Справа № 300/2087/24
Суддя: Микитин Н.М.
Дата ухвалення: 2024-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" грудня 2024 р. справа № 300/2087/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі судді Микитин Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.03.2024 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, в якій містяться відомості про порядок і строк подання відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечення.
25.04.2024 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої остання заперечує щодо доводів відповідача та зазначає, що позиція відповідача щодо ненадання необхідних документів (або надання їх меншу кількість) до контролюючого органу є помилковою, оскільки було вжито всіх можливих у розумінні Податкового кодексу України заходів на підтвердження реальності здійсненої господарської операції.
Суд, на підставі положення частини 8 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши і оцінивши докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечують проти позову, встановив наступне.
Згідно з даними свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії "В01" за №367404, ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець 27.05.2002 та як платник податку на додану вартість, за змістом відомостей свідоцтва за №66584182 від 10.03.2004, зареєстрована у Головному управлінні ДПС в Івано-Франківській області з 11.03.2004 (а.с.114-115).
Відповідно до інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Міністерства юстиції України, до основного виду економічної діяльності ФОП ОСОБА_1 за КВЕД 46.13 віднесено "Діяльність посередників у торгівлі деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами". Також серед видів діяльності за КВЕД віднесено 2.20 "Лісозаготівлі", 16.10 "Лісопильне та стругальне виробництво", 43.12 "Підготовчі роботи на будівельному майданчику", 42.11 "Будівництво доріг і автострад", 49.41 "Вантажний автомобільний транспорт", 16.12 "Виробництво інших дерев`яних будівельних конструкцій і столярний виробів", як свідчать відомості виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 06.06.2023 (а.с.116).
З матеріалів справи вбачається, що 21.03.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "УНІПЛИТ", як покупцем, і ФОП ОСОБА_1 , як постачальником, укладено договір поставки лісової сировини №56/09-2022 (а.с.12-15).
За умовами вказаного договору, постачальник зобов`язується поставити покупцю сировину, а саме тріски технологічної не менше 70% хвойних порід не більше 30% м`яких порід, а покупець зобов`язується прийняти обладнання та сплатити постачальнику його вартість в порядку і на умовах, визначених цим Договором.
Також між Товариством з обмеженою відповідальністю "УНІПЛИТ", як покупцем, і ФОП ОСОБА_1 , як постачальником, було укладено угоду 1 про доповнення та зміну договору поставки лісової сировини №56/09-2022 від 21.03.2022, згідно якої покупець та постачальник прийшли до згоди внести зміни до договору поставки лісової сировини №56/09-2022 від 21.03.2022 (а.с.18).
На виконання договору поставки лісової сировини №56/09-2022 від 21.03.2022 та угоди 1 про доповнення та зміну договору поставки лісової сировини №56/09-2022 від 21.03.2022, позивачем здійснювалися поставки товару.
За наслідком господарських відносин з Товариством з обмеженою відповідальністю "УНІПЛИТ" ФОП ОСОБА_1 склала та направила для реєстрації в ЄРПН у встановленому законодавством порядку податкові накладні: №95 від 05.05.2023 №100 від 10.05.2023. №148 від 27.06.2023, №158 від 04.07.2023, №165 від 13.07.2023. №249 від 07.10.2023 (а.с.26-31).
Після зупинення реєстрації зазначених податкових накладних, на виконання вищенаведених квитанцій, з метою їх розблокування, ФОП ОСОБА_1 сформовано і подано до ДПС України пояснення та додаткові документи для прийняття контролюючим органом рішень про реєстрацію податкових накладних №95 від 05.05.2023, №100 від 10.05.2023, №148 від 27.06.2023, №165 від 13.07.2023, №249 від 07.10.2023 із долученням копій документів про підтвердження реальності здійснення операцій, реєстрацію яких зупинено, що підтверджується супровідними листами (а.с.38-43).
За результатами розгляду поданих позивачем пояснень та копій документів на засіданні Комісії ГУ ДПС в Івано-Франківській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному державному реєстрі податкових накладних №95 від 05.05.2023, №100 від 10.05.2023, №148 від 27.06.2023, №165 від 13.07.2023, №249 від 07.10.2023 вирішено надіслати ФОП ОСОБА_1 повідомлення від 22.11.2023 про необхідність надання додаткових пояснень та/або документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному державному реєстрі податкових накладних. У яких вказано на потребу у поданні платником податку копій підтверджуючих документів, а саме: документи на зберігання лісопродуктів, ТТН на транспортування деревини з Ворохтянського ЛГ та ТТН на транспортування з ТзОВ "Уніплит" (а.с.197-198, 200-201 203-204, 206-207, 209-210, 212-213).
ФОП ОСОБА_1 не подано додаткових документів та пояснень на виконання вищенаведених повідомлень, така обставина визнається і не заперечується сторонами.
Рішеннями від 30.11.2023 №10060755/, №10060760/, №10060761/, №10060756/, №10060757/, №10060758/, відмовлено в реєстрації податкових накладних №95 від 05.05.2023, №100 від 10.05.2023, №148 від 27.06.2023, №165 від 13.07.2023, №249 від 07.10.2023. Підставою для прийняття спірних рішень стало "ненаданням/частковим наданням додаткових письмових пояснень та копій документів стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладні/розрахунку коригування, реєстрації яких зупинено в Єдиному реєстрі податкових накладних, при отриманні повідомлення про необхідність надання додаткових пояснень та/або документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, платником податку" (а.с.44-49).

Не погоджуючись із вищевказаним рішеннями, позивачем 06.12.2023 подано скарги вихідні №18,19,20,21,22,23 на рішення комісії ГУ ДПС в Івано-Франківській області від 30.11.2023 №10060755/, №10060760/, №10060761/, №10060756/, №10060757/, №10060758/про реєстрацію/відмову в реєстрації ПН/РК в ЄРПН (а.с.62-67).

За результатами розгляду вищенаведених скарги ДПС України прийнято рішення від 15.12.2023 №85957//2; №85872//2; №85894//2; №85902//2; №85954//2; №85918//2, якими залишено скарги без задоволення та рішення комісії регіонального рівня про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних без змін, з підстав ненадання платником податку копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг), з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних (а.с.103-108).

Вважаючи прийняті рішення про відмову в реєстрації податкових накладних протиправними, позивач звернулася із вказаним позовом до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, які склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України (надалі ПК України).

Статтею 185 ПК України визначено об`єкти оподаткування податком на додану вартість.

Так, відповідно до пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування, серед іншого, є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю (підпункт а); постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу (підпункт б).

Згідно пункту 187.1 ст.187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до пункту 188.1 статті 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до п.201.7 ст.201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов`язань.

Згідно приписів пункту 201.10 статті 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Відповідно до пункту 74.3 статті 74 ПК України зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової політики.

Постановою Кабінету Міністрів України за №1246 від 29.12.2010 затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних (надалі по тексту також Порядок №1246), який визначає механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних (надалі по тексту також Реєстр).

Податкова накладна електронний документ, який складається платником податку на додану вартість відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації (пункт 2 Порядку №1246).

Як визначено у пункті 12 Порядку №1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДПС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності кваліфікованого електронного підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 2001.3 і 2001.9 статті 2001 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України "Про електронні довірчі послуги", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Пунктом 13 Порядку №1246 регламентовано, що за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (надалі по тексту також квитанція).

Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДПС (пункт 14 Порядку №1246).

У квитанції зазначаються дата та час її формування, реквізити податкової накладної та/або розрахунку коригування та результат перевірки. Якщо у податковій накладній та/або розрахунку коригування за результатами проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), виявлено порушення, платнику податку надсилається квитанція про неприйняття податкової накладної та/або розрахунку коригування із зазначенням причини такого неприйняття (пункт 15 Порядку №1246).

Як свідчать положення пункту 17 Порядку №1246 у разі зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування формується квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Така квитанція одночасно надсилається постачальнику (продавцю) та отримувачу (покупцю) - платнику податку.

Механізм прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних /розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), реєстрацію яких відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України (далі - Кодекс) зупинено в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України, визначає Порядок прийняття рішень про реєстрацію/ відмову в реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних затверджений Наказом Міністерства фінансів України 12 грудня 2019 року № 520 зареєстрований в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2019 р. за № 1245/34216 (надалі, також Порядок №520).

Відповідно до пункту 2 Порядку №520, рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено, приймають комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі територіальних органів ДПС (надалі по тексту також комісія регіонального рівня).

Згідно пункту 3 Порядку №520, Комісія регіонального рівня приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі у терміни, визначені пунктом 9 цього Порядку, та надсилає його платнику податку на додану вартість (надалі по тексту також платник податку) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог Кодексу та Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" і "Про електронні довірчі послуги".

Пунктом 4 Порядку №520 передбачено, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі.

Платник податку, який склав податкову накладну / розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації таких податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі може подати такі документи: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, інвентаризаційні описи, у тому числі рахунки-фактури / інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством; інші документи, що підтверджують інформацію, зазначену у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі.

У разі, коли у квитанції до податкової накладної / розрахунку коригування зазначено код товару/ послуги згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності / умовним кодом товару / Державним класифікатором продукції та послуг, операція за яким стала підставою для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування, платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів виключно до такої операції.

Подання письмових пояснень та копій документів до розрахунків коригування, у яких передбачено зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, має право ініціювати отримувач (покупець), для чого:

отримувач (покупець) надсилає такі пояснення та копії документів постачальнику (продавцю) через електронний кабінет в електронній формі з накладенням кваліфікованого електронного підпису;

постачальник (продавець) подає такі пояснення та копії документів з накладенням кваліфікованого електронного підпису до контролюючого органу;

отримувачу (покупцю) надходить в електронний кабінет інформація щодо дати подання пояснень та копій документів постачальником (продавцем) і результату розгляду комісією регіонального рівня таких пояснень та копій документів (пункт 5 Порядку №520).

За приписами пункту 6 Порядку №520 письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного в податковій накладній / розрахунку коригування.

Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних / розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні / розрахунки коригування складено на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних / розрахунках коригування відображено однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг (ДКПП)).

Письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 4 цього Порядку, розглядає комісія регіонального рівня

За результатами розгляду поданих письмових пояснень та копій документів комісія регіонального рівня протягом 5 робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 4 цього Порядку:

або приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі та надсилає його платнику податку засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог Кодексу та Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги" за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку;

або надсилає повідомлення про необхідність надання додаткових пояснень та/або документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі (надалі по тексту також повідомлення), засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог Кодексу та Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги" за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку з пропозицією щодо надання платником податку додаткових пояснень та копій документів на підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування;

або приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі у разі надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства, та надсилає його платнику податку засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог Кодексу та Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги" за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Платник податку має право подати до контролюючого органу додаткові пояснення та копії документів на підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, протягом 5 робочих днів з дня, наступного за днем отримання Повідомлення.

Додаткові письмові пояснення та копії документів, зазначені в абзаці 6 цього пункту, платник податку подає до ДПС засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог Кодексу та Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги".

За результатами розгляду поданих додаткових пояснень та копій документів комісія регіонального рівня протягом 5 робочих днів, що настають за днем їх отримання, приймає рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Реєстрі та надсилає його платнику податку засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог Кодексу та Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги" за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Якщо платник податку не надав додаткових пояснень та копій документів на підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі протягом 5 робочих днів, що настають за днем граничного строку їх подання, визначеного абзацом шостим цього пункту, та надсилає його платнику податку засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог Кодексу та Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги" за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку (пункт 9 Порядку №520).

Комісія регіонального рівня у відповідності до пункту 10 Порядку №520 приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі в разі: ненадання / часткового надання додаткових письмових пояснень та копій документів стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, при отриманні Повідомлення; та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.

Суд зазначає, що реєстрацію податкових накладних №95 від 05.05.2023, №100 від 10.05.2023, №148 від 27.06.2023, №165 від 13.07.2023, №249 від 07.10.2023 призупинено та зазначено, що причиною зупинення реєстрацій податкових накладних зазначено "обсяг постачання товару/послуги 4401 перевищує величину залишку, визначеного як різниця обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає п.1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. Запропоновано падати пояснення та копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних".

Разом з тим, суд констатує, що квитанції про зупинення реєстрації податкових накладних №95 від 05.05.2023, №100 від 10.05.2023, №148 від 27.06.2023, №165 від 13.07.2023, №249 від 07.10.2023 не містять конкретного найменування та/або переліку документів, яких, на думку ДПС України, було б достатньо для прийняття рішення про реєстрацію спірної податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

На виконання частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, до спірних правовідносин суд застосовує висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 22.07.2019 в справі № 815/2985/18 (адміністративне провадження №К/9901/14651/19), за змістом яких у випадку не конкретизації переліку документів у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної платник податків перебуває у стані правової невизначеності, що позбавляє його можливості надати контролюючому органу необхідний в розумінні суб`єкта владних повноважень пакет документів, а для контролюючого органу, відповідно, створюються передумови для можливого прояву негативної дискреції прийняття рішення про відмову у реєстрації податкової накладної.

У даній справі є також релевантними висновки, сформовані Верховним Судом у постанові від 15.02.2023 у справі №2240/3117/18, аналогічно застосовані у постановах від 16.04.2019 у справі №826/10649/17, від 28.10.2019 у справі №640/983/19.

Так, можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків. Вживання податковим органом загального посилання на пункт перший Критеріїв оцінки, без наведення відповідного підпункту, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд.

При цьому, Верховний Суд у постанові від 05.01.2021 у справі №640/11321/20 зазначив, що незважаючи на те, що затверджена Порядком №1165 форма рішення, яка не передбачає конкретизації підстав у разі відповідності пунктам 1-8 критеріїв ризиковості платника податку, не скасовує обов`язок податкового органу необхідності доказування, передбаченого частиною другою статті 77 КАС України.

Відтак, формальне зазначення у квитанціях пропозиції "надання пояснень та копій документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних ", на переконання суду, є лише дублюванням припису, передбаченого підпунктом 3 пункту 11 Порядку №1165.

Вказане свідчить, що дії контролюючого органу по зупиненню реєстрації податкових накладних №95 від 05.05.2023, №100 від 10.05.2023, №148 від 27.06.2023, №165 від 13.07.2023, №249 від 07.10.2023, вчинені з недотриманням чинного спеціального законодавства, яке регулює обсяг повноважень контролюючого органу щодо зупинення, поданих платниками податків на реєстрацію, податкових накладних.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Міністерства юстиції України, до основного виду економічної діяльності ФОП ОСОБА_1 за КВЕД 46.13 віднесено "Діяльність посередників у торгівлі деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами". Також серед видів діяльності за КВЕД віднесено 2.20 "Лісозаготівлі", 16.10 "Лісопильне та стругальне виробництво", 43.12 "Підготовчі роботи на будівельному майданчику", 42.11 "Будівництво доріг і автострад", 49.41 "Вантажний автомобільний транспорт", 16.12 "Виробництво інших дерев`яних будівельних конструкцій і столярний виробів", як свідчать відомості виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 06.06.2023 (а.с.116).

Як наслідок, за спірними податковими накладними позивачем в рамках провадження господарської діяльності здійснено надання послуг, які відповідають зареєстрованому виду економічної діяльності, що відповідає кодам Державного класифікатора продукції та послуг ДК.

В сукупності вказані обставини підтверджують здійснення позивачем діяльності, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а операції, за результатом здійснення яких складено спірні податкові накладні що відповідають за кодом згідно Державного класифікатору продукції та послуг, які зазначені у таблиці даних платника податку.

При цьому, відповідачами не подано жодних доказів, які б підтверджували правомірність віднесення операцій, відображених у спірних податкових накладних до ризикових, оскільки постачання такого товару, реалізовується ФОП ОСОБА_1 постійній основі, згідно кодам Державного класифікатора продукції та послуг ДК.

Також суд зазначає, що позивач надіслав ГУ ДПС в Івано-Франківській області пояснення та копії документів щодо податкових накладних/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено для підтвердження реальності здійснення вказаних операцій.

Так, суд встановив, що позивачем до пояснень додано скановані копії документів для підтвердження господарських операцій, що не заперечується відповідачами.

Стосовно викладено у повідомленнях від 22.11.2023 про необхідність надання додаткових пояснень та/або документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному державному реєстрі податкових накладних, направлених відповідачем 2 ФОП ОСОБА_1 , останній запропоновано надати документи на зберігання лісопродуктів, ТТН на транспортування деревини з Ворохтянського ЛГ та ТТН на транспортування з ТзОВ "Уніплит", суд зазначає наступне.

Предметом розгляду у даній справі є виключно стадія правильності та правомірності зупинення та відмови в реєстрації податкових накладних, а не реальність та товарність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами.

У контексті дослідження спірних правовідносин, суд вважає релевантними застосування висновків Верховного суду, викладених у постанові від 16.05.2024 у справі №400/11727/23 (адміністративне провадження №К/990/10494/2), що зводяться до наступного: відсутність певного документа чи ненадання його контролюючому органу не може бути підставою для відмови в реєстрації податкових накладних чи розрахунку коригування без наведення відповідного обґрунтування, а також за умови, якщо інші надані документи підтверджують проведення господарської операції. Приймаючи рішення про реєстрацію податкової накладної, контролюючий орган не повинен здійснювати повний аналіз господарських операцій позивача на предмет їх реальності. Змістовна оцінка господарських операцій може бути проведена лише за результатом здійснення податкової перевірки платника податків, підстави та порядок проведення якої визначено нормами ПК України.

При цьому, суд звертає увагу, що контролюючий орган, надаючи оцінку 1) неможливості здійснення платником податку певних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг; 2) нездійснення певним суб`єктом підприємницької діяльності; 3) відсутності у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних засобів, складських приміщень, виробничих активів, транспортних засобів, фактично досліджує зміст господарських правовідносин на предмет їх нереальності та відсутності фактичного характеру, що є неприпустимим у цьому випадку, оскільки такі повноваження відсутні у контролюючого органу під час моніторингу податкових накладних.

Так, відповідно до усталеної практики така оцінка може надаватись контролюючим органом виключно у межах проведення відповідної документальної перевірки платника податків.

Таким чином, досліджуючи у цьому випадку спірну господарську операцію позивача на предмет її реальності, ГУ ДПС в Івано-Франківській області вийшов за межі власних повноважень, які йому надані саме у межах процедури вирішення питання про реєстрацію податкових накладних, оскільки податковий орган має перевірити відомості податкової накладної та первинних документів на правильність та відсутність суперечностей лише за зовнішніми (формальними, очевидними) критеріями.

При цьому, позивач надав документи, яких, на його думку, достатньо для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних №95 від 05.05.2023, №100 від 10.05.2023, №148 від 27.06.2023, №165 від 13.07.2023, №249 від 07.10.2023 в Єдиному реєстрі податкових накладних, водночас ГУ ДПС в Івано-Франківській області не обґрунтовано, які саме з долучених позивачем документів складені з порушенням законодавства та які відомості, зазначені у таких, прямо та очевидно суперечать відомостям, що зазначені у податковій накладній.

Так, Верховний Суд неодноразово висловлював позицію, що чинними нормативно-правовими актами визначено вичерпний перелік підстав, які можуть слугувати підставою для прийняття рішення про відмову у реєстрації податкових накладних.

Крім того, як підтверджується змістом пункту 5 Порядку №520, передбачений цим пунктом перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, не є вичерпним.

Суб`єкти владних повноважень, ухвалюючи рішення, якими, зокрема, обмежується права платника податків, повинні уникати надмірного формалізму. Обсяг документів, які надаються платниками податку на додану вартість з метою усунення сумнівів у контролюючих органів щодо легальності відповідної операції за наслідками якої складено податкову накладну, яку подано для реєстрації якої в ЄРПН і, хоч і є визначеним у Порядку №520, проте завжди є унікальним та залежить від організації господарських взаємовідносин між суб`єктами господарювання, змісту договірних відносин між такими, а також особливостями законодавчого врегулювання діяльності тієї чи іншої сфери бізнесу.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.07.2023 року у справі №420/7850/22.

У контексті вищенаведеної обставини, суд керується приписами пункту 201.10 статті 201 ПК України, за яким помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних у електронному вигляді.

Однак, комісією ГУ ДПС в Івано-Франківській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН, прийнято рішення від 30.11.2023 №10060755/, №10060760/, №10060761/, №10060756/, №10060757/, №10060758/, відмовлено в реєстрації податкових накладних №95 від 05.05.2023, №100 від 10.05.2023, №148 від 27.06.2023, №165 від 13.07.2023, №249 від 07.10.2023.

Підставою для прийняття таких відмов зазначено "ненаданням/частковим наданням додаткових письмових пояснень та копій документів стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладні/розрахунку коригування, реєстрації яких зупинено в Єдиному реєстрі податкових накладних, при отриманні повідомлення про необхідність надання додаткових пояснень та/або документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, платником податку" (а.с.44-49).

Проте, із змісту вищенаведених рішень не вбачається, які саме документи не було надано позивачем, оскільки жодного з перелічених документів не підкреслено, а також не конкретизовано невідповідність відповідних документів стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податкових накладних/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Єдиному реєстрі податкових накладних.

При цьому, сукупність наданих позивачем відповідачам та суду первинних документів не дають підстав для сумніву щодо фінансово-господарських операцій з Товариством з обмеженою відповідальністю "УНІПЛИТ", а наданий позивачем пакет документів був достатнім для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.

Таким чином, зважаючи на наявність у позивача передбачених законодавством документів, а також враховуючи, що достатність їх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних не спростована відповідачами, суд зазначає, що ДПС України не мало правових підстав для відмови позивачу у задоволенні скарг від 06.03.2023.

Крім того, подані позивачем первинні документи не мають дефекту форми, змісту або походження, котрі в силу статей 198, 201 Податкового кодексу України, частини 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 за № 88, спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.

Будь-яких доказів на спростування вищевказаних фактів представник відповідачів суду не надав.

Відтак, зважаючи на наявність у позивача передбачених законодавством документів, які підтверджують реальність фінансово-господарських операцій між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "УНІПЛИТ", а також враховуючи, що достатність їх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної не спростована відповідачами, суд зазначає, що ГУ ДПС в Івано-Франківській області не мало правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкових накладних №95 від 05.05.2023, №100 від 10.05.2023, №148 від 27.06.2023, №165 від 13.07.2023, №249 від 07.10.2023.

У відзиві на позовну заяву представник відповідачів посилаючись на практику Верховного Суду, вказує на необхідність надання судом оцінки правомірності спірного рішення виходячи з тих матеріалів, на підставі яких воно приймалося, а не вирішувати, яким воно б мало бути за наявності інших документів, які надані в суд, але не були надані Комісії.

З цього приводу суд зазначає, що первинні документи, подані платником податків, до скарг від 06.12.2023 контролюючому органу на його вимогу в об`ємі, який був розумним та достатнім для реєстрації податкових накладних.

При цьому, такий же пакет документів позивачем представлено суду разом із позовною заявою. Посилаючись на наявність інших (додаткових) документів, представник контролюючих органів не зазначає, які саме документи позивачем надані суду, проте не були досліджені контролюючим органом при прийнятті спірного в цій справі рішення.

З огляду на вищевикладене, посилання представника відповідачів з цього приводу є безпідставним.

В зв`язку із вищенаведеним суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення Комісії ГУ ДПС про відмову в реєстрації податних накладних від 30.11.2023 №10060755/, №10060760/, №10060761/, №10060756/, №10060757/, №10060758/ прийняті необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мали значення для їх прийняття, непропорційно, тобто без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані рішення (дії), а отже є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо позовної вимоги в частині зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкових накладних №95 від 05.05.2023, №100 від 10.05.2023, №148 від 27.06.2023, №165 від 13.07.2023, №249 від 07.10.2023, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 4 статті 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Згідно з частиною 2 статті 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) у справі "Чуйкіна проти України" (Case of Chuykina v. Ukraine) (Заява N28924/04) констатував: "Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A N18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява N58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява N48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

Відтак, судом враховано при обранні ефективного способу відновлення порушених відповідачем прав позивача такі норми та практику Європейського суду з прав людини.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи надані позивачем документи як додатки до скарги підтверджували здійснення господарських операцій по податкових накладних №95 від 05.05.2023, №100 від 10.05.2023, №148 від 27.06.2023, №165 від 13.07.2023, №249 від 07.10.2023, а документи складені з дотриманням вимог законодавства і були достатніми для реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Обставин, які б унеможливлювали податкових накладних №95 від 05.05.2023, №100 від 10.05.2023, №148 від 27.06.2023, №165 від 13.07.2023, №249 від 07.10.2023в Єдиному реєстрі податкових накладних, судом не встановлено.

При цьому, в даному випадку, задоволення позовної вимоги про зобов`язання ДПС України зареєструвати в ЄРПН податкових накладних №95 від 05.05.2023, №100 від 10.05.2023, №148 від 27.06.2023, №165 від 13.07.2023, №249 від 07.10.2023 є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде вирішений остаточно.

Беручи до уваги наведене, та оцінюючи надані сторонами по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у даному випадку, у ДПС України відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, у зв`язку з чим повний та ефективний захист порушеного права позивача може бути забезпечений шляхом зобов`язання ДПС України здійснити реєстрацію податкових накладних №95 від 05.05.2023, №100 від 10.05.2023, №148 від 27.06.2023, №165 від 13.07.2023, №249 від 07.10.2023 в Єдиному реєстрі податкових накладних з дня їх фактичного подання.

Решта доводів та аргументів учасників справи не мають значення для вирішення спору по суті, не спростовують встановлених судом обставин у спірних правовідносинах та викладених висновків суду.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно з частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд також враховує частину 2 статті 2 КАС України, відповідно до приписів якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Належних і достатніх доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач під час розгляду справи не надав.

Враховуючи вищевикладене, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.

З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що у відповідності до приписів частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що спірні правовідносини виникли з вини як Державної податкової служби України, так із вини Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області, яке необґрунтовано відмовило у реєстрації податкових накладних, підлягають стягненню з відповідачів за рахунок їх бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору згідно квитанції №0.0..1 від 15.03.2024 пропорційно по 3028,00 грн з кожного з відповідачів.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС в Івано-Франківській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 30.11.2023 №10060755/, №10060760/, №10060761/, №10060756/, №10060757/, №10060758/.

Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, складені фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 податкові накладні №95 від 05.05.2023, №100 від 10.05.2023, №148 від 27.06.2023, №165 від 13.07.2023, №249 від 07.10.2023 датою їх фактичного подання.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 );

Відповідачі - Головне управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018);

Державна податкова служба України (, Львівська площа, буд. 8, м. Київ, 04053).

Суддя Микитин Н.М.