Справа № 583/6127/24
Суддя: Плотникова Н. Б.
Дата ухвалення: 2024-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№ 583/6127/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді - Плотникової Н.Б.

при секретарі - Логвиненко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Охтирка Сумської області справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1

до поліцейського офіцера громади Охтирського районного відділу поліції ГУ НП в Сумській області Кучер Віталія Миколайовича, Головного управління Національної поліції в Сумській області

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

09.12.2024 року представник позивача подав до суду адміністративний позов, в якому просить поновити процесуальний строк звернення до суду; скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 3424719, винесену поліцейським офіцером громади Охтирського РВП ГУНП в Сумській області Кучером В.М. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., а провадження в справі закрити. Позовні вимоги мотивує тим, що 06.11.2024 р. поліцейським офіцером громади Охтирського РВП ГУНП в Сумській області Кучером В.М. винесено постанову серії ЕНА № 3424719 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КупАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., який вже подвоївся. Дану постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки правил дорожнього руху позивач не порушував, а дії поліцейського при її винесенні протиправними. Позивач ОСОБА_1 після незаконної зупинки його транспортного засобу по вул. Сумській м. Охтирка відразу запитав причину запинки та попросив надати докази вчиненого правопорушення, попросив почати розгляд справи та заявив про участь адвоката в розгляді справи. Поліцейський на неодноразові наполегливі вимоги відмовився і не надав доказів вчинення правопорушення, не повідомив про права ОСОБА_1 та не роз`яснив їх суті, порушив вправо на захист особи, що притягається до адміністративної відповідальності. ОСОБА_1 чітко повідомив, що він не відмовляється надати документи на право керування та страховий поліс, але зробить це негайно після того, як розпочнеться розгляд справи і поліцейський надасть докази причетності водія до вчинення адміністративного правопорушення. Поліцейський незаконно обвинуватив ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху і в зв`язку з цим вимагав пред`явити документи на право керування. Позивач ніяких правил дорожнього руху не порушував, що не зміг спростувати відповідач. Враховуючи, що позивач не вчиняв будь-якого порушення правил дорожнього руху, тим більше яке б було зафіксовано належним чином, а також не вчиняв інших дій, які підпадають під вичерпний перелік ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», вимоги поліцейського пред`явити посвідчення водія були неправомірними. Крім того, відповідачем при складенні оскаржуваної постанови було порушено порядок розгляду справи, що являється окремою підставою для її скасування. Поліцейським було повідомлено, що розгляд справи буде проведено 06.11.2024 р. о 16.40 год. в с. Пологи вул. Лозового, 82 Охтирського району Сумської області, хоча ОСОБА_1 заявляв клопотання про розгляд справи в присутності адвоката в Охтирському РВП ГУНП в Сумській області. Після прибуття того ж дня за вказаною адресою в 16.30 приміщення було зачинено, позивач чекав до 17.15 год. і пішов, не виявивши працівників поліції. Відтак, розгляд справи проведений за відсутності позивача, його захисника, порушені права позивача на дослідження доказів, надання доказів, надання письмових пояснень, висловлювання доводів, клопотань.

16.12.2024 р. від відповідача - Головного управління Національної поліції в Сумській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відзив мотивує тим, що 05.11.2024 р. о 12.15 год. в м. Охтирка по вул. Сумська, 164 поліцейським офіцером громади Охтирського РВП ГУНП в Сумській області майором поліції ОСОБА_2 під час несення служби на службовому автомобілі Рено-Дастер днз НОМЕР_1 було зупинено автомобіль Шкода Октавія днз НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 за порушення правил дорожнього руху, а саме за порушення правил обгону з недотриманням безпечних інтервалів та дистанції, що спричинило створення аварійної обстановки. Відповідальність за вказане правопорушення передбачена ч. 5 ст. 122 КУпАП. На місці зупинки ОСОБА_1 було повідомлено про підстави зупинки, про проведення фото-відеофіксації всіх подій та було пред`явлено вимогу пред`явити для перевірки відповідні документи, передбачені п. 2.1. ПДР України. ОСОБА_1 в порушення вимог ст. 16 ЗУ «Про дорожній рух» та п. 2.4 ПДР України відмовився пред`явити поліцейському на законну вимогу документи, вказані в п. 2.1 ПДР України, а саме посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, чинний страховий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. На пропозицію працівника поліції пройти до службового автомобіля та переглянути наявні відеоматеріали по факту порушення правил дорожнього руху під час обгону гр.. ОСОБА_1 проігнорував та повідомив: «Не «підійдете подивитесь», а сюди давай!». Поліцейський неодноразово наголосив водію, що вимога поліцейського надати відповідні водійські документи законна та безумовна, додатково роз`яснивши гр. ОСОБА_1 відповідальність за ч.1 ст.126 КУпАП за порушення п. 2.4 ПДР України за непред`явлення документів, вказаних у п. 2.1 ПДР України. Висунуті додаткові умови для пред`явлення відповідних документів зі сторони ОСОБА_1 були незаконні, так як не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів, та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки документи, зазначені у п.п.2.1 ПДР України. Під час перегляду записів відеореєстратора службового автомобіля, отримання пояснень та приймання позиції гр. ОСОБА_1 з приводу порушень правил обгону з недотриманням безпечних інтервалів та дистанції (п.п.14.2, 13.1 ПДР України), що могло спричинити створення аварійної обстановки, підстави для оформлення адміністративних матеріалів по факту адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 ч.5 КУпАП були відсутні, про що під час розмови було повідомлено водію. Далі під час розгляду справи по факту адміністративного правопорушення, передбаченого ст.126 ч.1 КУпАП ОСОБА_1 заявив клопотання про перенесення розгляду справи для отримання відповідної кваліфікованої юридичної допомоги. Вказане клопотання ОСОБА_1 було задоволено, а розгляд справи перенесено на 06.11.2024 р. на 17.30 годин за місцем розташування поліцейської станції по АДРЕСА_1 , про що йому було повідомлено в усній формі. Додатково ОСОБА_1 було складено письмове повідомлення про запрошення до поліції на вказаний час, але підписати дане повідомлення він відмовився та відверто його проігнорував. 06.11.2024 р. о 17.30 годин ОСОБА_1 до поліцейської станції за вказаною адресою в с. Пологи для проведення розгляду справи по факту правопорушення, передбаченого ст.126 ч.1 КУпАП не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив. За результатами розгляду справи по факту адміністративного правопорушення, передбаченого ст.126 ч.1 КУпАП за порушення п. 2.4 ПДР України ОСОБА_1 було визнано винним та винесено відповідну постанову серії ЕНА №3424719 від 06.11.2024 р. Всі вказані події були зафіксовані на нагрудну бодікамеру поліцейського Police DVRV20171221-A, с.н. б/н та відеореєстратор Gazer F750w № службового автомобіля. У зв`язку з переходом на «зимовий» час покази часу на нагрудній бодікамері та відеореєстратору Gazer F750w службового автомобіля показують час на годину пізніше. З огляду на вищевикладене, ГУНП в Сумській області вважає, що під час встановлення адміністративного правопорушення та накладення адміністративного стягнення на позивача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

16.12.2024 р. від відповідача - поліцейського офіцера громади Охтирського РВП ГУ НП в Сумській області Кучер В.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог в повному обсязі та надає пояснення аналогічні до відзиву ГУНП в Сумській області.

Позивач та його представник адвокат Кудін О.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити, зазначивши, що водій не зобов`язаний надавати працівнику поліції документи без доведення факту порушення правил дорожнього руху. ОСОБА_1 повідомив працівнику поліції, що не відмовляється надати документи на право керування, але зробить це після того, як почнеться розгляд справи і поліцейський надасть докази причетності водія до вчинення адміністративного правопорушення.

Представник відповідача - Головного управління Національної поліції в Сумській області в судовому засіданні просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві.

Відповідач - поліцейський офіцер громади Охтирського РВП ГУ НП в Сумській області Кучер В.М. в судовому засіданні просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 06.11.2024 року поліцейським офіцером громади Охтирського РВП ГУ НП в Сумській області Кучером В.М. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3424719, відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. Згідно даної постанови ОСОБА_1 05.11.2024 року о 12.20 год. в м. Охтирка вул. Сумська, 164 на законну вимогу поліцейського не пред`явив для перевірки посвідчення водія, реєстраційні документи на тз, чинний страховий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних тз, чим порушив п. 2.4 а ПДР України.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суд виходить з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як зазначив Пленум Вищого адміністративного суду України у п.1 Постанови від 06 березня 2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Положеннями ч. 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КУпАП), адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Конституції України, Законом України «Про Національну поліцію», Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України).

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі, про порушення правил дорожнього руху, зокрема за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною другою статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У вказаних вище випадках, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (стаття 283 КУпАП).

В ст. 245 КУпАП зазначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса.

За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII.

А саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка") (стаття 16 Закону України «Про дорожній рух»).

Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Отже, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оскаржуваною постановою по справі про адміністративне правопорушення ЕНА № 3424719 від 06.11.2024 року на ОСОБА_1 накладено адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП за не пред`явлення для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Цей факт підтверджується відеозаписом з нагрудної бодікамери поліцейського, відповідно до якого на неодноразову вимогу поліцейського, висловлену позивачу, про пред`явлення посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, позивач образливо спілкувався з поліцейським та не пред`явив жодного документа на місці зупинки транспортного засобу, чим порушив вимоги п. 2.1 ПДР України.

Щодо доводів позивача про безпідставну зупинку його транспортного засобу за відсутності порушення ним ПДР України, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв;

10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту;

11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

Згідно ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

Згідно з п. 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується з обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII.

А саме: водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України «Про дорожній рух»)

При цьому відповідно до правової позиції, викладеної, зокрема, у постанові Верховного Суду від 25.09.2019 в адміністративній справі №127/19283/17, притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за частиною 1 статті 126 КУпАП є обґрунтованим, навіть коли факт невиконання вимог ПДР не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

На підтвердження правомірності дій поліцейського та вчинення позивачем порушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП відповідачами надано DVD-R диски з відеозаписом з нагрудної бодікамери поліцейського та відеореєстратору службового автомобіля.

Так, відеозаписом зафіксовано, що поліцейським зупинено транспортний засіб 05.11.2024 р. по вул. Сумській, 164 м. Охтирка автомобіль Шкода Октавія днз НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та повідомлено водію, що причиною зупинки є порушення ним правил обгону з недотриманням безпечних інтервалів та дистанції (п.п.14.2, 13.1 ПДР України), що могло спричинити створення аварійної обстановки, що відповідає п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

З урахуванням наведеного, вимога поліцейського зупинити транспортний засіб та надати документи для перевірки, зазначені в пункті 2.1 ПДР України відповідає вимогам чинного законодавства, а доводи позивача щодо відсутності у інспектора права вимагати пред`явлення посвідчення водія для перевірки, є необґрунтованими.

Відеозаписом з нагрудної бодікамери поліцейського зафіксовано неодноразову вимогу поліцейського, висловлену позивачу, про пред`явлення посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, попередження водія про те, що відносно нього буде складено постанову за ч. 1 ст. 126 КУпАП, проте позивач дані вимоги не виконав, повідомивши, що виконає це лише після того, як інспектор надасть докази вчинення ним адміністративного правопорушення.

На думку позивача, він мав право не пред`являти посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною.

Однак, такі доводи позивача не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 25.09.2019 у справі №127/19283/17.

При цьому, з відеозапису судом, з поміж іншого, встановлено, що позивач зазначив про готовність пред`явити документи лише після надання йому доказів вчинення ним порушення правил дорожнього руху, що стали підставою для зупинки його транспортного засобу. При цьому, на пропозицію працівника поліції пройти для огляду необхідних доказів, позивач відповів відмовою.

Щодо доводів позивача та його представника про порушення відповідачем при складанні оскаржуваної постанови порядку розгляду справи, що є окремою підставою для її скасування, - суд виходить з наступного.

Представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 заявляв клопотання про розгляд справи в присутності адвоката в Охтирському РВП ГУНП в Сумській області, однак розгляд справи поліцейським було проведено в с. Пологи вул. Лозового, 82 Охтирського району Сумської області, що, на думку позивача та його представника, свідчить про порушення статті 276 КУпАП.

З досліджених по справі доказів, зокрема, відеозапису з нагрудної бодікамери, вбачається, що під час розгляду справи по факту адміністративного правопорушення, передбаченого ст.126 ч.1 КУпАП ОСОБА_1 заявив клопотання про перенесення розгляду справи для отримання ним юридичної допомоги. Вказане клопотання ОСОБА_1 було задоволено поліцейським, а розгляд справи перенесено на 06.11.2024 р. на 17.30 годин за місцем розташування поліцейської станції по АДРЕСА_1 , про що ОСОБА_1 було повідомлено в усній формі. Додатково ОСОБА_1 було складено письмове повідомлення про запрошення до поліції на вказаний час, але підписати дане повідомлення він відмовився. 06.11.2024 р. о 17.30 годин ОСОБА_1 до поліцейської станції за вказаною адресою в с. Пологи для проведення розгляду справи по факту правопорушення передбаченого ст.126 ч.1 КУпАП не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив. За результатами розгляду справи по факту адміністративного правопорушення передбаченого ст.126 ч.1 КУпАП відносно ОСОБА_1 було винесено відповідну постанову серії ЕНА №3424719 від 06.11.2024 р.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Таким чином, справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 була розглянута за місцем його вчинення, а саме за місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Враховуючи викладене, відповідачами доведено наявність у діях позивача події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідачі довели правомірність своїх дій в межах спірних правовідносин.

В той час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог, оскільки сама його незгода із встановленим правопорушенням не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, враховуючи, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, підтверджується належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку про необґрунтованість позиції позивача щодо скасування оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення.

Аналізуючи зміст оскаржуваної позивачем постанови, суд доходить висновку, що постанова відповідача відповідає вимогам законодавства, оскільки містить всі елементи, що повинні міститися в постанові відповідно до ст. 283 КУпАП та складена уповноваженою на те особою. В свою чергу позивачем не надано будь-яких належних доказів, які б спростовували факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 251, 252, 254, 256, 277-279, 280, 283 КУпАП, ст. ст. 2, 6, 9, 72-77, 90, 229, 242-246, 286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до поліцейського офіцера громади Охтирського РВП ГУ НП в Сумській області Кучер Віталія Миколайовича, Головного управління Національної поліції в Сумській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду: Н.Б. Плотникова