Справа № 160/25026/24
Суддя: Ремез Катерина Ігорівна
Дата ухвалення: 2024-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ремез К.І.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України третя особа: Міністерство оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
17.09.2024 засобами поштового зв`язку до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, третя особа: Міністерство оборони України з вимогами про:
- визнати протиправним та скасувати рішення, викладене в протоколі від 24.10.2023 за № 3 засідання комісії з розгляду питань щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності військовослужбовцям, звільнення зі служби безпосередньо з посад в Украерорусі, затверджений 25.10.2023 т.в.о. директора С. Перевезенцевим, щодо не призначення та невиплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з встановленням третьої групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 «Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчання (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та Закону України від 20.12.1991 «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;
- зобов`язати Державне підприємство обслуговування повітряного руху України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 відносно призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням третьої групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби та прийняти рішення відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчання (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві та Закону України від 20.12.1991 «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, 21.08.2023 ОСОБА_1 звернувся з заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, з урахуванням мотивів, викладених у цій постанові. Проте, відповідачем відповідне рішення не прийнято, а протоколом від 24.10.2023 за № 3 засідання комісії з розгляду питань щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності військовослужбовцям, звільнення зі служби безпосередньо з посад в Украерорусі - направлено документи позивача до Міністерства оборони України, як розпорядника бюджетних коштів, для здійснення даних виплат. Позивач вважає такі дії відповідача щодо неприйняття рішення протиправними, у зв`язку з чим за захистом свої прав звернувся до суду.
20.09.2024 на адресу суду надійшов відзив на позов у якому просив відмовити у задоволенні позову в обгрунтування якого зазначив, що відповідач не відноситься до суб`єктів, які наділені повноваженнями з призначення та виплати одноразової грошової допомоги, право на яку передбачене ст. 16 закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Також вказав, що позивачем не надано відповідно до п.11 Порядку, документи щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання та документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, що само по собі є підставою для відмови в призначенні такої виплати.
14.10.2024 за допомогою підсистеми Електронний суд від відповідача надійшли пояснення в яких представник третьої особи заперечив проти задоволення позовних вимог посилаючись на відсутність підстав для виплат.
23.10.2024 за допомогою підсистеми Електронний суд від третьої особи надійшли пояснення в яких представник третьої особи заперечив проти задоволення позовних вимог посилаючись на відсутність підстав для виплат.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 під час проходження військової служби в Збройних Силах України був відряджений в розпорядження Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, де проходив військову службу на різних посадах та отримував відповідно до вимог законодавства грошове забезпечення військовослужбовця.
Наказом Міністра оборони України від 16.09.2021 № 435 позивача було звільнено з військової служби у відставку відповідно до п.2.4.5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з урахуванням вимог частини восьмої цієї статті, за пунктом «б» (за станом здоров`я).
Відповідно акту огляду медико-соціальної експертної комісії № 169 позивачу встановлена ІІІ група інвалідності з 21.03.2023, та зроблений висновок про те, що захворювання пов`язане з проходженням військової служби. Ступінь втрати працездатності 40% з 08.10.2021 одноразово. Вказані обставини підтверджуються довідкою до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серія 12 ААА №052814.
Позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 21.03.2023 3 групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби.
21.08.2023 позивач направив заяву щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 21.03.2023 3 групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби та необхідні документи на адресу Державного підприємства обслуговування повітряного руху.
Листом від 29.08.2023 Державне підприємство обслуговування повітряного руху повідомило позивача про необхідність надання документів, відповідно до вимог пункту 11 Порядку, а саме копії довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією про встановлення групи інвалідності, засвідченої безпосередньо підприємством, установою або організацією, що їх видала.
29.02.2024 позивач відправив завірену копію довідки до акту МСЕК (незважаючи на те, що раніше надавалась належна довідка), одночасно просив Державне підприємство надати інформацію щодо розгляду його заяви про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановлення інвалідності.
20.03.2024 на адресу позивача надійшла відповідь з Державного підприємства обслуговування повітряного руху (лист №22.1-03/98/24 від 13.03.2024), згідно якої 24.10.2023 відбулося засідання комісії з розгляду питань щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті),інвалідності або часткової втрати працездатності військовослужбовцям, звільненим зі служби безпосередньо з посад в Украерорусі, якій вирішено: 1) надати позивачу письмову відповідь про те, що його заява розглянута та прийнято рішення направити дані документи до Міністерства оборони України, як розпорядника, бюджетних коштів, для здійснення даних виплат, на підставі статті 23 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; 2) уповноважити заступника голови комісії, полковника ОСОБА_2 , особисто передати відповідні документи до Міністерства оборони України для подальшого прийняття рішень щодо здійснення виплат у зв`язку з встановленням інвалідності. Крім того, Державним підприємством обслуговування повітряного руху до відповіді було надано листа від 19.12.2023 №220/13/8651 за підписом заступника начальника Головного управління соціальної підтримки Міністерства оборони України, згідно якого позивачу для оформлення комплекту документів щодо розгляду питання про призначення та виплату одноразової грошової допомоги необхідно звернутися до військової частини, а у разі звільнення з військової служби - до обласного ТЦК та СП за місцем проживання.
Позивач 10.04.2024 звернувся з листом до Міністерства оборони України, в якому просив повідомити чи передавались до Міністерства оборони України його документи про виплату одноразової грошової дороги у зв`язку з встановленням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби з Державного підприємства повітряного руху, та яке рішення було прийняте, у разі надходження документів.
26.03.2024 на адресу позивача надійшов лист від Міністерства оборони України від 19.12.2023 за № 220/13/8651, згідно якого позивача повідомлено, що від Державного підприємства обслуговування повітряного руху надходив лист та документи стосовно виплати йому одноразової грошової допомоги. За результатами розгляду листа Державного підприємства обслуговування повітряного руху України надано відповідь, ГУСП за № 220/13/ВихЗВГ/8912 від 22.12.2023. Згідно копії відповіді та доданого до неї листа, Головне управління соціальної підтримки за дорученням в межах повноважень повторно розглянуто запит щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги та повідомлено Державне підприємство повітряного руху України, що у відповідності пункту 5 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правових захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пункт 18 постанови № 975 від 25.12.2013 «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» здійснення виплати одноразової грошової допомоги відрядженим військовослужбовцям передбачено за рахунок коштів державних органів, установ, організацій, до яких вони були відряджені, тому, підстав для прийняття рішень щодо призначення такої допомоги за рахунок коштів Міністерства оборони України немає, запропоновано забезпечити виконання норм Закону та Порядку щодо виплати одноразової грошової допомоги.
Позивач вважає такі дії відповідача щодо неприйняття рішення протиправними, у зв`язку з чим за захистом свої прав звернувся до суду
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу».
Відповідно до ч. 10 ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці Збройних Сил України та інших військових формувань можуть бути відряджені до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних закладів освіти для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі.
Гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «;Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «;Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «;Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами (ст. 40 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).
Згідно з ч. 2 ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»
Положеннями ст.1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII встановлено, соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно ст.1, 2 вищезазначеного Закону, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Відповідно п.2 ч.1Закону №2011-ХІІ, дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Згідно ч.1ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Пункт 5 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначає, що у разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовцю, особі, звільненій з військової служби, який на день отримання інвалідності, визначення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності або на день його звільнення з військової служби обіймав посаду в державному органі, установі, організації із залишенням на військовій службі, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів цих державних органів, установ, організацій, до яких він був відряджений.
Частиною 9 ст.16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 затверджено «Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».
Пунктами 11, 13 Порядку № 975 визначено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу документи за переліком.
Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Як передбачено п.16, 17 Порядку №975, фінансування витрат, пов`язаних з виплатою одноразової грошової допомоги, здійснюється відповідно до статті 23 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей. Особам, звільненим з військової служби, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби.
Пунктом 18 Порядку №975 визначено, у разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовцю, особі, звільненій з військової служби, який (яка) на день отримання інвалідності, визначення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності або на день його (її) звільнення з військової служби обіймав (обіймала) посаду в державному органі, установі, організації із залишенням на військовій службі, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів таких державних органів, установ, організацій, до яких він (вона) був (була) відряджений (відряджена).
Оскільки на час звільнення з військової служби позивач обіймав посаду у Державному підприємстві обслуговування повітряного руху, розрахунок під час звільнення з військової служби здійснював також цей орган, а тому суд вважає, що саме відповідач повинен прийняти рішення щодо виплачувати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням військової служби.
Стосовно твердження відповідача про те, що позивачем не надано відповідно до п.11 Порядку, документи щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання та документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, що само по собі є підставою для відмови в призначенні такої виплати - суд зазначає наступне.
Як уже зазначалось судом позивач як військовослужбовець був відряджений в розпорядження Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, де проходив військову службу на різних посадах. До відрядження до Державного підприємства обслуговування повітряного руху позивач не мав інвалідності.
Наказом Міністра оборони України від 16.09.2021 №435 позивача було звільнено з військової служби у відставку відповідно до п.2.4.5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з урахуванням вимог частини восьмої цієї статті, за пунктом «б» (за станом здоров`я).
Відповідно акту огляду медико-соціальної експертної комісії №169 позивачу встановлена ІІІ група інвалідності з 21.03.2023, та зроблений висновок про те, що захворювання пов`язане з проходженням військової служби. Ступінь втрати працездатності 40% з 08.10.2021 одноразово. Вказані обставини підтверджуються довідкою до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серія 12 ААА №052814.
Крім того, відповідач при розгляді заяви та документів ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням третьої групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби в протоколі від 24.10.2023 за № 3 не посилався про невідповідність документів останнього Постанові Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975.
Отже, суд вважає, що рішення викладене в протоколі від 24.10.2023 за № 3 засідання комісії з розгляду питань щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності військовослужбовцям, звільнення зі служби безпосередньо з посад в Украерорусі, затверджений 25.10.2023 т.в.о. директора С. Переверзенцевим, щодо не призначення та невиплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з встановленням третьої групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчання (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві та Закону України від 20.12.1991 Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Стосовно вимоги позивача зобов`язати Державне підприємство обслуговування повітряного руху України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 у зв`язку з встановленням третьої групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчання (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві та Закону України від 20.12.1991 Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей - суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Належним захистом порушених прав позивача буде зобов`язання Державне підприємство обслуговування повітряного руху України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 відносно призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби та прийняти рішення відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчання (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві та Закону України від 20.12.1991 Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, з урахуванням висновків суду.
Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією.
Отже, з урахуванням задоволення позову, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 1211,20 грн підлягає стягненню з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст. 9, 72-77, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати рішення, викладене в протоколі від 24.10.2023 за № 3 засідання комісії з розгляду питань щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності військовослужбовцям, звільнення зі служби безпосередньо з посад в Украерорусі, затверджений 25.10.2023 т.в.о. директора С. Перевезенцевим, щодо не призначення та невиплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з встановленням третьої групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчання (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві та Закону України від 20.12.1991 Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.
Зобов`язати Державне підприємство обслуговування повітряного руху України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 відносно призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби та прийняти рішення відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчання (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві та Закону України від 20.12.1991 Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, з урахуванням висновків суду.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.І. Ремез