Справа № 320/28391/24
Суддя: Парненко В.С.
Дата ухвалення: 2024-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2024 року справа №320/28391/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Парненко В.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 06.03.2024 №99 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах згідно з п.2 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_1 навчання в ПТУ з 01.09.1982 по 11.07.1985, служба в радянській армії з 23.04.1986 по 19.05.1988, стаж роботи з 05.08.1985 по 21.04.1986, з 06.06.1988 по 26.10.1990, з 15.11.1990 по 31.12.1990, з 02.01.1991 по 28.02.1991, з 01.03.1991 по 01.07.1992, з 02.07.1992 по 21.04.1999, з 26.04.1999 по 20.08.1999, з 01.02.2001 по 03.12.2001 до стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах Список №2 згідно з п.2 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», призначити та виплатити пенсію за віком, починаючи з 28.02.2024.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на думку позивача, відповідач здійснив протиправні дії, які полягають у відмові у призначенні пенсії та зарахуванні до страхового стажу позивача періоди навчання в ПТУ з 01.09.1982 по 11.07.1985, служба в радянській армії з 23.04.1986 по 19.05.1988, стаж роботи з 05.08.1985 по 21.04.1986, з 06.06.1988 по 26.10.1990, з 15.11.1990 по 31.12.1990, з 02.01.1991 по 28.02.1991, з 01.03.1991 по 01.07.1992, з 02.07.1992 по 21.04.1999, з 26.04.1999 по 20.08.1999, з 01.02.2001 по 03.12.2001.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 320/28391/24 передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Парненко В.С.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.08.2024 відкрито провадження в адміністративній справі №320/28391/24 та вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами

В матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач заперечує проти вимог позову у повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 28.02.2024 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Списку №2 згідно з пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV).

За принципом екстериторіальності, Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі відповідач) розглянуло заяву позивача про призначення пенсії на пільгових умовах та прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії (№99 від 06.03.2024) у зв`язку з відсутністю пільгового стажу.

У рішенні відповідач зазначив, що пільговий стаж роботи заявника за Списком №2 відсутній. Для можливості призначення пенсії за віком на пільгових умовах необхідно надати уточнюючі довідки про періоди роботи в шкідливих умовах відповідно до додатка №5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1993 №637.

Позивач не погоджується з таким рішенням, вважає його протиправним, формальним і таким, що порушує його гарантоване Конституцією України право на пенсійне забезпечення, у зв`язку з чим звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує наступне.

Частиною 1 статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За змістом пункту 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV; тут та надалі у чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції).

Статтею 24 Закону №1058-IV встановлено, зокрема, наступне: страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Нормативно-правовим актом, який регулював надання трудових і соціальних пенсій всім непрацездатним громадянам України, до набрання чинності Законом №1058-IV, є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон N 1788-XII; тут та надалі в чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції).

Відповідно до статті 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

З аналізу наведених норм можна зробити висновок, що з 01.01.2004 законодавцем запроваджено поняття «страховий стаж», для отримання якого обов`язковою умовою є сплата страхових внесків; трудовий стаж, набутий до 01.01.2004, прирівнюється до страхового.

Згідно статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Розділом ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок № 22-1) визначено перелік документів, необхідних для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2.1 розділу II Порядок №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу).

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з ст. 114 Закону України №1058, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

У разі призначення пенсій на пільгових умовах за нормами статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовується пункт 109 Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 року (далі Положення). Згідно з цим пунктом, періоди служби у складі Збройних Сил СРСР, в органах міліції тощо прирівнюються, за вибором особи, або до роботи, яка передувала службі, або до роботи, яка була одразу після неї. Час навчання у професійно-технічному закладі зараховується до роботи, яка була після закінчення навчання.

Законом України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах, часу проходження строкової військової служби» передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» час проходження строкової військової служби зараховується до пільгового стажу роботи, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, яка передбачала право на пільгову пенсію.

Відповідно до статті 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту», час навчання у професійно-технічних навчальних закладах зараховується до пільгового стажу за умови, якщо особа впродовж трьох місяців після закінчення навчання працевлаштувалася за набутою пільговою професією.

Однак, час навчання в професійно-технічному закладі та час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не можуть перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

Позивач, ОСОБА_1 , навчався у Київському СПТУ №25 з 01.09.1982 по 11.07.1985 за професією «Електрогазозварник» третього розряду, що підтверджується копією диплому № НОМЕР_1 та записами у трудовій книжці серії НОМЕР_2 .

Періоди навчання позивача з 01.09.1982 по 11.07.1985 та служби в армії зараховані відповідачем до страхового стажу, проте не зараховані до пільгового стажу роботи, що є порушенням вимог статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно із записами у трудовій книжці серії НОМЕР_2 , позивач працював та проходив службу в наступні періоди:

з 05.08.1985 по 21.04.1986 газоелектрозварник 3-го розряду;

з 23.04.1986 по 19.05.1988 служба в лавах радянської армії;

з 06.06.1988 по 26.10.1990 електрозварник 3-го розряду на підприємстві «Київремстрой»;

з 02.01.1991 по 28.02.1991 електрозварник 3-го розряду на МП «Спецмонтаж-2»;

з 01.03.1991 по 01.07.1992 газоелектрозварник 3-го розряду на МП «Моноліт-4»;

з 01.07.1992 по 21.04.1999 газоелектрозварник 3-го, 4-го, 5-го розрядів;

з 26.04.1999 по 20.08.1999 газоелектрозварник 5-го розряду;

з 01.02.2001 по 03.12.2001 газоелектрозварник 5-го розряду на НПП «Укртеплосервіс».

Таким чином, суд дійшов висновку, що періоди навчання та військової служби позивача, які мали бути зараховані до пільгового стажу, залишаються протиправно неврахованими відповідачем.

Відповідно до порядку «Про затвердження Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Списки №№ 1, 2, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, застосовуються для пільгової роботи до 31 грудня 1991 року. Якщо пільгова робота продовжувалася після 1 січня 1992 року (або почалася лише після цієї дати), але не пізніше 11 березня 1994 року, застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10. Якщо пільгова робота продовжувалася після 11 березня 1994 року (або почалася лише після цієї дати), але не пізніше 16 січня 2003 року, застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162.

Розділом XXXII "Загальні професії" Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад із важкими умовами праці, робота в яких надає право на пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, передбачені професії "газозварювальник", "електрозварювальник".

Розділом XXXII "Загальні професії" Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад із важкими умовами праці, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10, також передбачені професії "газозварювальник", "електрозварювальник".

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" затверджено Список № 2 виробництв, цехів, професій, посад і показників із шкідливими та важкими умовами праці. У цьому списку, у розділі XXXIII "Загальні професії", передбачені професії "електрозварювальник" та "газозварювальник".

Згідно зі статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження трудового стажу у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У таких довідках має бути зазначено:

періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу;

професію або посаду;

характер виконуваної роботи;

розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи;

первинні документи, на підставі яких видана довідка.

Згідно з п. 3 зазначеного Порядку, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються такі документи:

довідки;

виписки з наказів;

особові рахунки і відомості про видачу заробітної плати;

посвідчення;

характеристики;

письмові трудові договори та угоди з відмітками про їх виконання;

інші документи, що містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, уточнююча довідка підприємства, установи чи організації необхідна лише у двох випадках:

За відсутності трудової книжки як такої.

За відсутності в ній записів, що визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Суд зазначає, що відповідач у рішенні №99 не вказав жодних зауважень щодо записів у трудовій книжці позивача. Усі періоди роботи в трудовій книжці зазначені чітко, записи скріплені підписами уповноважених осіб і печатками, що виключає підстави для сумнівів у достовірності цих відомостей з боку пенсійного органу.

Таким чином, посада, на якій працював позивач, передбачена Списком №2. Відповідно, періоди роботи з 05.08.1985 по 21.04.1986, з 06.06.1988 по 26.10.1990, з 15.11.1990 по 31.12.1990, з 02.01.1991 по 28.02.1991, з 01.03.1991 по 01.07.1992, з 02.07.1992 по 21.04.1999, з 26.04.1999 по 20.08.1999, з 01.02.2001 по 03.12.2001 зараховуються до стажу, який дає право на пенсію на пільгових умовах згідно зі Списком №2.

Перевірка достовірності наданих документів є обов`язком пенсійного органу. При цьому сумніви щодо їх обґрунтованості самі по собі не можуть бути підставою для відмови у врахуванні зазначених документів під час призначення чи перерахунку пенсії.

Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17 зазначив, що на особу не може покладатися обов`язок доведення достовірності даних, зазначених у трудовій книжці чи інших офіційних документах. Вирішальним фактором для призначення пенсії на пільгових умовах є підтверджений стаж роботи, а не формальне дотримання вимог щодо заповнення трудової книжки чи інших документів. Формальні неточності в документах не можуть бути підставою для обмеження права особи на реалізацію конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі №638/18467/15-а.

Суд вважає, що до пільгового стажу позивача належать:

період навчання в ПТУ з 01.09.1982 по 11.07.1985 (2 роки 10 місяців 11 днів);

служба в радянській армії з 23.04.1986 по 19.05.1988 (2 роки 0 місяців 27 днів);

стаж роботи з 05.08.1985 по 21.04.1986 (8 місяців 17 днів), з 06.06.1988 по 26.10.1990 (2 роки 4 місяці 21 день), з 15.11.1990 по 31.12.1990 (1 місяць 17 днів), з 02.01.1991 по 28.02.1991 (1 місяць 27 днів), з 01.03.1991 по 01.07.1992 (1 рік 4 місяці 1 день), з 02.07.1992 по 21.04.1999 (6 років 9 місяців 20 днів), з 26.04.1999 по 20.08.1999 (3 місяці 25 днів), з 01.02.2001 по 03.12.2001 (10 місяців 3 дні).

Загальний пільговий стаж становить понад 12 років 6 місяців, що дає право на пенсію на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, враховуючи досягнення позивачем 57-річного віку, наявність загального страхового стажу у 39 років, зокрема понад 12 років 6 місяців пільгового стажу, що включає навчання, службу в армії та роботу за професією електрозварника і газоелектрозварника, він має право на пенсію за віком на підставі Списку №2.

Відтак, рішення №99 від 06.03.2024 про відмову у призначенні пенсії є протиправним і підлягає скасуванню.

Поряд з цим, суд зазначає, що відповідно до ч.4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному п.4 ч.2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З системного аналізу вказаних норм ст.245 КАС України можна дійти висновку, що суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача прийняти рішення на користь позивача.

Тобто, такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав свобод чи інтересів позивача і необхідність їх відновлення таким способом, який би гарантував повний захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечував його виконання та унеможливлював необхідність наступних звернень до суду.

Верховний Суд України у своєму рішенні від 16.09.2015 у справі №21-1465а15 вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Беручи до уваги зібрані та досліджені докази в їх сукупності, а також враховуючи вимоги статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 06.03.2024 №99 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах згідно з п.2 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_1 навчання в ПТУ з 01.09.1982 по 11.07.1985, службу в радянській армії з 23.04.1986 по 19.05.1988, стаж роботи з 05.08.1985 по 21.04.1986, з 06.06.1988 по 26.10.1990, з 15.11.1990 по 31.12.1990, з 02.01.1991 по 28.02.1991, з 01.03.1991 по 01.07.1992, з 02.07.1992 по 21.04.1999, з 26.04.1999 по 20.08.1999, з 01.02.2001 по 03.12.2001 до стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах Список №2 згідно з п.2 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.

За таких обставин, адміністративний позов підлягає задоволенню з коригуванням обраного способу захисту.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу адміністративного судочинства України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Під час звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Враховуючи задоволення позову, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1211,20 грн., підлягають стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, яким було прийнято оскаржуване рішення - Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, cуд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 06.03.2024 №99 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах згідно з п.2 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_1 навчання в ПТУ з 01.09.1982 по 11.07.1985, службу в радянській армії з 23.04.1986 по 19.05.1988, стаж роботи з 05.08.1985 по 21.04.1986, з 06.06.1988 по 26.10.1990, з 15.11.1990 по 31.12.1990, з 02.01.1991 по 28.02.1991, з 01.03.1991 по 01.07.1992, з 02.07.1992 по 21.04.1999, з 26.04.1999 по 20.08.1999, з 01.02.2001 по 03.12.2001 до стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах Список №2 згідно з п.2 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.

В іншій частині вимог позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, 4, м. Ужгород, 88008, ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Парненко В.С.