Справа № 120/8721/24
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2024-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

26 грудня 2024 р. Справа № 120/8721/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маслоід Олени Степанівни, розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 )

про: визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач) про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо надання відповіді на рапорт позивача від 08.04.2024; зобов`язання надати позивачеві вмотивовану відповідь на рапорт від 08.04.2024.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що 08.04.2024 позивач звернувся по команді до відповідача із рапортом про звільнення з військової служби у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю ІІ групи, або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляду. Водночас жодного рішення за результатами розгляду вказаного рапорту відповідачем не прийнято. Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 09.07.2024 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

07.08.2024 за вх.№46121/24 позивачем надано до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 13.08.2024 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

24.10.2024 за вх.№61440/24 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому наведено заперечення проти заявлених позовних вимог. Аргументуючи свою позицію відповідач вказує, що 10.04.2024 засобами службового листування з ІНФОРМАЦІЯ_2 до ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшли документи про звільнення з військової служби гранатометника 2 відділення охорони 2 взводу роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 солдата ОСОБА_1 . До пакета документів було додано супровідний лист начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 за вих. № 4/630 від 10.04.2024. Пакет документів передано до головного спеціаліста командування працівника ЗСУ ОСОБА_2 , яка виконує обов`язки юриста, для проведення юридичної експертизи. 19.04.2024 ОСОБА_2 за результатами юридичної експертизи документів позивача, підготовлено відповідь про відмову у візуванні рапорта на звільнення, оскільки надано неповний пакет документів. Відповідь надана за підписом головного спеціаліста командування ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 . Відповідь на рапорт позивача, було підготовлено 19.04.2024 та засобами службового зв`язку направлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 19.06.2024 позивач засобами поштового зв`язку, звернувся із заявою на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 про надання вмотивованої відповіді на рапорт від 08.04.2024 про звільнення його з військової служби. Відповідь на заяву від 19.06.2024 було підготовлено 09.07.2024 та направлено позивачеві простим листом. Відповідач зазначає, що відповідь за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 готувалась на заяву від 19.06.2024, інші відповіді на рапорти позивача від 26.03.2024 та 19.04.2024 підписувались працівником ЗСУ ОСОБА_2 , оскільки позивачем надавались неповні пакети документів, що підтверджували його право звільнення, про що зазначалось в самих відповідях. Відтак, позивач, проходячи службу у ІНФОРМАЦІЯ_4 мав право отримати копію відповіді особисто, прибувши до ІНФОРМАЦІЯ_2 або узгодити інші можливі шляхи отримання відповіді на свій рапорт.

Ч. 4 ст. 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

08.04.2024 позивач звернувся по команді до відповідача із рапортом про звільнення з військової служби у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю ІІ групи, або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляду.

10.04.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 направлено на адресу відповідача рапорт позивача з доданими до нього документами.

У зв`язку з тим, що відповідачем не надано відповіді про результатами розгляду рапорта позивач 17.06.2024 звернувся до відповідача із відповідною заявою.

Листом від 09.07.2024 за вих.№6433 відповідачем повідомлено, що рапорт позивача не був завізований головним спеціалістом командування (юрисконсультом) у зв`язку з ненаданням довідки МСЕК щодо встановлення факту необхідності здійснення постійного догляду за ОСОБА_3 , а також підтвердження відсутності інших осіб, які можуть здійснювати постійний догляд за інвалідом ІІ групи.

З огляду на те, що за результатами розгляду заяви про надання відстрочки, відповідачем не прийнято жодного рішення, позивач наголошує на тому, що в даному випадку має місце протиправна бездіяльність, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Відповідно до ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Ст. 65 Конституції України визначено, що Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

За змістом ч. 1 ст. 2 цього Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби

Проходження військової служби громадянами України здійснюється у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом (ч. 2 ст. 2 Закону України № 2232-XII).

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України № 2232-XII, закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Ст. 26 Закону України № 2232-XII визначені підстави звільнення з військової служби.

Відповідно до абз. 7 пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України № 2232-XII, військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи; необхідність здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Ч. 7 ст. 26 Закону України № 2232-XII визначено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення №1153/2008), яким, зокрема, передбачено порядок звільнення військовослужбовців.

Згідно з п. 233 Положення №1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

За нормами пп. 1 п. 225 Положення №1153/2008 звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється: під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених, зокрема, частиною третьою ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу": у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Згідно п. 12.1 Розділу XII Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 10.04.2009 №170, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 за № 438/16454, звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється посадовими особами, визначеними пунктом 225 Положення.

Таким чином, діючим законодавством передбачено право військовослужбовця на подання безпосередньому командиру рапорту про звільнення з військової служби у разі наявності на те підстав, передбачених ст. 26 Закону №2232-ХІІ, якому кореспондує обов`язок уповноваженої на те особи розглянути поданий рапорт та прийняти відповідне рішення по суті рапорту, повідомивши про нього військовослужбовця.

Судом встановлено, що позивачем 08.04.2024 подано рапорт із дотриманням вимог встановлених п. 233 Положення № 1153/2008, тобто поданий «по команді» із зазначенням у ньому підстави звільнення з військової служби; із зазначенням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця із долученням документів, які підтверджують підстави звільнення.

Ст. 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (затверджений Законом України від 24.03.1999 року №548-ХIV) передбачено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Суд враховує, що нормами законодавства, чинного на момент подання позивачем рапорту, не було передбачено строку, протягом якого командир зобов`язаний розглянути рапорт військовослужбовця про звільнення з військової служби за сімейними обставинами. За загальним правилом, такий рапорт має бути розглянутий командиром протягом 30 днів з моменту його реєстрації. При цьому, розглянутим вважається рапорт, по якому прийнято рішення та це рішення чи відповідь доведена до військовослужбовця належним чином. Відповідь на рапорт має містити рішення з посиланням на акти законодавства та роз`ясненням порядку оскарження.

Водночас, як встановлено з матеріалів справи, рапорт позивача від 08.04.2024 не був розглянутий належним чином і по цьому документу не було прийнято жодного рішення.

Так, суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, відповідь на рапорт позивача надавалась у встановлені строки, адже головним спеціалістом командування працівником ЗСУ ОСОБА_2 , яка виконує обов`язки юриста, 19.04.2024 підготовлено відповідь про відмову у візуванні рапорта позивача на звільнення за своїм підписом, оскільки надано неповний пакет документів.

Суд вказує, що в даному випадку відповіддю на рапорт є прийняття уповноваженою особою вмотивованого рішення.

Уповноваженою особою на розгляд рапорту позивача є начальник ІНФОРМАЦІЯ_5 , водночас в матеріалах справи відсутні докази прийняття ним рішення за результатами розгляду рапорта позивача.

Суд зауважує, що лист відповідача від 09.07.2024 за вих.№6433 носить інформативний характер та не свідчить про прийняття уповноваженим суб`єктом рішення по суті порушеного у рапорті позивача питання, а лише інформує що рапорт не був завізований юрисконсультом.

Відсутність належним чином оформленого рішення про звільнення позивача з військової служби або мотивованої відмови в такому звільненні свідчить про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

За таких обставин, оскільки рапорт позивача про звільнення з військової служби відповідачем по суті не розглядалася та відсутнє належним чином оформлене рішення за результатами такого розгляду, то відповідач допустив протиправну бездіяльність, яка полягає в нерозгляді рапорту по суті та не прийнятті відповідного рішення.

Суд констатує, що поведінка відповідача у спірних правовідносинах не відповідає визначеному ч. 2 ст. 2 КАС України критерію законності, та порушує право позивача на розгляд рапорта про звільнення та прийняття відповідачем рішення по суті такого рапорта.

Приписами ч. 2 ст. 9 КАС України визначено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як роз`яснив Верховний Суд України у п. 3 постанови Пленуму № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення", вихід за межі позовних вимог це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. З цього випливає, що вихід за межі позовних вимог можливий за наступних умов:

- лише у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, оскільки лише в цьому випадку відбувається захист прав та інтересів позивача;

- повний захист прав позивача неможливий у спосіб, про який просить позивач; повнота захисту полягає в ефективності відновлення його прав

- вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна заява.

Відтак суд, враховуючи обставини справи, доходить до висновку, що ефективним засобом захисту порушеного права позивача буде визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо нерозгляду по суті рапорта позивача від 08.04.2024 про звільнення з військової служби та зобов`язання відповідача розглянути по суті рапорт позивача та прийняти відповідне рішення.

Відповідно до статей 9, 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно зі ст. 90 цього Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При цьому в силу положень ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що позовні вимоги належить задовольнити.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору та ним не понесено витрат, пов`язаних з розглядом справи, тому судові витрати у даній справі не розподіляються.

Керуючись ст. 2, 6, 9, 73- 78, 90, 245, 246, 255, 293, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неприйняття рішення за наслідком розгляду рапорту ОСОБА_1 від 08.04.2024 про звільнення з військової служби.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_6 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 08.04.2024 про звільнення з військової служби та прийняти рішення за результатами такого розгляду.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 )

Повний текст рішення складено та підписано суддею 26.12.2024 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна