Справа № 140/10832/24
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2024-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року ЛуцькСправа № 140/10832/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі ГУ ПФУ в Харківській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення №934 від 14.08.2024 щодо відмови в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язання призначити та виплачувати пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 06.06.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є особою, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи, а тому відповідно до Закону України від 28.02.1991 №796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон №796-XII) має право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку.

06.08.2024 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII. За принципом екстериторіальності заяву було розглянуто ГУ ПФУ в Харківській області та рішенням №34 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з тим, що відсутнє проживання не менше 3 років станом на 01.01.1993 у зоні гарантованого добровільного відселення (3 категорія ЧАЕС).

Позивач вважає таке рішення відповідача щодо відмови у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку протиправним і таким, що порушує його право на соціальний захист, у зв`язку з чим змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Позивач також зазначає, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи та постійно проживали у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 роки не менше 3 років. При встановленні їй такого статусу та видачі відповідного посвідчення перевірено та підтверджено факт проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року не менше трьох років, що, на думку позивача, є підставою для зменшення їй пенсійного віку відповідно до вимог статті 55 Закону №796-XII.

З наведених підстав позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою судді від 07.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (а.с.24).

Копію ухвали про відкриття провадження в адміністративній справі відповідач отримав 07.10.2024 у зареєстрований через підсистему «Електронний суд» кабінет, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, проте у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подав (а.с.26).

Суд, керуючись вимогами частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), дійшов висновку про можливість розгляду даного спору за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи вимоги статті 262 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши письмові докази, а також пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Позивач, згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 виданим 07.04.1988 Луцьким МВ УМВС України у Волинській області 05.06.1969 року народження (а.с.10-11), має статус громадянина потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим Волинською облдержадміністрацією від 13.10.1993 (а.с.13) та довідкою №194 від 05.09.2024 виданою виконавчим комітетом Маневицької селищної ради Волинської області (а.с.14).

Як вбачається з матеріалів справи період проживання позивача, в зоні гарантованого добровільного відселення підтверджено довідкою №441 від 25.06.2024 виданою виконавчим комітетом Маневицької селищної ради Волинської області про те, що позивач дійсно з дня народження, 05.06.1969 і по 28.11.1988, та з 03.04.1990 по 20.01.1993 був зареєстрований і постійно проживав в АДРЕСА_1 , яке відповідно до Постанови КМУ від 23.07.1991 №106 включено в перелік населених пунктів, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на ЧАЕС, і віднесене до зони гарантованого добровільного відселення (а.с.15).

Позивач, згідно із записами №1-2 трудової книжки серії НОМЕР_3 від 04.08.1988, у період з 04.08.1988 по 15.11.1988 працював на посаді зубного техніка ортопедичного відділення №1 у Волинській обласній стоматполіклініці (а.с.17). У період з 30.08.1990 по 16.11.2004 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_4 (а.с.18).

Згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_5 Міністерства оборони України №6349 від 05.09.2024, військова частина НОМЕР_4 , яка була дислокована в АДРЕСА_2 за адресою: АДРЕСА_3 (на той час АДРЕСА_4 ), була перейменована на військову частину НОМЕР_5 без зміни дислокації з 21.07.1997 (а.с.16).

Згідно із записом №7 трудової книжки серії НОМЕР_3 від 04.08.1988, позивача 30.03.2005 зараховано на посаду директора ПП «Грація-Дент», відповідно до наказу №3 від 30.03.2005 (а.с.18).

Позивач 06.08.2024 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за принципом екстериторіальності заяву було розглянуто ГУ ПФУ в Хаорківській області та рішенням №34 відмовлено у призначенні пенсії (а.с.20).

У спірному рішенні вказано, що до загального страхового стажу зараховано всі періоди згідно наданих документів та діючого законодавства.

З періодів проживання у зоні гарантованого добровільного відселення згідно довідки від 13.06.2023 № 559 виключено період навчання з 01.09.1986 по 02.07.1988 в Гомельському медичному училищі та період роботи з 03.08.1988 по 31.08.1988 в Волинській обласній стоматполіклініці м. Луцьк, оскільки м. Гомель та м. Луцьк відповідно до переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою кабінету міністрів УРСР від 23.07.1991 № 106, не відносяться до зон радіоактивного забруднення.

До періодів роботи (проживання) у зоні гарантованого добровільного відселення не враховано періоди роботи згідно записів в трудовій книжці з 04.08.1988 по 15.11.1988, з 30.08.1990 по 16.11.2004, оскільки відсутня інформація про місце знаходження військової частини НОМЕР_5 , з 30.03.2005 по 31.12.2023 в ПП «Гація-Дент», м. Луцьк відповідно до переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи не відноситься.

Враховуючи зазначене, вирішено: відмовити в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Законів України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», так як відсутнє проживання не менше 3 років станом на 01.01.1993 у зоні гарантованого добровільного відселення (3 категорія ЧАЕС)

Дата з якої особа матиме право на пенсійну виплату: 06.06.2028.

Не погоджуючись із відмовою у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на умовах статті 55 Закону №796-XII позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами спору, суд враховує такі нормативно-правові акти.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 9 Закону України від 09 березня 2003 року №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058-ІV) передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-ІV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як передбачено частиною першою статті 26 Закону №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 рік.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, встановлені статтею 55 Закону №796-ХІІ. Згідно з частиною третьою цієї статті призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування і цього Закону.

За приписами частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, зменшення віку становить 3 роки (початкова величина) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років (пункт 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ). Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Аналіз вказаних правових норм свідчить на користь того, що призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться за нормами Закону №1058-ІV і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом №796-XII. Зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи. Обов`язковою умовою наявності в особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ є факт постійного проживання та (або) роботи такої особи до 01 січня 1993 року (у зоні гарантованого добровільного відселення - протягом трьох років). Виходячи із змісту правовідносин, які регулюються Законом №796-ХІІ, обов`язковий період проживання та роботи починає свій перебіг від дати аварії на Чорнобильській АЕС, тобто з 26 квітня 1986 року.

Таким чином, період проживання та (або) праці потерпілої особи у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років необхідно обраховувати з 26 квітня 1986 року по 01 січня 1993 року.

Верховний Суд (постанови від 19 вересня 2019 року у справі №556/1172/17, від 11 березня 2024 року у справі №500/2422/23, від 19 вересня 2024 року у справі №460/23707/22, від 02 жовтня 2024 року у справі №500/551/23, від 11 листопада 2024 року у справі №460/19947/23) виснував, що виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у зоні радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням або у зв`язку з роботою в такій місцевості. При цьому зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи.

Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення, визначений у додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів Української РСР від 23 липня 1991 року №106 Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи та Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з підпунктом 7 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846; далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1, зі мінами), до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, такі документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку: потерпілим від Чорнобильської катастрофи:

для осіб, які постійно працювали (працюють) на територіях радіоактивного забруднення, додаються документи, видані підприємствами, установами, організаціями, органами місцевого самоврядування, що підтверджують період(и) постійної роботи в населених пунктах, віднесених до відповідних територій радіоактивного забруднення;

для осіб, які постійно проживали (проживають) на територіях радіоактивного забруднення, додаються відомості про місце проживання, зазначені у пункті 2.22 цього розділу, та/або документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування;

посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи).

Пунктом 2.22 розділу II Порядку №22-1 установлено, що для підтвердження інформації про місце проживання особа може надавати відомості про місце проживання, що були внесені до документів, визначених Законом України Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні.

При вирішенні спору судом враховано, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 11 Закону №796-ХІІ до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Приписами пункту 3 частини першої статті 14 Закону №796-ХІІ встановлено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, серед них потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років (категорія 3).

Частиною першою статті 15 Закону №796-ХІІ обумовлено, що підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування. Також частиною третьою статті 65 Закону №796-XII передбачено, що документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та Потерпілий від Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 13.10.1993 ОСОБА_1 належить до потерпілих від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) (а.с.13).

У цій справі правомірність видачі позивачу відповідного посвідчення не є предметом спору. Посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ.

Однак відповідно до приписів підпункту 7 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 наявність посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи не є безумовною і єдиною підставою для призначення пенсії на підставі положень абзацу п`ятого пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-XII. Вказане відповідає висновку Верховного Суду у постанові від 11 листопада 2024 року у справі №460/19947/23.

Підставою для відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку згідно з рішенням ГУ ПФУ в Харківській області №934 від 14.08.2024 є непідтвердження права на зменшення пенсійного віку, оскільки позивач фактично прожив на території гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року менше трьох років у зв`язку з наступними обставинами: з періодів проживання у зоні гарантованого добровільного відселення згідно довідки від 13.06.2023 № 559 виключено період навчання з 01.09.1986 по 02.07.1988 в Гомельському медичному училищі та період роботи з 03.08.1988 по 31.08.1988 в Волинській обласній стоматполіклініці м. Луцьк, оскільки м. Гомель та м. Луцьк відповідно до переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою кабінету міністрів УРСР від 23.07.1991 № 106, не відносяться до зон радіоактивного забруднення; до періодів роботи (проживання) у зоні гарантованого добровільного відселення не враховано періоди роботи згідно записів в трудовій книжці з 04.08.1988 по 15.11.1988, з 30.08.1990 по 16.11.2004, оскільки відсутня інформація про місце знаходження військової частини НОМЕР_5 , з 30.03.2005 по 31.12.2023 в ПП «Гація-Дент», м. Луцьк відповідно до переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи не відноситься.

Отже, ключовим питанням у цій справі є визначення наявності у позивача права на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до вимог частини першої статті 55 Закону №796-XII. Вагомим у цьому випадку є встановлений факт фізичного перебування особи на території радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням або роботою на цій території.

Факт проживання особи на території зони гарантованого добровільного відселення в цілях призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку засвідчують документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування, зокрема, довідка, видана на підставі офіційно підтверджених та достовірних відомостей.

Згідно з довідкою №441 від 25.06.2024, виданою Виконавчим комітетом Маневицької селищної ради, підтверджено, що ОСОБА_1 з дня народження ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) по 28.11.1988 та з 03.04.1990 по 20.01.1993 був зареєстрований та постійно проживав в АДРЕСА_1 , яке відповідно до Постанови №106 включено в перелік населених пунктів, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на ЧАЕС і віднесене до зони гарантованого добровільного відселення. Підставою для видачі довідки є погосподарські книги села Кукли №3 за 1986-1990 роки особовий рахунок № НОМЕР_6 та №4 за 1991-1995 роки особовий рахунок № НОМЕР_7 (а.с.15).

Суд зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року №106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» село Кукли Камінь-Каширського району (колишній Маневицький район) Волинської області включено в перелік населених пунктів, що зазнало радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській AEC, і віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

Таким чином, факт постійного проживання позивача в населеному пункті, віднесеному до зони гарантованого добровільного відселення з моменту аварії (26.04.1986) по 31.07.1986 є підставою для початкової величини зменшення пенсійного віку на 3 роки, що підтверджено довідкою №441 від 25.06.2024, виданою Виконавчим комітетом Маневицької селищної ради (а.с.15).

Згідно рішення ГУ ПФУ в Харківській області №934 від 14.08.2024 позивачу не враховано, зокрема, період навчання з 01.09.1986 по 02.07.1988 в Гомельському медичному училищі та період роботи з 03.08.1988 по 31.08.1988 в Волинській обласній стоматполіклініці м. Луцьк, оскільки м. Гомель та м. Луцьк відповідно до переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою кабінету міністрів УРСР від 23.07.1991 № 106, не відносяться до зон радіоактивного забруднення.

З даного приводу суд зазначає, що згідно відомостей трудової книжки серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 04.08.1988 прийнятий на посаду зубного техніка ортопедичного відділення №1 до Волинської стоматполіклінніки (запис №1); 15.11.1988 звільнений у зв`язку з призовом в ряди Радянської Армії (запис №2) (а.с.17).

Та обставина, що з 04.08.1988 по 15.11.1988, що охоплює період зазначений у спірному рішенні (з 03.08.1988 по 31.08.1988) позивач працював у населених пунктах, які не відносяться до зони гарантованого добровільного відселення, не є спірною.

Щодо періоду навчання з 01.09.1986 по 02.07.1988 в Гомельському медичному училищі, то суд зазначає, що вказана територія не відноситься до населених пунктах, які відносяться до зони гарантованого добровільного відселення та доказів проживання позивача по місцю реєстрації (село Кукли Камінь-Каширського району) суду не надано.

Крім того, позивачем до позовної заяви не додано диплом про закінчення навчання в Гомеському медичному училищі, тому суд позбавлений можливості встановити форму навчання позивача.

Відповідач же заперечує можливість постійного проживання у вказаний період з огляду на те, що місце проживання нерозривно пов`язане з місцем навчання. Про форму навчання (денна, заочна) позивач не надав доказів до суду та у рішенні №934 від 14.08.2024 відповідач з наданих до заяви позивачем документів об`єктивно визначив періоду проживання у зоні гарантованого добровільного відселення, оскільки місце навчання віддалене від місця реєстрації та проживання, вказаного у довідці №441 від 25.06.2024, виданою Виконавчим комітетом Маневицької селищної ради.

Суд висновує, що постійне місце роботи/навчання на денній формі нерозривно пов`язане з її постійним місцем проживанням, відтак період навчання позивача у Гомельському медичному училищі (місто Гомель) та період роботи в місті Луцьк (Волинська область) спростовують факт постійного її проживання у зоні гарантованого добровільного відселення в цей період.

Наведене узгоджується із постановами Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2024 у справі №140/6243/24, від 05.12.2024 у справі №140/2714/24 та інших.

Щодо неврахування згідно записів в трудовій книжці періодів з 04.08.1988 по 15.11.1988, з 30.08.1990 по 16.11.2004, оскільки відсутня інформація про місце знаходження військової частини НОМЕР_5 , з 30.03.2005 по 31.12.2023 в ПП «Гація-Дент», суд зазначає наступне.

Так згідно даних трудової книжки серії НОМЕР_3 з 30.08.1990 по 16.11.2004 позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_4 , яка з 01.12.1997 перейменована у військову частину НОМЕР_5 (записи №3-6) (а.с.18).

Згідно довідки №6349 від 05.09.2024, виданою Військовою частиною НОМЕР_5 , військова частина НОМЕР_4 , яка була дислокована в АДРЕСА_2 за адресою: АДРЕСА_3 (на той момент АДРЕСА_4 ), була перейменована на військову частину НОМЕР_5 без змін дислокації з 21.07.1997 (директива Командувача Прикарпатського військового округу №15/1/0192) (а.с.16).

Оскільки місце постійної дислокації військової частини НОМЕР_4 (надалі військової частини НОМЕР_5 ) визначено саме АДРЕСА_2 , яке згідно Постанови №106 не відноситься до зони гарантовано добровільного відселення, тому суд доходить висновку, що вказані обставини виключають факт постійного проживання у зоні гарантованого добровільного відселення у с. Кукли.

Суд наголошує, що законодавець пов`язує виникнення права на зниження пенсійного віку для призначення пенсії за віком із фактом саме фізичного перебування особи у зоні радіоактивного забруднення у зв`язку із постійним (а не з періодичним) проживанням в такій місцевості з огляду на тривалий вплив радіації на організм людини. Постійне місце навчання на денній формі/служба в армії нерозривно пов`язане з постійним місцем проживанням особи.

Верховний Суд у постанові від 11 листопада 2024 року у справі №460/19947/23 вказував, що оскільки військова служба та навчання зазвичай є тривалими періодами, протягом яких особа постійно перебуває (проживає) в певному місці, такі періоди можуть бути прирівняні до постійного проживання або роботи в зоні радіаційного забруднення і враховані під час призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку лише за умови, що останні безпосередньо проходили в забрудненій зоні і зазначене буде підтверджено відповідними документами, які однозначно вказують на місцезнаходження позивача у радіоактивній зоні протягом відповідного періоду (довідка з гуртожитку навчального закладу, в якому проживав позивач під час навчання; військовий квиток, довідка з військової частини про її місце дислокації або інші документи, з яких вбачається інформація про місце розташування військової частини).

Крім того записами трудової книжки позивача підтвердженно, що позивач з 30.03.2005 по даний час працює на посаді директора у ПП «Грація-дент», який знаходиться у місті Луцьку, у зв`язку з чим відповідачем у спірному рішенні не зараховано період роботи ОСОБА_1 з 30.03.2005 по 31.12.2023.

Суд зазначає, що постійне місце роботи позивача нерозривно пов`язане з його постійним місцем проживанням, відтак факт роботи позивача в м. Луцьку заперечує факт проживання його у зоні радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Надаючи правову оцінку доводам ГУ ПФУ в Харківській області щодо відсутності у ОСОБА_1 необхідного періоду проживання станом на 01 січня 1993 року (не менше трьох років), суд також враховує, що у постановах від 19.09.2019 у справі №556/1172/17 та від 17.06.2020 у справі №572/456/17 Верховний Суд сформував висновок, згідно з яким виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у забрудненій зоні у зв`язку із постійним проживанням або у зв`язку із роботою в такій місцевості. Зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи.

Зі спірного рішення, винесеного ГУ ПФУ в Харківській області №934 від 14.08.2024 слідує, що вік заявника становить 55 років 02 місяці та 01 день. Страховий стаж заявника визначено з урахуванням всіх періодів згідно наданих документів та становить 35 років 09 місяців 11 днів (а.с.20).

Верховний Суд у постановах від 11 березня 2024 року у справі №500/2422/23, від 19 вересня 2024 року у справі №460/23707/22, від 02 жовтня 2024 року у справі №500/551/23 у такій категорії справ дотримується підходу, згідно з яким якщо станом на 01 січня 1993 року позивач постійно не проживав та не працював у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років (у зоні посиленого радіологічного контролю протягом чотирьох років), то він не має права на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ.

З огляду на наведені положення нормативно-правових актів, які регулюють спірні правовідносини, за встановлених у справі обставин, суд дійшов переконання про відмову у задоволенні взаємопов`язаних позовних вимог про визнання протиправними дій щодо відмови у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ та зобов`язання зарахувати період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення, призначити позивачу пенсію із зменшенням пенсійного віку з 06.06.2024.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову судові витрати позивачу за рахунок відповідачів відповідно до приписів статті 139 КАС України відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_8 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, місто Харків, майдан Свободи, 5 ).

Суддя А.Я. Ксензюк