазначеної у виконавчому документі; системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що за своїм призначенням основна винагорода приватного виконавця є винагородою приватному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови що такі заходи призвели до повного або часткового виконання рішення та стягується з боржника в пропорційному до фактично стягнутої суми розмірі. Також Департамент зазначає, що аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 03.03.2020 у справі №260/801/19.

При цьому відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, тому зазначені положення поширюються на приватних виконавців, оскільки приватний виконавець згідно з частиною першою статті 16 Закону №1403-VIII є особою, яка уповноважена державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, встановленому законом.

Департаментом державної виконавчої служби в поданні зазначено, що заборгованість за виконавчими провадженнями НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 боржником сплачено безпосередньо стягувачу, тобто заборгованість не стягувалася та не перераховувалася приватним виконавцем на користь стягувача, як це передбачено частинами першою та третьою статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, Департамент зробив висновок, що приватний виконавець пред`явив до примусового виконання постанови про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця, винесені у виконавчих провадженнях НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, в порушення вимог статті 31 Закону №1403-VIII, оскільки підставою для стягнення основної винагороди є здійснення приватним виконавцем дій по фактичному стягненню з боржника на користь стягувача зазначених у виконавчому документі сум. Порушення вимог статті 31 Закону №1403-VIII свідчить про те, що приватний виконавець при здійсненні своєї діяльності не дотримується принципу та засад законності, передбачених п.2 ч.1 ст.4 Закону №1403-VIII та п.3 ч.1 ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» і зазначене свідчить про грубе порушення приватним виконавцем вимог законодавства з примусового виконання рішень.

І як вказано в поданні, враховуючи викладене, діяльність приватного виконавця підлягає зупиненню строком на один місяць на підставі пп.4 п.6-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1403-VIII.

Вищевказане подання від 02.08.2023 №102005/66230-33-23/20.4.1 про зупинення діяльності приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 підписане директором Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та направлене на погодження членам Дисциплінарної комісії приватних виконавців. Подання погоджено 6 членами Дисциплінарної комісії приватних виконавців (Головою Дисциплінарної комісії приватних виконавців Гайченком А.В., заступником Голови Дисциплінарної комісії приватних виконавців Ковальським М.Р. та членами Дисциплінарної комісії приватних виконавців Ковальчук Л.І., Чорною В.В., Макаревич Я.А., Парфьоновим Г.В.).

На підставі погодженого Дисциплінарною комісією приватних виконавців подання від 02 серпня 2023 року №102005/66230-33-23/20.4.1 наказом Міністерства юстиції України від 31.08.2023 №2087/7 з посиланням на те, що за наслідками проведеної перевірки встановлено, що приватний виконавець виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 під час виконання професійних обов`язків грубо порушив вимоги пункту 2 частини першої статті 4 Закону №1403-VIII щодо здійснення діяльності приватного виконавця з дотриманням принципу законності; пункту 3 частини першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» щодо здійснення виконавчого провадження з дотриманням засад законності; статті 31 Закону №1403-VIII щодо стягнення основної винагороди приватного виконавця, вирішено зупинити діяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 строком на один місяць відповідно до пп.4 п.6-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1403-VIII.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції, погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Частиною 1 статті 5 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016р. №1403-VIII.

Відповідно до ст. 1 Закону №1403-VIII примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Принципи діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців закріплені в ст.4 Закону №1403-VIII, згідно з якою діяльність органів державної виконавчої служби та приватних виконавців здійснюється з дотриманням принципів: 1) верховенства права; 2) законності; 3) незалежності; 4) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 5) обов`язковості виконання рішень; 6) диспозитивності; 7) гласності та відкритості виконавчого провадження та його фіксування технічними засобами; 8) розумності строків виконавчого провадження; 9) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Приватний виконавець несе за свої рішення, дії чи бездіяльність та завдану третім особам шкоду адміністративну чи кримінальну відповідальність у порядку та обсягах, установлених законом, а також дисциплінарну відповідальність у порядку, встановленому цим Законом (ст.37 Закону №1403-VIII).

Відповідно до ст.38 Закону №1403-VIII підставою для притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку.

Дисциплінарним проступком приватного виконавця є:

1) факт зайняття діяльністю, несумісною з діяльністю приватного виконавця;

2) порушення правил професійної етики приватного виконавця;

3) розголошення професійної таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення;

4) невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків;

5) невиконання статуту Асоціації приватних виконавців України, рішень Ради приватних виконавців України та з`їзду приватних виконавців України.

Частиною 1 статті 41 Закону №1403-VIII визначено, що за вчинення дисциплінарного проступку до приватного виконавця може бути застосовано одне з таких дисциплінарних стягнень:

1) попередження;

2) догана;

3) зупинення діяльності приватного виконавця на строк до шести місяців;

4) припинення діяльності приватного виконавця.

Зупинення діяльності приватного виконавця врегульовано статтею 42 Закону №1403-VIII. Зокрема, діяльність приватного виконавця зупиняється у разі застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця - на строк, визначений у рішенні Дисциплінарної комісії про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення (п.4 ч.1 ст.42 Закону).

Зупинення діяльності приватного виконавця на підставі пунктів 3 і 6 частини першої цієї статті здійснюється Міністерством юстиції України за поданням Ради приватних виконавців України, на підставі пункту 4 частини першої цієї статті - Міністерством юстиції України на підставі рішення Дисциплінарної комісії, на підставі пункту 5 частини першої цієї статті - Міністерством юстиції України на підставі судового рішення ( ч.2 ст.42 Закону).

Зупинення діяльності приватного виконавця за наявності підстав та в порядку, визначеному цією статтею, здійснюється шляхом видання наказу Міністерством юстиції України (ч.3 ст.42 Закону).

Міністерство юстиції України відповідно до ст.17 Закону №1403-VIII здійснює державне регулювання діяльності приватного виконавця.

Так, Міністерство юстиції України: формує та реалізує державну правову політику у сфері організації примусового виконання рішень (п.1); забезпечує діяльність Кваліфікаційної комісії приватних виконавців та Дисциплінарної комісії приватних виконавців (п.5); встановлює форму та порядок подання приватними виконавцями інформації про здійснення ними діяльності (п.7); здійснює контроль за діяльністю приватних виконавців та визначає порядок здійснення контролю за діяльністю приватного виконавця (п.8); вводить в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення (п.10); зупиняє та припиняє право на здійснення діяльності приватного виконавця (п.11); здійснює інші повноваження, передбачені цим та іншими законами (п.12).

Контроль за діяльністю приватного виконавця здійснюється Міністерством юстиції України шляхом проведення планових і позапланових перевірок у порядку, встановленому Міністерством юстиції України (ч.1 ст.34 Закону №1403-VIII).

Відповідно до ч.3, 4 ст.34 Закону №1403-VIII позапланові перевірки проводяться на підставі: 1) заяви приватного виконавця про проведення перевірки; 2) письмових звернень учасників виконавчого провадження щодо рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця; 3) неподання приватним виконавцем у встановлені строки звітності чи іншої інформації та/або подання недостовірної інформації.

Під час проведення позапланових перевірок з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення таких перевірок. Повторна перевірка з питань, що вже були предметом перевірки, не допускається, крім випадків, передбачених цим Законом.

За правилами ч.6, 7 ст.34 Закону №1403-VIII у разі проведення позапланової невиїзної перевірки Міністерство юстиції України надсилає приватному виконавцю письмовий запит у межах предмета звернення. У зазначений у запиті строк, який має бути достатнім для підготовки відповіді та копій документів, але не менше 10 календарних днів, приватний виконавець надає Міністерству юстиції України вмотивовану відповідь та копії відповідних документів.

У разі виявлення під час здійснення перевірок ознак дисциплінарного проступку приватного виконавця Міністерство юстиції України вносить вмотивоване подання до Дисциплінарної комісії про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до ч. 1, 3, 4, 6 ст. 39 Закону №1403-VIII Дисциплінарна комісія приватних виконавців (далі - Дисциплінарна комісія) утворюється при Міністерстві юстиції України для розгляду питань притягнення приватних виконавців до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарних проступків.

До складу Дисциплінарної комісії входять дев`ять членів, по чотири члени із яких призначаються Міністерством юстиції України, у тому числі Міністр або заступник Міністра, та з`їздом приватних виконавців України, один член призначається Радою суддів України.

Зазначені органи мають право призначати до складу Дисциплінарної комісії осіб із числа своїх представників, суддів, суддів у відставці, науковців, фахівців у галузі права та приватних виконавців.

Персональний склад Дисциплінарної комісії затверджується наказом Міністерства юстиції України.

Головою Дисциплінарної комісії є Міністр юстиції України або заступник Міністра юстиції України.

Дисциплінарна комісія: 1) розглядає подання Міністерства юстиції України, Ради приватних виконавців України про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності; 2) у разі надходження скарг на діяльність приватних виконавців направляє їх на перевірку Міністерству юстиції України чи Раді приватних виконавців України; 3) приймає рішення на підставі подання Міністерства юстиції України чи Ради приватних виконавців України про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.

Відповідно до ст.40 Закону №1403-VIII Дисциплінарна комісія розглядає подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності та приймає рішення про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення протягом двох місяців з дня виявлення дисциплінарного проступку, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Дисциплінарна комісія, розглядаючи подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності:

1) зобов`язана запросити на засідання приватного виконавця та заслухати його пояснення з питань, що стали підставою для внесення подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності;

2) має право запросити на засідання учасника виконавчого провадження, скарга якого стала підставою для перевірки діяльності приватного виконавця та внесення подання про його притягнення до дисциплінарної відповідальності, для надання додаткових пояснень по суті скарги;

3) має право запросити на засідання та заслухати думку представників органів державної влади, органів місцевого самоврядування та інших осіб за їхньою згодою.

Дисциплінарна комісія, розглядаючи подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності, приймає одне з таких рішень:

1) задовольнити подання та застосувати до приватного виконавця дисциплінарне стягнення;

2) відхилити подання та направити матеріали для повторної перевірки діяльності приватного виконавця;

3) відхилити подання та відмовити в застосуванні до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.

У разі якщо Дисциплінарною комісією прийнято рішення про задоволення подання та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення, під час визначення виду дисциплінарного стягнення враховуються обставини вчинення проступку, ступінь вини приватного виконавця, тяжкість вчиненого ним дисциплінарного проступку, наявність наслідків, розмір заподіяної шкоди, а також факти застосування до приватного виконавця дисциплінарних стягнень протягом останнього року.

Вказані положення Закону №1403-VIII є загальним нормами, які регулюють питання дисциплінарної відповідальності приватного виконавця, прийняття рішення про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності.

В той же час у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває і на цей час.

Пунктом 6-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1403-VIII визначено, що під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану»:

пп.1) зупиняються до припинення або скасування воєнного стану в Україні встановлені частиною першою статті 40 цього Закону строки розгляду Дисциплінарною комісією подань про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності та прийняття рішення про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення;

пп.3) планові та позапланові перевірки діяльності приватних виконавців не проводяться, крім передбачених підпунктом 9 цього пункту перевірок приватних виконавців, стосовно яких є сумніви щодо факту здійснення ними своєї діяльності в офісі приватного виконавця. У разі якщо на день введення воєнного стану позапланова перевірка діяльності приватного виконавця не була проведена, така перевірка проводиться в порядку, встановленому Міністерством юстиції України, після припинення або скасування воєнного стану за письмовим зверненням учасника виконавчого провадження щодо рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця;

пп.4) діяльність приватного виконавця може бути зупинена строком на один місяць на підставі наказу Міністерства юстиції України за поданням керівника структурного підрозділу Міністерства юстиції України, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері примусового виконання рішень, погодженим не менше ніж п`ятьма членами Дисциплінарної комісії, у разі виявлення ознак грубого порушення (мотивоване обґрунтування грубості порушення визначається у тексті наказу) приватним виконавцем вимог законодавства щодо примусового виконання рішень під час виконання ним професійних обов`язків. Протягом п`яти робочих днів з дня закінчення зазначеного строку чи дня припинення або скасування воєнного стану Міністерство юстиції України видає наказ про поновлення діяльності приватного виконавця;

Виходячи з наведених норм, суд апеляційної інстанції погоджується з відповідачем, що такий захід реагування як зупинення діяльності приватного виконавця строком на один місяць є окремим механізмом впливу на процес здійснення приватним виконавцем своєї діяльності в умовах воєнного стану у випадку порушення останнім вимог законодавства.

Порядком проведення перевірок діяльності органів державної виконавчої служби, приватних виконавців, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.10.2018 №3284/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.10.2018 за №1195/32647, встановлені особливості здійснення Міністерством юстиції України контролю за діяльністю приватних виконавців у період дії воєнного стану (розділ V Порядку №3284/5).

Пунктом 1 розділу V Порядку №3284/5 встановлено, що період дії воєнного стану структурний підрозділ Міністерства здійснює перевірку дотримання приватним виконавцем вимог законодавства щодо примусового виконання рішень під час виконання ним професійних обов`язків на підставі відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження.

За результатом перевірки відомостей в автоматизованій системі виконавчого провадження структурний підрозділ Міністерства формує інформаційну довідку відповідно до пункту 3 розділу VII Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05 серпня 2016 року №2432/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 серпня 2016 року за №1126/29256.

У разі необхідності одержання від приватного виконавця інформації або пояснень щодо примусового виконання рішень під час виконання ним професійних обов`язків, або копій відповідних документів структурний підрозділ Міністерства може надіслати приватному виконавцю відповідний обґрунтований запит. Запит надсилається на адресу електронної пошти приватного виконавця, зазначену в Єдиному реєстрі приватних виконавців України. Запитувану інформацію або копії документів приватний виконавець має надати структурному підрозділу Міністерства не пізніше п`яти робочих днів з дня надсилання запиту.

Відповідно до п.2 розділу V Порядку №3284/5 у разі виявлення ознак грубого порушення приватним виконавцем вимог законодавства щодо примусового виконання рішень структурний підрозділ Міністерства готує подання про зупинення діяльності приватного виконавця строком на один місяць на підставі підпункту 4 пункту 6-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», яке підписує керівник структурного підрозділу Міністерства.

У поданні обов`язково мають бути зазначені обставини, установлені структурним підрозділом Міністерства, з посиланням на джерела інформації (відомості автоматизованої системи виконавчого провадження, звернення учасника виконавчого провадження або іншої особи, інформація отримана від приватного виконавця тощо), зміст виявлених порушень з посиланням на відповідні норми нормативно-правових актів.

Подання про зупинення діяльності приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня його підписання надсилається на електронні адреси всіх членів Дисциплінарної комісії приватних виконавців для погодження.

У разі погодження подання про зупинення діяльності приватного виконавця не менше ніж п`ятьма членами Дисциплінарної комісії приватних виконавців структурний підрозділ Міністерства готує проект наказу про зупинення діяльності приватного виконавця на підставі підпункту 4 пункту 6-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» з мотивованим обґрунтуванням грубості порушення.

Таким чином, судом першої інстанції правильно зазначено, що пп.4 п.6-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1403-VIII та п.1, 2 розділу V Порядку №3284/5 є спеціальними нормами, які регулюють порядок здійснення Міністерством юстиції України контролю за діяльністю приватних виконавців у період дії на території України воєнного стану і цими нормами запроваджено окремий вид контролю за діяльністю приватних виконавців у період дії на території України воєнного стану, що здійснюється шляхом перевірки уповноваженим структурним підрозділом Міністерства дотримання приватним виконавцем вимог законодавства щодо примусового виконання рішень під час виконання ним професійних обов`язків на підставі відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження. А також наділяє Міністерство юстиції України повноваженнями зупиняти діяльність приватного виконавця строком на один місяць за поданням керівника структурного підрозділу Міністерства юстиції України, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері примусового виконання рішень, погодженим не менше ніж п`ятьма членами Дисциплінарної комісії, у разі виявлення ознак грубого порушення приватним виконавцем вимог законодавства щодо примусового виконання рішень під час виконання ним професійних обов`язків.

За такого правового регулювання в контексті спірних правовідносин встановлені у справі фактичні обставини свідчать, що приймаючи оскаржуваний наказ, Міністерство юстиції України діяло в межах наданих йому повноважень, з дотриманням законодавчо встановленого порядку застосування до приватного виконавця передбаченого пп.4 п. 6-1 розділу IV Закону №1403-VIII заходу впливу у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця строком на один місяць.

Суд апеляційної інстанції погоджується і з висновками суду першої інстанції стосовно суті виявленого відповідачем порушення позивачем як приватним виконавцем вимог законодавства щодо примусового виконання рішень під час виконання ним професійних обов`язків, а саме: порушення ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» №1403-VIII.

Частиною першою статті 42 Закону №1404-VIII передбачено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.42 Закону №1404-VIII витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Відповідно до частини третьої статті 45 Закону №1404-VIII основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Питання стягнення основної винагороди приватного виконавця визначено статтею 31 Закону №1403-VIII, відповідно до ч.1 - 5 якої встановлено, що за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.

Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

За правилами абз.1 ч.7 ст. 31 Закону №1403-VIII приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до ч. 11 ст. 31 Закону №1403-VIII стягнення з боржника додаткової винагороди приватному виконавцю, а також додаткових витрат, крім визначених Міністерством юстиції України, не допускається.

На виконання статті 31 Закону №1403-VIII постановою Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2016 року №643 затверджений Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця.

Відповідно до п.12 Порядку №643 розмір основної винагороди приватного виконавця становить 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Згідно з ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця. Частиною 3 цієї статті зазначеного Закону встановлено, що стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем рахунки.

Суд апеляційної інстанції вважає прийнятним врахування відповідачем правових висновків Верховного Суду в постанові від 28.10.2020 у справі №640/13697/19, де Верховний Суд зазначив, що аналізуючи положення ч.ч. 4-5 ст. 31 Закону №1403-VIII, питання розміру основної винагороди приватного виконавця залежить від суми фактичної стягнутої ним суми, а не від суми зазначеної у виконавчому документі.

За своїм призначенням основна винагорода приватного виконавця є винагородою приватному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови що такі заходи призвели до повного або часткового виконання рішення та стягується з боржника в пропорційному до фактично стягнутої суми розмірі (аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 03.03.2020 у справі №260/801/19).

Як встановлено судом вище, при вирішенні питання про зупинення діяльності приватного виконавця строком на один місяць, відповідач виходив з того, заборгованість за виконавчими провадженнями НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 боржником (ТОВ «Торговий дім «Житомирські Ласощі») сплачена безпосередньо стягувачу, тобто приватним виконавцем заборгованість не стягувалася та не перераховувалася на користь стягувача, як то передбачено ч. 1, 3 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, є правильним висновок відповідача, з яким погодився суд першої інстанції, що приватний виконавець пред`явив до примусового виконання постанови про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця (позивача), винесені у виконавчих провадженнях НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 в порушення вимог ст. 31 Закону №1403-VIII, оскільки підставою для стягнення основної винагороди є здійснення приватним виконавцем дій по стягненню з боржника на користь стягувача зазначених у виконавчому документі сум, в даному ж випадку позивач фактично жодних дій по стягненню з боржника (ТОВ «Торговий дім «Житомирські Ласощі») відповідних сум на користь стягувача у виконавчих провадженнях НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 не вчинив у зв`язку із добровільною сплатою таких сум ТОВ «Торговий дім «Житомирські Ласощі».

Вказані дії позивача кваліфіковані відповідачем як грубе порушення приватним виконавцем вимог законодавства з примусового виконання рішень, враховуючи також, що вищенаведеним способом приватний виконавець безпідставно отримав 425720,06 грн винагороди.

Підсумовуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 січня 2024 року у справі №160/25511/23 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко