Справа № 240/10597/24
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року м. Житомир справа № 240/10597/24

категорія 108010100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Лавренчук О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області, у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Житомирській області №2646/АП/06-30-55-04-10 від 05.10.2023 про розгляд заяви щодо державної реєстрації фізичної особи-підприємця №2023 від 04.10.2023;

- зобов`язати Головне управління Державної податкової служби Житомирській області включити Фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 в реєстр платників єдиного податку та зареєструвати в якості платника єдиного податку з дати державної реєстрації підприємцем 04.10.2023.

В обґрунтування позову вказує, що була зареєстрована у Єдиному державному реєстрі № 000419614 від 04.10.2023. Основним кодом (виду) економічної діяльності є 43.29 Інші будівельно-монтажні роботи. Вказує, що отримала рішення №2646/АП/06-30-55-04-10 від 05.10.2023 про розгляд заяви щодо державної реєстрації фізичної особи-підприємця №2023 від 04.10.2023, яким було відмовлено у внесенні в реєстр платників єдиного податку відомостей стосовно реєстрації ФОП ОСОБА_1 в якості платника єдиного податку. Підставою для відмови, згідно вищезазначеного повідомлення стала наявність податкового боргу в інтегрованій картці платника податків в сумі 683,55 грн. У зв`язку з прийняття оскаржуваного рішення, мною було подано скаргу №б/н від 03.04.2024, проте 16.05.2024 засобами поштового зв`язку мною було отримано Рішення про залишення скарги без розгляду №12106/6/99-00-06-03-03-06 від 25.04.2024. Позивач у позові вказує, що податковий борг в сумі 683,55 грн був неправомірно нарахований податковим органом та 07.12.2023 скасований відповідачем самостійно (згідно даних електронного кабінету платника податків), що у свою чергу підтверджується витягами скрін-шотами з електронного кабінету платника податків у кількості 5 од. Тобто податковий борг в сумі 683,55 грн станом на дату подання заяви щодо державної реєстрації фізичної особи-підприємця №2023 від 04.10.2023 фактично був відсутній. Позивач вважає, що відмова у включенні позивача в реєстр платників єдиного податку є безпідставною та неправомірною та просить позов задовольнити.

Суддя своєю ухвалою від 05 червня 2024 року прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

Відзив на позовну заяву надійшов до суду 21.06.2024. Заперечуючи позовні вимоги відповідач вказує, що підставами для прийняття контролюючим органом рішення про відмову у реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку згідно з підпунктом 1 пункту 299.6 статті 299 ПКУ є невідповідність такого суб`єкта господарювання вимогам, встановленим статтею 291 ПКУ. До ДПІ від ФОП ОСОБА_1 надійшла заява щодо державної реєстрації фізичної особи-підприємця від 04.10.2023 №2023 (далі-Заява). Як свідчать матеріали справи, ГУ ДПС у Житомирській області було прийнято рішення про відмову у реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку, викладене у листі від 05.10.2023 №2646/АП/06-30-55-04-10, яке надіслано платнику на податкову адресу рекомендованим листом з повідомленням про вручення та повернуто поштовою службою за зворотною адресою 06.11.2023 з відміткою у довідці про причини повернення: «за закінченням терміну зберігання». З урахуванням вимог п. 42.5 ст. 42 Податкового кодексу України (далі - Кодекс) рішення (лист) ГУ ДПС у Житомирській області від 05.10.2023 №2646/АП/06-30-55-04- 10 про відмову у реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку вважається врученим ФОП ОСОБА_1 06.11.2023. Оскарження податкових повідомлень-рішень або інших рішень контролюючих органів в адміністративному порядку визначено ст. 56 Кодексу. Зважаючи на викладене та у зв`язку з тим, що не дотримано вимоги підпункту 291.5.8 пункту 291.5 статті 291 ПКУ, зокрема наявний податковий борг, відсутні правові підстави для внесення в реєстр платників єдиного податку відомостей стосовно реєстрації позивача в якості платника єдиного податку. Просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідь на відзив надійшла до суду 25.06.2024. Заперечуючи викладені відповідачем аргументи позивач зазначає, що у відзиві відповідачем, зазначено про те, що відповідно до відомостей, які містяться в інформаційно-комунікаційній системі ДПС України «Податковий блок», користувачами якої є територіальноі органи ДПС на день подання заяви про реєстрацію платником єдиного податку (04.10.2023) в інтегрованій картці платника податків ОСОБА_2 , відкритій по коду класифікації доходів бюджету 18010200 (податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками обєктів житлової нерухомості) обліковується податковий борг у сумі 683,55 грн. Вважаємо за необхідне повторно наголосити, що податковий борг в сумі 683,55 грн. був неправомірно нарахований податковим органом та 07.12.2023 року скасований відповідачем самостійно (згідно даних електронного кабінету платника податків), що у свою чергу підтверджується витягами скрин-шотами з електронного кабінету платника податків у кількості 5 од. котрі додавалися до позовної заяви. У свою чергу, Відповідачем не було спростовано факт самостійного скасування відповідачем податкового боргу в сумі 683,55 грн. через власну помилку. Просить позов задовольнити.

У період із 01.07.2024 по 19.07.2024, із 19.08.2024 по 02.09.2024, із 17.10.2024 по 30.10.2024 та із 06.12.2024 по 25.12.2024 головуюча у справі суддя перебувала у відпустці.

Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтями 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення

Встановлено, що 04.10.2023 через Єдиний портал державних послуг «Дія» ОСОБА_3 подала заяву №2023 щодо державної реєстрації фізичної особи-підприємця із застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності з дати державної реєстрації підприємцем, третя група .

Головне управління ДПС у Житомирській області листом від 05.10.2023 №АП/06-30-55-04-10 "Про розгляд заяви щодо державної реєстрації фізичної особи-підприємця №2023" повідомило, що: "Підпунктом 291.5.8 пункту 291.5 статті 291 ПКУ визначено, що не можуть бути платниками єдиного податку платники податків, які на день подання заяви про реєстрацію платником єдиного податку мають податковий борг, крім безнадійного податкового боргу, що виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин). Відповідно до відомостей, які містяться в інформаційно-комунікаційній системі ДПС України "Податковий блок", користувачами якої є територіальні органи ДПС, на день подання заяви про реєстрацію платником єдиного податку (04.10.2023) в інтегрованій картці платника податків ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 відкритій по коду доходів бюджету 18010100 (податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості) обліковується податковий борг у сумі 683,55 грн (без врахування пені та штрафних санкцій). Слід зазначити, що підставами для прийняття контролюючим органом рішення про відмову у реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку згідно з підпунктом 1 пункту 299.6 статті 299 ПКУ, зокрема наявний податковий борг, відсутні правові підстави для внесення в реєстр платників єдиного податку відомостей стосовно реєстрації Вас в якості платника єдиного податку. Водночас повідомляємо, що Ви можете обрати спрощену систему оподаткування, обліку та звітності за умови дотримання вимог глави 1 розділу XIV ПКУ".

Сторонами визнається, що зазначене рішення надіслано позивачу засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням, однак лист повернуто з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Не погодившись з таким рішенням контролюючого органу, позивач звернулась до ДПС України із скаргою, яку рішенням №12106/6/99-00-06-03-06 від 25.04.2024 залишено без розгляду у зв`язку із пропуском строку адміністративного оскарження.

Вважаючи відмову відповідача у реєстрації позивача платником єдиного податку з дати державної реєстрації підприємцем протиправною, позивач звернулась до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до приписів п.п. 291.2, 291.3 ст. 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених п. 297.1 ст. 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності. Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Відповідно до пп. 3 п. 291.4 ст. 291 ПК України, суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку: третя група:

фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена, та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 1167 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року;

електронні резиденти (е-резиденти), які зареєструвалися як фізичні особи - підприємці, здійснюють господарську діяльність з надання послуг, виробництва та/або продажу товарів виключно на користь нерезидентів України, за умови що протягом календарного року вони відповідають сукупності таких критеріїв:

не використовують працю найманих осіб - громадян або резидентів України;

не отримують доходи з джерелом походження з України, крім пасивних доходів;

обсяг доходу не перевищує 1167 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

У свою чергу, за приписами пп. 298.1.1 п. 298.1 ст. 298 ПК України для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування суб`єкт господарювання подає до контролюючого органу за місцем податкової адреси заяву.

Заява подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один з таких способів:

1) особисто платником податків або уповноваженою на це особою;

2) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення;

3) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги»;

4) державному реєстратору під час державної реєстрації створення юридичної особи або державної реєстрації фізичної особи - підприємця.

Відповідна заява або відомості передаються до контролюючих органів у порядку, встановленому Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Нормами п. 298.3 ст. 298 ПК України визначено, що у заяві зазначаються такі обов`язкові відомості:

1) найменування суб`єкта господарювання, код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - підприємця, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків);

3) податкову адресу суб`єкта господарювання;

4) місце провадження господарської діяльності;

5) обрані суб`єктом господарювання види господарської діяльності згідно з КВЕД ДК 009:2010;

6) обрані суб`єктом господарювання група та ставка єдиного податку або зміна групи та ставки єдиного податку;

7) кількість осіб, які одночасно перебувають з фізичною особою - підприємцем у трудових відносинах, та середньооблікова чисельність працівників у юридичної особи;

8) дата (період) обрання або переходу на спрощену систему оподаткування.

Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку регламентується ст. 299 ПК України, і п. 299.1 цієї статті встановлено, що реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Згідно з п. 299.3 ст. 299 ПК України у разі відсутності визначених цим Кодексом підстав для відмови у реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку контролюючий орган зобов`язаний протягом двох робочих днів від дати надходження заяви щодо переходу на спрощену систему оподаткування зареєструвати таку особу платником єдиного податку.

З аналізу вказаних норм можна зробити висновок, що у разі надходження заяви суб`єкта господарювання контролюючим органом має бути прийняте рішення про реєстрацію такої особи платником єдиного податку у разі відсутності підстав для відмови у такій реєстрації.

У свою чергу, відповідно до п. 299.5 ст. 299 ПК України у разі відмови у реєстрації платника єдиного податку контролюючий орган зобов`язаний надати протягом двох робочих днів з дня подання суб`єктом господарювання відповідної заяви письмову вмотивовану відмову, яка може бути оскаржена суб`єктом господарювання у встановленому порядку.

Верховний Суд, у постанові від 24.01.2020 у справі №804/2506/16, зазначив, що відповідно до п. 299.6 ст. 299 ПК України підставами для прийняття контролюючим органом рішення про відмову у реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку є виключно: 1) невідповідність такого суб`єкта вимогам, встановленим статтею 291 цього Кодексу; 2) наявність у суб`єкта господарювання, який утворюється у результаті реорганізації (крім перетворення) будь-якого платника податку, непогашених податкових зобов`язань чи податкового боргу, що виникли до такої реорганізації; 3) недотримання таким суб`єктом вимог, встановлених підпунктом 298.1.4 пункту 298.1 статті 298 цього Кодексу.

Відтак, нормами ПК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку.

Судом під час розгляду цієї справи було встановлено та сторонами визнається, що станом на день подання заяви про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця платника єдиного податку ІІІ групи за позивачем обліковувався податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості у сумі 683,55 грн, що в силу вимог пп. 1 п. 299.6 ст. 299, пп. 291.5.8 п. 291.5 ст. 291 ПК України є підставою для відмови у реєстрації позивача платником єдиного податку.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що послуга щодо реєстрації фізичною особою-підприємцем та платником єдиного податку позивачем була отримана відповідно до Порядку надання електронних публічних послуг в автоматичному режимі затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.2022 №868 (далі Порядок №868).

Даний Порядок №868 визначає механізм надання електронних публічних послуг, що надаються в автоматичному режимі програмними засобами інформаційно-комунікаційних систем, без додаткового опрацювання суб`єктами надання електронних публічних послуг у режимі реального часу або з відкладеною умовою на підставі заяв (звернень, запитів) суб`єктів звернення, поданих в електронній формі з використанням засобів Єдиного державного веб-порталу електронних послуг (далі - Портал Дія).

Пунктом 4 Порядку №868 визначено, що електронні публічні послуги в автоматичному режимі надаються суб`єктам звернення, які пройшли електронну ідентифікацію та автентифікацію на Порталі Дія, у тому числі з використанням інтегрованої системи електронної ідентифікації, кваліфікованих електронних підпису та печатки, а також інших засобів ідентифікації, які дають змогу однозначно встановлювати особу.

Відповідно до пункту 7 Порядку №868 формування заяв (звернень, запитів) припиняється засобами Порталу Дія, якщо зазначені у заяві відомості: надані не в повному обсязі; не відповідають вимогам арифметичного та формато-логічного контролю; не відповідають відомостям, отриманим засобами Порталу Дія з інформаційно-комунікаційних систем, держателями яких є відповідні органи державної влади або органи місцевого самоврядування (далі - інформаційно-комунікаційні системи).

Відповідно до ч. 1, 2, 6 статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» інформаційна взаємодія між Єдиним державним реєстром та інформаційними системами державних органів у випадках, визначених цією статтею, здійснюється інформаційно-телекомунікаційними засобами в електронній формі у порядку, визначеному Міністерством юстиції України спільно з відповідними державними органами.

Технічний адміністратор Єдиного державного реєстру в день проведення реєстраційної дії забезпечує передачу до інформаційних систем: до центрального органу виконавчої влади, що реалізує єдину державну податкову політику та державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, одночасно з відомостями Єдиного державного реєстру про державну реєстрацію створення юридичної особи та державну реєстрацію фізичної особи підприємця технічним адміністратором Єдиного державного реєстру забезпечується передача копії заяви про обрання спрощеної системи оподаткування та/або реєстраційної заяви про добровільну реєстрацію як платника податку на додану вартість в електронній формі, якщо такі заяви були подані як додаток до заяви про державну реєстрацію.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику та державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, забезпечує передачу до Єдиного державного реєстру таких відомостей:, зокрема про відсутність (наявність) заборгованості із сплати податків і зборів та відсутність (наявність) заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - у день отримання запиту від суб`єкта державної реєстрації.

Відповідно до п. 16 Положення про Єдиний державний вебпортал електронних послуг (надалі - Положення) електронна інформаційна взаємодія Порталу Дія з національними електронними інформаційними ресурсами, іншими інформаційно-комунікаційними системами здійснюється через систему електронної взаємодії у визначеному законом порядку.

Відповідно до пункту 25 Положення, на Порталі Дія також використовується (обробляється) інформація, яка подається користувачем та/або надходить до Порталу Дія в порядку електронної інформаційної взаємодії з національних електронних інформаційних ресурсів, інших інформаційно-комунікаційних систем відповідно до визначених цим Положенням завдань та функціональних можливостей Порталу Дія.

На виконання вимог Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», Порядку надання електронних публічних послуг у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців у автоматичному режимі затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства цифрової трансформації України 14.07.2022 №2933/5/66, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14.07.2022 за №780/38116 (далі - Порядок), та з огляду на чітко встановлений законодавством перелік функцій та повноважень ДП «ДІЯ», як технічного адміністратора Порталу Дія, Підприємством реалізована технічна можливість подачі заяви про державну реєстрацію фізичної особи-підприємцем засобами Порталу Дія для подальшого її опрацювання у встановленому законодавством порядку.

Водночас, згідно з пунктами 11-12 Порядку програмне забезпечення Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр) здійснює: державну реєстрацію в автоматичному режимі без участі державного реєстратора шляхом внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру; генерування в автоматичному режимі коду доступу до результатів надання електронної публічної послуги з державної реєстрації з подальшим його надісланням до Порталу Дія для забезпечення відповідного доступу заявника.

За результатом проведеної державної реєстрації та після отримання в порядку інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та інформаційними системами Державної служби статистики України і Державної податкової служби України відповідних відомостей засобами Єдиного державного реєстру в автоматичному режимі формується виписка з нього, у якій зазначається, що державна реєстрація проведена програмним забезпеченням Єдиного державного реєстру.

Відтак, з огляду на вище вказані норми, суд зазначає, при подачі заяви щодо державної реєстрації фізичної особи-підприємця №2023 відбувалася автоматична перевірка відомостей, вказаних позивачем та можливість надання даних послуг в автоматичному режимі.

Оскільки заява була прийнята, то підстав для відмови у реєстрації платником єдиного податку не було.

Суд також зауважує, що відповідно до наданих позивачем до позову доказів, подану позивачем податкову декларацію платника єдиного податку за 2023 рік було прийнято Головним управлінням ДПС у Житомирській області 29.02.2024.

Також суд вважає за необхідне вказати, що навіть за умови можливості застосування податковим органом підстави для відмови позивачу у переході на спрощену систему оподаткування з 04.10.2023, передбаченої підпунктом 291.5.8 пункту 291.5 статті 291 Податкового кодексу України, сума несплаченого боргу по на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості в розмірі 683,55 грн є незначною, оскільки згідно абзацу третього пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, податкова вимога не надсилається (не вручається), а заходи, спрямовані на погашення (стягнення) податкового боргу, не застосовуються, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, який згідно з п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України становить 17 грн.

Окрім того, як вказує позивач та не спростовано відповідачем, податковий борг в розмірі 683,55 грн був помилково нарахований податковим органом та скасований ним же самостійно.

Наведене спростовує висновки контролюючого органу про наявність правових підстав, передбачених положенням податкового законодавства, для відмови у задоволенні поданої позивачем заяви.

Відповідно до положень статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що рішення відповідача, оформлене листом №2646/АП/06-30-55-04-10 від 05.10.2023 про відмову в переході на спрощену систему оподаткування зі сплатою єдиного податку 3-ї групи за ставкою 5% слід визнати протиправним та скасувати.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За приписами вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки при розгляді вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але і у випадку розгляду вимог про зобов`язання вчинити дії після скасування його адміністративного акту.

Тобто, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 16.05.2019 у справі №826/17220/17.

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження в більш вузькому розумінні - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Аналогічна позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 23.01.2018 у справі №208/8402/14-а, від 29.03.2018 у справі №816/303/16, від 06.03.2019 у справі №200/11311/18-а, від 16.05.2019 у справі №818/600/17 та від 21.11.2019 у справі №344/8720/16-а.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач належними та допустимими доказами не довів суду, що відмовляючи позивачу в задоволенні заяви від 04.10.2023, діяв обґрунтовано, добросовісно, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством України.

Таким чином, беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що з метою повного та ефективного захисту порушених прав фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 слід зобов`язати відповідача зареєструвати позивача платником єдиного податку з 04.10.2023. Вказаний спосіб захисту порушеного права є достатнім, оскільки "включити в реєстр платників єдиного податку" та "зареєструвати в якості платника єдиного податку" відображають одну й ту ж дію.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення на підставі ст.382 КАС України суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зі змісту наведеної правової норми випливає, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Однак, позивачем не наведено, а судом не встановлено, що загальний порядок виконання судового рішення не дасть очікуваного результату, або що відповідач не виконає рішення суду або буде ухилятися від його виконання.

Оскільки позивач не навів обґрунтованих доводів та не надав доказів, що підтверджують необхідність застосування процесуального інституту судового контролю за виконанням судового рішення, суд дійшов висновку про відсутність на даний час підстав для встановлення судового контролю у цій справі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з адміністративним позовом позивачем сплачений судовий збір у розмірі 3028 грн.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог суд дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у повному розмірі.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Задовольнити позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7,м. Житомир, 10003, ) про визнання протиправним та скасування рішення.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Житомирській області №2646/АП/06-30-55-04-10 від 05.10.2023 про розгляд заяви ОСОБА_1 щодо державної реєстрації фізичної особи-підприємця №2023 від 04.10.2023.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Житомирській області зареєструвати Фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 платником єдиного податку третьої групи з 04.10.2023.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати у сумі 3028 ( три тисячі двадцять вісім ) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук

26.12.24