Справа № 400/8289/24
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2024-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2024 р. № 400/8289/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В. В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачавійськової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,
провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, що містить вимоги:

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (далі В/ч або відповідач) у вигляді відмови звільнення військовослужбовця ОСОБА_1 з військової служби за сімейними обставинами на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232) у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою матір`ю;

зобов`язати В/ч прийняти рішення про звільнення військовослужбовця ОСОБА_1 з військової служби за сімейними обставинами на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232) у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою матір`ю; виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу В/ч до проведення з ОСОБА_1 всіх необхідних розрахунків.

Ухвалою від 09.09.024 суд залишив позовну заяву без руху (пункти 4, 5 частини п`ятої статті 160, стаття 161 Кодексу адміністративного судочинства України). Суд вказав, що позивачу у позовній заяві належить вказати фактичні обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги про визнання протиправної відмови у його звільненні з військової служби, та надати відповідні докази на підтвердження цих обставин, а саме: коли позивач звернувся з рапортом про звільнення, які документи було додано до цього рапорту, якими доказами підтверджений факт звернення позивача з рапортом.

Ухвалою від 12.09.2024 суд відмовив у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

У заяві про усунення недоліків, що надійшла до суду 12.09.2024, представник позивача повідомив про те, що рапорт позивача (з додатками) перебуває у відповідача. Також, як вказав представник позивача, суд першої інстанції «… при вирішенні питання про відкриття провадження у справі не може надати оцінку достатності або недостатності всіх обставин, наявності або відсутності доказів. Ці всі питання можуть вирішуватись на інших стадіях адміністративного процесу. Такі обставини не можуть виступати підставою для залишення позовної заяви без руху та підставами повернення позовної заяви позивачу ...».

Суд встановив, що недоліки позовної не були усунуті, проте, з метою забезпечення права доступу особи до суду, дійшов висновку про відкриття провадження у справі.

В ухвалі про відкриття провадження у справі суд, серед іншого, вказав про повернення без розгляду заяви позивача про витребування доказів.

Ухвалою від 16.09.2024 суд з власної ініціативи витребував від відповідача рапорт(и) ОСОБА_1 про звільнення його з військової служби, а також відповідні додатки до рапорту(ів), що були подані ОСОБА_1 у період проходження ним військової служби; докази повідомлення ОСОБА_1 про результати розгляду рапорту(ів); копії всіх наказів, що стосуються проходження ОСОБА_1 військової служби у В/ч.

Витребувані судом докази відповідач не подав; позовні вимоги не заперечив.

Згідно з викладеним у позові, ОСОБА_1 проходить військову службу (курсант 2 навчальної роти зведеного навчального батальйону Школи індивідуальної підготовки В/ч). Докази не підтвердження цих обставин до позову не додані.

Згідно з викладеним у позові, ОСОБА_1 до В/ч «… було надіслано заяву, в якій просить звільнити його з військової служби … проте отримав неправомірну відмову у вчиненні таких дій …». Докази на підтвердження цих обставин до позову не додані.

У позові вказано, що «… раніше ОСОБА_1 подавав відповідний рапорт до військової часини НОМЕР_1 , проте йому надали відмову та зазначили, що необхідно надати Акт догляду за матір`ю … через неналежним розгляд рапорту Позивач звернувся повторно з відповідним рапортом до вищого керівництва військової частини. Відтак вважаємо, що керівництвом військової частини НОМЕР_1 , було неналежним чином відмовлено в задоволенні поданого рапорту …».

У позові не вказано, якими доказами підтверджуються ці факти.

До позову додані, зокрема:

1. Не підписаний ОСОБА_1 рапорт про звільнення (дата відсутня). У тексті рапорту вказано: «До рапорту додаю підтверджуючи документи, завірені належним чином на ___ арк.».

2. Отримане позивачем 23.08.2024 повідомлення за підписом заступника командира НОМЕР_2 зведеного навчального батальйону школи індивідуальної підготовки В/ч. Це повідомлення починається словами: «На Ваше звернення щодо звільнення з військової служби повідомляю, що для реалізації Вашого права треба врахувати та реалізувати наступні рекомендації щодо підготовки та подачі документів …».

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

У частині першій статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України вказано, що під час ухвалення рішення суд вирішує: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Згідно з частинами першою-третьою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України вказано, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Згідно зі статтею 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України).

Статтями 75 і 76 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

У частині першій статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд встановив відсутність належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження факту подання позивачем рапорту про звільнення його з військової служби (та відповідних документів, якими ОСОБА_1 доводить наявність законних підстав для звільнення), на підтвердження факту відмови відповідача у задоволенні рапорту (або факту допущеної відповідачем бездіяльності, що полягає у неприйнятті рішення за рапортом позивача).

Не підписаний рапорт (доданий до позову), без зазначення дати, без зазначення документів, які до цього рапорту додані, не є доказом того, що позивач скористався законним правом на звільнення з військової служби в порядку, встановленому законодавством.

Повідомлення В/ч, яке позивач отримав 23.08.2024, ані за формою, ані за змістом не може бути визнано доказом того, що В/ч відмовила у задоволенні рапорту позивача, власне, як не може бути визнано доказом подання позивачем відповідного рапорту. Зміст повідомлення полягає у роз`ясненні порядку звернення військовослужбовця з рапортом про звільнення та в інформуванні військовослужбовця про те, які документи мають додаватися до рапорту.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись статями 2, 19, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код: НОМЕР_4 ) відомвити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Птичкіна