Справа № 240/34602/23
Суддя: Чернова Ганна Валеріївна
Дата ухвалення: 2024-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2024 року м. Житомир справа № 240/34602/23

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Чернової Г.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до Житомирського окружного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі-відповідач, в/ч НОМЕР_1 ), у якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 грошової допомоги при звільненні;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу при звільненні.

На обгрунтування позовних вимог зазначає, що з 08.02.2023 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 ; наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 23.10.2023 №304 звільнений зі служби відповідно до пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у відставку за підпунктом «б» (за станом здоров`я) та виключений зі списків особового складу з 23.10.2023. При звільненні він набув право на отримання грошової допомоги, проте відповідач таку допомогу не виплатив. Позивач звертався до відповідача із адвокатським запитом, у якому просив надати інформацію про виплачені при звільненні суми та виплатити спірну допомогу, однак відповіді на запит відповідач не надав і грошову допомогу не виплатив, що спонукало позивача звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він проти позовних вимог заперечив за безпідставністю, зазначаючи, що при звільненні позивачу було розраховано суми, які належать до виплати після звільнення, загальним розміром 125109,49 грн., в тому числі вихідна допомога при звільненні в сумі 14422,92 грн. Вказані суми виплачені позивачу в повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією №1601 від 30.10.2023. Просив повністю відмовити в задоволенні позову.

Відповідь на відзив до суду позивач не подав.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

Судом встановлено та визнається сторонами, що позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 з 08.02.2023. Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 23.10.2023 №304 позивач звільнений зі служби відповідно до пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у відставку за підпунктом «б» (за станом здоров`я) та виключений зі списків особового складу з 23.10.2023.

Вважаючи, що відповідач не виплатив належної йому грошової допомоги при звільненні, позивач звернувся до відповідача із адвокатським запитом, у якому, в тому числі, просив нарахувати і виплатити таку грошову допомогу, проте відповіді на запит відповідач не надав і грошову допомогу не виплатив.

Вважаючи, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - закон № 2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Частиною 2 статті 15 закону № 2011-XII визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, виплачується одноразова грошова допомога в таких розмірах:

1) 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби - які звільняються з військової служби: за станом здоров`я.

Відповідно до розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.08.2018 № 260 (далі - Порядок), грошове забезпечення у разі звільнення з військової служби виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі грошового забезпечення, передбаченого для займаної посади з дня одержання військовою частиною наказу чи письмового повідомлення про звільнення до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж до дня здавання справ та посади (в межах установлених Міністром оборони України строків) або до дня закінчення щорічної відпустки, яка надається після здавання справ та посади.

Розділом XXXII Порядку передбачено виплату одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби за станом здоров`я, у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Позивач звільнений зі служби відповідно до пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у відставку за підпунктом «б» (за станом здоров`я) 23.10.2023.

Як вбачається з грошового атестату від 06.11.2023 №16247 (п.7), наявного в матеріалах справи, позивачу виплачено одноразову грошову допомогу в разі звільнення з військової служби в сумі 14 422 грн. 92 коп.

Крім того, на спростування позовних вимог відповідачем надані докази, які свідчать про нарахування та виплату позивачеві такої одноразової грошової допомоги в сумі 14 422 грн. 92 коп., а саме:

- розрахунок при звільненні (п.6 Розрахунок вихідної допомоги при звільненні);

- розрахунково платіжна відомість на виплату грошового забезпечення у разі звільнення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 за жовтень 2023 року;

- платіжна інструкція №1601 від 30.10.2023.

Доводи відзиву позивачем в ході судового розгляду даної справи не спростовані, доказів протилежного ним не надано, заперечень щодо наданих відповідачем доказів не висловлено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність порушеного права позивача, оскільки матеріалами справи підтверджується нарахування та виплата спірної одноразової грошової допомоги в сумі 14 422 грн. 92 коп., доказів протилежного позивачем не надано.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Якщо право особи не є порушеним, то, відповідно, воно не може бути захищеним судом, а тому відсутність порушеного права є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74-76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно частин першої-третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст.ст. 139-143 КАС України підстави для відшкодування або стягнення судових витрат по даній справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.В. Чернова

27.12.24