Справа № 400/5826/22
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2024-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/5826/22

Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції: м. Миколаїв;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

12.01.2024 року;

Головуючий в 1 інстанції: Мороз А.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Крусяна А.В.

Яковлєва О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 січня 2024 року по справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Миколаївській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДПС у Миколаївській області звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Державного бюджету заборгованість у розмірі 83304,2 грн. в рахунок погашення податкового боргу, а саме зі штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстратора розрахункових операцій.

В обґрунтування позову зазначено, що за результатами фактичної перевірки Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань додержання вимог, встановлених законодавством України, виявлено порушення вимог пункту 12 статті 13 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». На підставі виявлених порушень контролюючим органом винесено податкові повідомлення-рішення від 12.12.2018 №00268, №000270 про застосування штрафних (фінансових) санкцій відповідно на суму 70219,2 гривень та 13170 гривень. В адміністративному чи судовому порядку податкові повідомлення-рішення платником податку оскаржені не були, тому сума грошових зобов`язань є узгодженою.

Контролюючим органом вжито заходи стосовно погашення податкового боргу, сформовано та надіслано платнику податкову вимогу від 23.04.2019 №35440-50, однак платник податків не виконав свій податковий обов`язок та у встановлені строк і порядок податкову заборгованість перед бюджетом не сплатив.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 січня 2024 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до положень пункту 56.9 статті 56 Податкового кодексу України податкові повідомлення-рішення, на суму зобов`язань яких сформовано податковий борг, є не чинними, тому відсутні обґрунтовані та правові для стягнення заборгованості в судовому порядку.

В апеляційній скарзі Головне управління ДПС у Миколаївській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи та вимоги апеляційної скарги, апелянт зазначає, що податкові повідомлення-рішення набули статусу податкового боргу, оскільки ДФС України розглянуто скаргу платника податків та направлено відповідні рішення у строки та порядку, визначені статтею 56 Податкового кодексу України. На даний час рішення контролюючого органу та податкова вимога є чинними, не скасовані в судовому порядку, а тому узгоджений і несплачений податковий борг підлягає стягненню з платника податків в судовому порядку.

Відзив на апеляційну скаргу від Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у визначений апеляційним судом строк не надійшов.

Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, станом на 07.09.2020 року за Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 рахується заборгованість перед бюджетом, з урахуванням часткової сплати на сумі 85 гривень, у розмірі 83304,2 гривень.

Зазначена заборгованість виникла в результаті несплати позивачем податкових зобов`язань, визначених контролюючим органом за наслідками фактичних перевірок з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами (акти від 31.10.2028 за №216/14-29-40-01/ НОМЕР_1 , №217/14-29-40-01/ НОМЕР_1 ), а саме на підставі:

податкового повідомлення-рішення від 12.12.2018 №000268 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 7019,2 гривень;

податкового повідомлення-рішення від 12.12.2018 №000270 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 13170 гривень.

Посилаючись на те, що за відповідачем рахується узгоджена сума податкового зобов`язання, несплаченого у встановлені строки та порядок, позивач звернувся до суду із цим позовом про стягнення заборгованості в судовому порядку.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.175 пункті 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пунктів 54.1, 54.3, 54.5 статті 54 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент визначення грошових зобов`язань) крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган (підпункт 54.3.3).

Якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент визначення грошових зобов`язань) у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

За правилами пунктів 59.1, 59.3, 59.5 статті 59 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин) у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Згідно із підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на день подання позову) контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до пунктів 95.1, 95.2 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Аналіз наведених норм податкового законодавства показав, що порушення платником законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, є підставою для вжиття контролюючим органом за платника податків і на користь держави заходів щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, у тому числі з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Поряд з цим, колегія суддів зазначає і вважає за можливе погодитись із доводами апелянта про те, що предметом доказування у даній адміністративній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених Податкового кодексу України.

Одночасному встановленню підлягає наявність у відповідача узгодженої податкової заборгованості та не сплаченої в установлені порядок і строки, вжиття контролюючим органом заходів щодо погашення податкового боргу, у тому числі шляхом надсилання платнику податкової вимоги про сплату боргу.

Повертаючись до обставин справи, колегія суддів враховує, що, не погодившись із податковим повідомленням-рішенням від 12.12.2018 №000268 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 7019,2 гривень (прийнятим на підставі акту від 31.10.2028 №216/14-29-40-01/) та податковим повідомленням-рішенням від 12.12.2018 №000270 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 13170 гривень (прийнятим на підставі акту від 31.10.2028 №217/14-29-40-01/), Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 оскаржив ці податкові повідомлення-рішення до контролюючого органу вищого рівня.

Рішенням ДФС від 06.02.2019 за №5884/6/99-99-11-06-01-25 продовжувався строк розгляду скарги платника до 18.03.2019 (включно).

Слід зважати на те, що факт направлення та вручення платнику рішення ДФС про продовження строку розгляду скарги учасниками даної справи не оспорюється та додатково підтверджується ГУ ДПС під час апеляційного розгляду на підставі відповідного поштового повідомлення (трек номер 04 7). З наведеного слідує помилковість висновку суду першої інстанції про нечинність податкових повідомлень-рішень відповідно до положень пункту 56.8 статті 56 Податкового кодексу України.

Водночас, рішенням ДФС від 18.03.2019 за №12413/6/99-99-11-06-01-25 скаргу платника податку залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення від 12.12.2018 №000268 та №000270 залишено без змін.

Рішення ДФС від 18.03.2019 за №12413/6/99-99-11-06-01-25 направлено платнику засобами поштового зв`язку 18.03.2019 рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за №04 5, однак не було вручено адресату та повернуто відправнику.

Наявні в матеріалах справи поштовий конверт та поштове повідомлення не дають можливості встановити причину повернення поштового відправлення, однак згідно даних сайту поштового відділення, поштове відправлення за №04 5 не вручено адресату з причини «неповна адреса».

23.04.2019 контролюючим органом сформовано податкову вимогу за №35440-50, якою визначено платнику суму податкового боргу в розмірі 83304,2 гривень.

Не погоджуючись із податковою вимогою, платник податків оскаржив її в судовому порядку.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року, яке 27.01.2020 набрало законної сили у справі №400/1843/19, визнано протиправною та скасовано податкову вимогу №35440-50, прийняту 23 квітня 2019 року Головним управлінням ДФС у Миколаївській області. Суд у цій справі визначив, що позивач не повинен нести фінансову відповідальність через свою необізнаність про прийняття ДФС України рішення від 18 березня 2019 року, за умови відсутності протиправних дій з його боку.

На виконання рішення суду у справі №400/1843/19 контролюючим органом скасовано податкову вимогу від 23.04.2019 №35440-50 та, керуючись статтею 60 Податкового кодексу України, 10.12.2020 сформовано нову податкову вимогу №32976-13 на суму податкового боргу 83304,2 гривні, що рахується за платником.

В контексті наведених обставин, слід визначити, що рішення ДФС від 18.03.2019 за №12413/6/99-99-11-06-01-25 направлено платнику 18.03.2019, тобто у строк, передбачений пунктом 56.9 статті 56 Податкового кодексу України (в редакції на час спірних правовідносин). Тобто, скарга на податкові повідомлення-рішення від 12.12.2018 №000268, №000270 не вважається повністю задоволеною на користь платника податків.

Щодо закінчення процедури адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення та, відповідно, узгодженості податкових зобов`язань слід звернутись до наступних положень Податкового кодексу України.

Так, відповідно до пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України (в редакції на час спірних правовідносин) процедура адміністративного оскарження закінчується:

56.17.1. днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк;

56.17.2. днем отримання платником податків рішення відповідного контролюючого органу про повне задоволення скарги;

56.17.3. днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику;

56.17.5. днем звернення платника податків до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань, що оскаржувались.

День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків.

Як показали обставини справи, рішення ДФС про результати розгляду скарги платнику вручено не було. Також, зі змісту відповідного поштового відправлення не встановлено, що невручення цього відправлення відбулось внаслідок неправомірних дій платника, у тому числі відмови платника від одержання рішення чи відсутності за податковою адресою чи адресою, визначеною для надсилання відповіді на скаргу. Таких або ж будь-яких інших відміток щодо причин невручення платнику рішення ДФС відповідне поштове відправлення не містить.

Одночасному врахуванню підлягає й та обставина, що ДФС не вчинено дій щодо повторного направлення платнику рішення, чим унеможливлюється встановити день отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, та, відповідно, - день закінчення процедури адміністративного оскарження і узгодження грошового зобов`язання платника податків, як це передбачено у вище наведеному підпункті 56.17.3 пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку про недоведеність контролюючим органом факту узгодженості грошового зобов`язання, виникнення у платника податкового боргу та наявність підстав для його стягнення в судовому порядку.

Однак, оскільки висновки суду першої інстанції не у повній мірі відповідають нормам матеріального та процесуального права і обставинам справи, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідно до статті 317 КАС України підлягає зміні в мотивувальній частині.

Відповідно до приписів частини 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п. 2 ч. 1 ст. 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 січня 2024 року змінити в мотивувальній частині.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв