Справа № 320/19887/24
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2024-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2024 року справа №320/19887/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити певні дії.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач та/або ОСОБА_1 ) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі відповідач та/або ГУ ПФУ в м. Києві, пенсійний орган) та просить суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо зупинення нарахування і виплати призначеної пенсії за віком ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити з 20.06.2023 поновлення нарахування і виплати пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та виплатити утворену заборгованість.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач посилається на постанови Верховного Суду від 12.02.2019 у справі №243/5451/17, від 13.03.2018 у справі № 235/4162/17, від 20.03.2018 у справі № 234/2389/17, від 12.02.2019 у справі № 243/5154/17, та наголошує, що ГУ ПФУ в м. Києві не приймалося рішення про припинення виплати йому пенсії на підставі положень частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відтак відмова пенсійного органу поновити виплату йому пенсії є протиправною.

Окрім цього, позивач стверджує, що відсутність паперової пенсійної справи не є перешкодою для поновлення її витрати, а з 2016 року він зареєстрований в м. Києві. Отже, на переконання ОСОБА_1 , ГУ ПФУ в м. Києві порушено його права та охоронювані законом інтереси, що і стало підставою для звернення до суду із даним адміністративним позовом.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.05.2024 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання та ухвалено здійснювати розгляд справи за наявними матеріалами.

ГУ ПФУ в м. Києві надано до суду копію матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 . Письмового відзиву на позовну заяву не подано, заяв та клопотань у Київському окружному адміністративному суді, станом на час вирішення спору по суті не зареєстровано. Причини не подання відзиву на позовну заяву суду не відомі.

Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За правилами, визначеними в частині п`ятій статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 18.04.2016, що підтверджується копією паспорта громадянина України серія НОМЕР_1 , виданого Шевченківським РВ ГУ ДМС України в м. Києві 09.04.2016.

Відповідно до копії довідки про присвоєння ідентифікаційного номера Головною податковою інспекцією центрального регіону в м. Києві від 08.02.2000 позивач одержав ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , наданий Державною податковою службою України, який занесений до Державного реєстру фізичних осіб 13.12.1996.

Також, відповідно до копії посвідчення серія НОМЕР_3 від 29.10.1992 ОСОБА_1 , є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (Категорія 2).

Згідно із наявним в матеріалах справи копії розпорядження про призначення/перерахунку пенсії (станом на 21.10.2023) ОСОБА_1 відповідно до рішення 01 від 30.06.2023 призначено з 20.06.2023 пенсію за віком у сумі 12623,90 грн.

27.10.2023 позивачем подано заяву про виплату належних йому сум пенсії, починаючи з 27.10.2023 із зазначенням рахунку.

Листом від 16.11.2023 № 39202-28718/1-02/3-2600/23 пенсійним органом зазначено про не повідомлення позивачем у заяві від 20.06.2023 про призначену йому раніше пенсію на іншій підставі: пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». При виявленні вищезазначеного факту нарахування пенсійної виплати було припинено. Крім цього, у наведеному листі ГУ ПФУ в м. Києві з посилання на законодавство України повідомило, що поновлення виплати пенсії особі, яка переселилась з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим на територію, підконтрольну українській владі, можливе при наданні цією особою пенсійної справи та документу про припинення виплати пенсії в російській федерації з конкретної дати (атестат).

У листі від 17.11.2023 № 2600-0207-8/226152 відповідач повідомив позивача, що при розгляді поданої ним заяви виявлено, що згідно даних паспорта до 2016 року зареєстроване місце в АР Крим, м. Сімферополь, на підставі зазначеного управлінням з питань виплат здійснено перевірку, яка засвідчує про перебування ОСОБА_1 на обліку та отримання пенсії за віком на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Враховуючи зазначене, було прийнято рішення про відмову в опрацюванні поданої заяви. Нарахування пенсійної виплати припинено з 01.10.2023.

Позивач вважає, що відповідачем порушено його права та охоронювані законом інтереси, з огляду на що він звернувся до суду з метою їх захисту та відновлення.

Вирішуючи спір по суті, суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло станом на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Згідно з статтею 1 окресленого Закону пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема, пенсія за віком.

Частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV регламентовано, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Абзацом першим частини першої статті 47 Закону № 1058-IV встановлено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з положеннями статті 49 Закону № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

У разі виявлення недостовірних даних у документах та відомостях, на підставі яких було встановлено та/або здійснюється виплата пенсії, рішенням територіального органу Пенсійного фонду України розмір та підстави для виплати пенсії переглядаються відповідно до цього Закону без урахування таких даних.

Аналізуючи положення статті 49 Закону № 1058-IV, суд приходить до висновку, що чинним законодавством передбачено перелік підстав для припинення пенсійних виплат, за наявності яких у пенсійного органу виникає право прийняти рішення про припинення таких виплат.

Водночас поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Отже припинення пенсійних виплат пенсіонеру здійснюється за наявності правових підстав, визначених у частині першій статті 49 Закону № 1058-IV та реалізується суб`єктом владних повноважень, в даному випадку пенсійним органом, шляхом прийняття відповідного рішення. Іншого способу припинення пенсійних виплат пенсіонеру Закону № 1058-IV не передбачає.

Як випливає з матеріалів пенсійної справи, ГУ ПФУ в Харківській області надіслано до Головного управління ПФУ в м. Києві лист від 28.06.2023 № 2000-0302-9/87250 щодо опрацювання електронної пенсійної справи № 01 ОСОБА_1 , в якому зазначено про призначення йому пенсії за віком згідно заяви від 20.06.2023. Водночас, для призначення пенсії з дати звернення, і що не було переплати, стаж і заробіток враховано не згідно даних персоніфікації по 30.03.2023, а обраховано по 28.02.2023, оскільки програмою пенсія призначалась з 01.04.2023. Для впорядкування пенсійної справи ГУ ПФУ в Харківській області просило врахувати стаж і заробіток згідно даних персоніфікованого обліку ОСОБА_1 з 01.03.2023 по 31.03.2023 та провести перерахунок призначеної пенсії після надходження сплати внесків за квітень і травень 2023 року, і встановити правильне підвищення пенсії.

Разом з цим, в матеріалах справи міститься службова записка начальнику управління з питань виплати від 31.08.2023 № 26763/03-16 «Щодо визначення права на пенсію гр. ОСОБА_1 », відповідно до якої посадовою особою за результатами надходження вищезазначеного листа, було здійснено перевірку в ОРАКУЛ, яка засвідчила, що заявнику ( ОСОБА_1 ) призначено пенсію за віком на пільгових умовах згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (ШВП 150) в м. Сімферополі. Громадянин ОСОБА_1 вже має статус пенсіонера, а отже первинне призначення не правомірне. Висловлено пропозицію закрити до з`ясування о/р НОМЕР_4 (Шевченківський район).

Службовою запискою від 09.11.2023 № 10150/05-16 начальника з управління виплат повідомлено заступника начальника управління з обслуговування громадян щодо прийнятого рішення про опрацювання заяви від 27.10.2023 за № 12443 про аналогічні обставини, викладені в службовій записці від 31.08.2023 № 26763/03-16, та повідомлено про зняття до з`ясування з 01.10.2023 особового рахунку позивача.

Аналізуючи наявні документи в матеріалах справи, суд звертає увагу на те, що останні не містять в собі рішення ГУ ПФУ в м. Києві про припинення пенсійних виплат позивачу.

Згідно із частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В контексті положень частини другої статті 72 КАС України ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з частиною другою статті 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд нагадує, що положення Закону № 1058-IV передбачають, що припинення пенсійних виплат здійснюється за рішенням пенсійного органу. Тобто, Закон № 1058-IV не надає широкого розсуду пенсійному органу в частині способу прийняття рішення про припинення пенсійних виплат пенсіонеру. Відтак підстави для припинення пенсійних виплат мають бути відображені в рішенні про припинення пенсійних виплат конкретно визначеному пенсіонеру.

Таким чином, на переконання суду, службові записки, які містяться в матеріалах пенсійної справи не є належними та допустимими доказами наявності правових підстав для припинення ОСОБА_1 виплати пенсії, починаючи з 01.10.2023.

Крім цього, суд звертає увагу, що ухвалою суду від 28.05.2024 витребувано від ГУ ПФУ в м. Києві копію рішення про припинення виплати пенсії позивачу з 20.06.2023 із доказами направлення такого рішення, та докази повідомлення позивача про підстави припинення виплати пенсії. Вимоги ухвали суду від 28.05.2024 пенсійним органом не виконано.

Резюмуючи викладене, суд вважає, що відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами наявність правових підстав для припинення виплати пенсії позивачу.

Водночас, суд звертає увагу на те, що відповідно до довідки ГУ ПФУ в м. Києві про розмір фактично нарахованої і фактично отриманої пенсії позивачем від 12.06.2024 вих. № 40344, ОСОБА_2 у період з червня 2023 року по вересень 2023 року нараховувалась призначена пенсія, однак не виплачувалась. У той же час, з 01.10.2023 виплата пенсії позивачу фактично припинена.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про протиправність відмови ГУ ПФУ в м. Києві щодо виплати пенсії позивачу, невиплаченої за період з дати призначення пенсії за віком з 20.06.2023 по 01.10.2023 (дати припинення її нарахування та виплати).

Разом з цим, суд наголошує, що позивачем в цій частині фактично невірно сформульовано позовні вимоги.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Фактично суд зв`язаний предметом і розміром заявлених особою вимог, проте може вийти за межі вимог адміністративного позову у випадках, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вихід за межі позовних вимог можливий у випадку помилкового обрання особою неналежного способу захисту порушеного права, у цьому випадку можливо на підставі частини другої статті 9 КАС України вийти за межі позовних вимог та застосувати той спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи. Фактично, необхідною передумовою застосування частини другої статті 9 КАС України є саме порушення прав позивача та необхідність захисту порушеного права шляхом його відновлення.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Таким чином, враховуючи те, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом та сприяти реальному відновленню порушеного права, беручи до уваги приписи ч. 2 ст. 9 КАС України, а також з аналізу норм чинного законодавства, приймаючи до уваги встановлені обставини, суд з метою ефективного захисту порушеного права ОСОБА_1 , вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог шляхом визнання протиправними дії ГУ ПФУ в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті нарахованої та невиплаченої пенсії за період з 20.06.2023 (дата призначення пенсії за віком) по 01.10.2023 (дата припинення її нарахування та виплати), а також щодо припинення нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 01.10.2023.

Вирішуючи позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача, суд звертає увагу на наступне.

Як вже було зазначено вище, положеннями частини другої статті 49 Закону № 1058-IV встановлено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 46 Закону № 1058-IV нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів (ч. 2 ст. 46 Закону № 1058-IV).

Беручи до уваги наведене у своїй сукупності, суд вважає наявними правові підстави для зобов`язання ГУ ПФУ в м. Києві поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 01.10.2023, та здійснити виплату нарахованої, проте не виплаченої пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 20.06.2023.

Додатково, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на те, що в листі від 16.11.2023 № 39202-28718/1-02/3-2600/23 пенсійний органи зазначив, що поновлення виплати пенсії особі, яка переселилась з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим на територію, підконтрольну українській владі, можливе при наданні цією особою пенсійної справи та документу про припинення виплати пенсії в російській федерації з конкретної дати (атестат).

Суд наголошує, що станом на час звернення позивача за призначенням пенсії за віком (20.06.2023), останній зареєстрований в м. Києві. Таким чином, дані посилання ГУ ПФУ в м. Києві є безпідставними.

Крім цього, стверджуючи в листах про неповідомлення позивачем у заяві від 20.06.2023 про призначену йому раніше пенсію на іншій підставі: пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у м. Сімферополь, пенсійний орган не надавав суду належних та достатніх доказів на підтвердження зазначеного. У тому числі ГУ ПФУ в м. Києві не було надано рішення про припинення пенсійних виплат на підставі пункту 1 частини першої статті 49 Закону № 1058-IV.

Відтак суд вважає відсутніми підстави для оцінки по суті всіх доводів ГУ ПФУ в м. Києві, викладених ним у листах від 16.11.2023 № 39202-28718/1-02/3-2600/23 та від 17.11.2023 № 2600-0207-8/226152, оскільки припиняючи нарахування та виплату пенсії позивачу з 01.10.2023 та відмовляючи у її виплаті, починаючи з 20.06.2023, пенсійний орган діяв не у порядок та не в спосіб, встановлений законом.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Позивач звільнений від сплати судового збору та матеріали адміністративної справи не містять в собі доказів понесених судових витрат відповідачем. Відтак відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 242-246, 249, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті нарахованої та невиплаченої пенсії за період з 20.06.2023 (дата призначення пенсії за віком) по 01.10.2023 (дата припинення її нарахування та виплати), а також щодо припинення нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 01.10.2023.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (ідентифікаційний код 42098368; місцезнаходження: 04053, м.Київ, вул.Бульварно-Кудрявська, буд.16) здійснити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) виплату нарахованої та невиплаченої пенсії за період з 20.06.2023 по 01.10.2023, а також поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 01.10.2023.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кушнова А.О.