Справа № 280/4401/24
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2024-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року Справа № 280/4401/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

14.05.2024 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява, надіслана засобами поштового зв`язку 10.05.2024, ОСОБА_1 (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якій позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у нездійсненні позивачу (у день звільнення з військової служби) виплат, визначених наказом відповідача (по стройовій частині) від 05.03.2024 №65: щомісячної премії за особистий внесок у загальні результати служби, надбавки за особливості проходження служби, а також грошової, матеріальної допомоги, компенсації за щорічну основну відпустку за 2023, 2024 роки;

визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не здійсненні позивачу виплати надбавки за вислугу років, у розмірі 25% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням за січень, лютий 2024 року;

зобов`язати відповідача виплатити позивачу визначені наказом відповідача (по стройовій частині) від 05.03.2024 №65: щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби, надбавку за особливості проходження служби, а також грошову, матеріальну допомогу, компенсацію за щорічну основну відпустку за 2023, 2024 роки;

зобов`язати відповідача виплатити позивачу надбавку за вислугу років, у розмірі 25% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням за січень, лютий 2024 року;

зобов`язати відповідача виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки виплати належних позивачу при звільненні сум по день фактичного розрахунку, але не більше ніж за шість місяців.

Крім того, просить: витребувати у відповідача копію грошового атестату, на підставі якого позивачу повинні здійснювати розрахунок та виплату основних та додаткових видів грошового забезпечення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що з 05.03.2024 він виключений зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років. При звільненні з військової служби позивачу не виплачені, визначені наказом відповідача від 05.03.2024 №65: щомісячна премія за особистий внесок у загальні результати служби; надбавка за особливості проходження служби; грошова допомога, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 №460; грошова матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2023 та 2024 роки; грошова допомога на оздоровлення за 2024 рік; компенсації за щорічну основну відпустку за 2023, 2024 роки. Також відповідачем не виплачена позивачу в день звільнення позивача з військової служби надбавка за вислугу років у розмірі 25% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням за січень, лютий 2024 року. Вважає бездіяльність відповідача щодо невиплати зазначених виплат протиправною та просить задовольнити заявлені вимоги.

Ухвалою від 20.05.2024 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву.

Також зазначеною ухвалою роз`яснено відповідачу, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Крім того, зазначеною ухвалою від 20.05.2024 витребувано у відповідача: розрахунок грошового забезпечення позивача станом на дату звільнення з військової служби 05.03.2024 із зазначенням всіх складових грошового забезпечення, які підлягали виплаті позивачу на дату звільнення з військової служби, та дат виплати таких сум; інформацію про дату остаточного розрахунку з позивачем у зв`язку з його звільненням з військової служби; розрахунок середнього грошового забезпечення позивача за останні два повні місяці, які передували звільненню з військової служби, інформацію щодо підстав невиплати позивачу надбавки за вислугу років, у розмірі 25% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням за січень, лютий 2024 року.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі від 20.05.2024 було доставлено в електронний кабінет відповідача в системі «Електронний суд» 20.05.2024 о 16:11 год., про що свідчить наявна в матеріалах справи довідка про доставку електронного листа.

Станом на 26.12.2024 будь-яких заяв чи клопотань від відповідача до суду не надійшло.

За приписами ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Позивач проходив військову службу в складі військової частини НОМЕР_1 та 11.10.2023 отримав бойове травмування мінно-вибухова травма, закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку, ретроградна амнезія (копія довідки ВЧ НОМЕР_1 від 09.11.2023 №10884 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) наявна в матеріалах справи).

Наказом командира відповідача від 05.03.2024 №65 (по стройовій частині) (копія наявна в матеріалах справи) позивача (звільненого наказом командира відповідача (по особовому складу) від 29.02.2024 №39-РС (у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років)) виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 05.03.2024 та всіх видів забезпечення, з продовольчого забезпечення виключено з 06.03.2024.

Згідно зазначеного наказу відповідача вислуга років позивача у Збройних Силах станом на 05.03.2024 становила: календарна 01 рік 01 місяць 26 днів, пільгова - 00 років 00 місяців 00 днів, загальна - 01 рік 01 місяць 26 днів.

Зазначеним наказом відповідача позивачу вирішено виплатити:

щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби за період по 04 березня 2024 року у розмірі 535% від посадового окладу;

надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років за період по 04 березня 2024 року;

грошову допомогу у розмірі 04 відсотки місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний місяць, але не менше як 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 13 місяців, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 №460 «Про затвердження Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби»;

грошову допомогу на оздоровлення за 2024 рік, відповідно до пункту 2 розділу ХХІІІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260;

грошову компенсацію за 27 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік;

грошову компенсацію за 05 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2024 рік.

Крім того, зазначено, що грошову матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023, 2024 рок, передбачену наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, позивач не отримував.

Підставою для видання наказу відповідача від 05.03.2024 №65 визначено: наказ командира ВЧ НОМЕР_1 (по особовому складу) №39-РС від 29.02.2024 та рапорт на здачу посади солдата ОСОБА_1 вх.. №11981 від 04.03.2024.

Доказів перерахування (виплати) відповідачем позивачу визначених у наказі від 05.03.2024 №65 виплат матеріали справи не містять, тобто в матеріалах справи відсутні будь-які докази проведення відповідачем остаточного розрахунку з позивачем при звільненні з військової служби.

Крім того, позивач зазначає про невиплату йому відповідачем в січні та лютому 2024 року надбавки за вислугу років, у розмірі 25% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо не проведення з позивачем остаточного розрахунку при звільненні з військової служби протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд зазначає таке.

Спеціальним законом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців є Закон України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII).

За приписами ст. 1 Закону №2011-ХІІ, соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону №2011-ХІІ, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частинами 2, 3 ст. 9 Закону №2011-ХІІ визначено, що до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення та індексація грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону №2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», за приписами пп. 1 п. 6 якої призначено виплату надбавки за вислугу років військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби та військовослужбовців розвідувальних органів), особам рядового і начальницького складу в розмірах згідно з додатком 16.

В свою чергу додатком 16 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2018 №704 визначено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу при вислузі років від 1 до 5 років встановлюється розмір надбавки - 25 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням.

В даному випадку станом на день звільнення з військової служби (05.03.2024) вислуга позивача у Збройних Силах України становила 1 рік 1 місяць та 26 днів. Відповідно, до складу грошового забезпечення позивача за січень та лютий 2024 року повинна була входити доплата за вислугу років 25 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням.

Доказів врахування такої надбавки в складі грошового забезпечення позивача за січень, лютий 2024 року матеріали справи не містять.

Розділами ХХХІ, ХХХІІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197, регламентовані виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби.

В даному випадку між сторонами відсутній спір щодо правильності обчислення зазначених у наказі командира відповідача від 05.03.2024 №65 щомісячної премії, надбавки за особливості проходження служби, грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 №460, грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік та компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2023 та 2024 роки.

Разом з тим, суд зазначає про відсутність в наказі командира відповідача від 05.03.2024 №65 висновку про виплату позивачу грошової матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових витань за 2023, 2024 роки, передбаченої наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260. В зазначеному наказі відповідача міститься лише інформація про неотримання позивачем такої допомоги.

При цьому суд зазначає, що в силу приписів п. 9 розділу XXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197, визначено, що виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Частиною 1 статті 78 КАС України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Суд зазначає, що відповідачем не подано до суду жодної заяви по суті справи чи пояснення.

Разом з тим, приймаючи це рішення суд враховує приписи ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відтак, суд кваліфікує неподання відповідачем відзиву на позов та ненадання будь-яких доказів на спростування тверджень позивача як визнання позову.

Разом з тим, суд враховує, що в наказі відповідача від 05.03.2024 №65 відсутній висновок про виплату позивачу грошової матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2023, 2024 роки, позов та додані до нього матеріали не містять інформацію про звернення позивача до відповідача з рапортом про виплату такої допомоги, відповідно в цій частині позов є очевидно необґрунтованим та безпідставним.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача виплатити йому середній заробіток за весь час затримки виплати належних при звільненні сум по день фактичного розрахунку, але не більше ніж за шість місяців, суд зазначає наступне.

За приписами ч. 1 ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

З огляду на те, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні повинен нараховуватися роботодавцем самостійно та виплачується у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості, наразі відсутні підстави вважати, що відповідач після виплати позивачу заборгованості по грошовому забезпеченню буде ухилятись від виконання наведених вище вимог закону щодо нарахування та виплати середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Враховуючи, що право позивача на нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на час звернення позивача до суду не порушено, позовна вимога про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити зазначену компенсацію є такою, що заявлена на майбутнє та не спрямована на захист та відновлення вже порушених прав позивача, а відтак задоволенню не підлягає.

Згідно з частиною 1 та 2 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

В зв`язку з тим, позивач звільнений від сплати судового збору, питання щодо його розподілу судом не вирішувалось.

Інші судові витрати позивачем до стягнення не заявлялись.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у нездійсненні ОСОБА_1 (у день звільнення з військової служби 05.03.2024) виплат, визначених наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.03.2024 №65.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не здійсненні ОСОБА_1 нарахування та виплати надбавки за вислугу років, у розмірі 25% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням за січень, лютий 2024 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 визначені наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.03.2024 №65 виплати.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за вислугу років, у розмірі 25% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням за січень, лютий 2024 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено та підписано «26» грудня 2024 року.

Суддя Р.В. Кисіль