Справа № 947/14503/24
Суддя: Петренко В. С.
Дата ухвалення: 2024-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ ____________________________________________________________________________
Провадження № 2-а/947/205/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.12.2024 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Петренка В.С.

за участю секретаря Торгонської В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття справи про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року ОСОБА_2 , через свого представника адвоката Смиронова Андрія Ігоровича, звернувся до Київського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії БАБ №501536 від 16.12.2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.126 ч.2 КУпАП. Також просив поновити йому строк на подання позовної заяви про скасування постанови.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що постановою про адміністративне правопорушення серії БАБ 501536 від 06.12.2022 року позивача ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП.

Вказану вище постанову позивач вважає незаконною, вказує, що навіть не знав про її існування, жодних правил дорожнього руху не порушував, вказана постанова не була йому вручена, а тому підлягає скасуванню.

Вважає вказану постанову серії БАБ №501536 від 16.12.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.126 ч.2 КУпАП незаконною, необґрунтованою, прийнятою з порушенням встановленого порядку та на підставі недопустимих доказів.

Крім того, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення.

Інспектором поліції було порушено встановлений порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення та прийнято незаконну та необґрунтовану постанову, яка не відповідає дійсним обставинам справи.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу адміністративну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 14.05.2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду відмовлено.Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматизованому режимі та закриття справи про адміністративне правопорушення, залишити без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду та разом із доданими документами було повернуто заявнику.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.07.2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено, ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 14.05.2024 року скасовано і направлено справу до Київського районного суду м. Одеси для продовження розгляду.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 26.08.2024 року

заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Смирнова Андрія Ігоровича було задоволено. Поновлено ОСОБА_1 строк на звернення до суду з позовною заявою. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі за позовом представника позивача ОСОБА_1 адвоката Смирнова Андрія Ігоровича до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття справи про адміністративне правопорушення. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами. Витребувано з Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції належним чином завірену копію матеріалів справи про адміністративне правопорушення від 06.12.2022 року та копію постанови серії БАБ №501536 від 06.12.2022 року. Витребувано з Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), у разі наявності, копію постанови серії БАБ №501536 від 06.12.2022 року, а також інші адміністративні матеріали.

Крім того, вказаною вище ухвалою суду було роз`яснено позивачу, що Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції не є належним відповідачем у справі.

10.09.2024 року від представника Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просив відмовити, зазначив, що 06.12.2022 року в ході виконання службових обов`язків було виявлено транспортний засіб Mini Cooper номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , який за адресою: м. Одеса, вул. Гамалея, 67а керував вказаним транспортним засобом не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив п.2.1 а Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 ст.126 КУпАП.

Під час зупинки транспортного засобу останній надав для перевірки посвідчення на право керування транспортним засобом серії НОМЕР_2 від 03.07.2020 року з дозволеною для керування категорією транспортного засобу «С».

Однак, для керування транспортним засобом Mini Cooper номерний знак НОМЕР_1 водій повинен мати посвідчення водія на право керування транспортним засобом категорії «В».

Враховуючи вищевикладене, в діях позивача вбачалися ознаки адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим інспектор перейшов до розгляду справи.

Представник Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції у відзиві зазначає, що позивача, під час розгляду справи, було ознайомлено з його правами згідно ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.

Окрім того, ОСОБА_3 у було роз`яснено право та строки на оскарження постанови, строк на сплату штрафу згідно постанови та роз`яснено наслідки невиконання вказаної постанови, передбачені ст. 307, 308 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 та п. 1 ч. 1 ст. 284 КУпАП інспектор виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №501536 від 06 грудня 2022 року, згідно якої на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн.

При цьому, після закінчення розгляду справи та складання постанови інспектор, у відповідності до ст.285 КУпАП, оголосив винесену постанову.

Суд, дослідивши доводи учасників справи та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

06.12.2022 року інспектором Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенантом поліції винесено постанову БАБ №501536 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400,00 грн. за те, що 06.12.2024 року ОСОБА_1 за адресою: м. Одеса, вул. Гамалея, 67а керував транспортним засобом Mini Cooper номерний знак НОМЕР_1 не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив п.2.1 а Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 ст.126 КУпАП.

Під час зупинки транспортного засобу останній надав для перевірки посвідчення на право керування транспортним засобом серії НОМЕР_2 від 03.07.2020 року з дозволеною для керування категорією транспортного засобу «С».

Однак, для керування транспортним засобом Mini Cooper номерний знак НОМЕР_1 водій повинен мати посвідчення водія на право керування транспортним засобом категорії «В».

Відповідно до ст. 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з положеннями ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Ст. 7 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі КУпАП) передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Також, відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі порушення Правил дорожнього руху.

Окрім того, згідно з п. 1 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-УІІІ поліцейський вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 23 цього ж Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно п. 1.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - Правила дорожнього руху) вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.4 Правил дорожнього руху, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Окрім того, відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 2.1.а) Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до п. 2.3 Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Судом встановлено, що згідно витягу з Національної автоматизованої інформаційної системи «НАІС» ОСОБА_1 03 липня 2020 року отримав посвідчення на право керування транспортним засобом категорії «С» серія НОМЕР_2 з терміном дії до 03 липня 2022 року, однак, таке посвідчення водія не надає право його власнику на керування транспортним засобом категорії «В».

Будь яких доказів на спростування обставин зазначених в оскаржуваній постанові суду надано не було, тому суд приходить до висновку про доведеність у судовому засіданні факту порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху та відповідність зазначених у постанові обставин фактичним обставинам, що підтверджує законність та обґрунтованість винесеної постанови, щодо притягнення останнього до адміністративної відповідальності по ч.2 ст. 126 КУпАП.

Інші посилання позивача про дії інспектора поліції на місці розгляду справи та складення постанови не є такими, що впливають на факт виявленого правопорушення та притягнення до адміністративної відповідальності та, при наявності відповідної заяви від особи, можуть бути предметом дослідження дисциплінарних органів МВС України.

Крім того, в якості відповідача позивачем було визначено Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, адресу зазначено - м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 5, що територіально відноситься до Київського району м. Одеси.

Суд звертає увагу на тому, що пунктом 7-1 частини другої статті 255 КУпАП передбачено, що у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-20 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів.

Частиною третьою статті 288 КУпАП, якою визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених частиною першою статті 121 КУпАП, посадові особи відповідного орану діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції.

Отже, відповідні посадові особи не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 121 КУпАП.

Відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Такий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 17 вересня 2020 року по справі №742/2298/17, який відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, суд враховує при застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Згідно з положеннями ст. 46 КАС України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень (частини 1 та 2 ст.222 КУпАП).

При цьому, приписами ч.1 ст.13 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції.

Відповідно до ч.1 ст.15 «Про Національну поліцію» територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені органів Національної поліції» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, є саме орган Національної поліції - суб`єкт владних повноважень, а не підрозділ Національної поліції або ж особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Правову позицію з даного питання було висловлено Верховним Судом у постанові від 26 грудня 2019 року по справі №724/716/16-а (провадження № К/9901/12750/18).

З огляду на викладене, оскільки відповідач - Управління патрульної поліції в Одеській області є структурним підрозділом Національної поліції України, який не є юридичною особою, не може виступати відповідачем у справі за адміністративним позовом, суд зазначає, що належним відповідачем може бути лише орган Національної поліції, від імені якого діяв співробітник поліції, і який є юридичною особою.

Суд звертає увагу на те, що органом Національної поліції у цьому випадку є Департамент патрульної поліції, тобто суб`єкт владних повноважень, від імені якого винесена постанова про накладення адміністративного стягнення, оскільки інспектор патрульної поліції є посадовою особою відповідного органу, який діє не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а Управління патрульної поліції в Одеській області є лише територіальним підрозділом Департаменту патрульної поліції та не має статусу юридичної особи.

При цьому, чинний КАС України, на відмінну від ЦПК України та ГПК України, не передбачає можливості розгляду справи за місцезнаходженням філії або представництва юридичної особи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що Управління патрульної поліції в Одеській області, яке є структурним підрозділом Національної поліції України, та не є юридичною особою, не може бути визначений в якості відповідача у даній справі.

Належним відповідачем є Департамент патрульної поліції Національної поліції України.

Так, Департамент патрульної поліції Національної поліції України є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України, має печатку із зображенням Державного Герба України, інші печатки, штампи, бланки зі своєю повною та скороченою назвою, необхідні для здійснення його поточної діяльності.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до ч.3, 4, 5, 6ст. 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави. Під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку.

Як вже зазначалось, ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 26.08.2024 року позивачу було роз`яснено, що Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції не є належним відповідачем у справі.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що порушення позивачем Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 126 КУпАП, підтверджено належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню у повному обсязі.

У зв`язку з відмовою у позові судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 77, 160-163, 241-246, 257-262, 286, 293, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття справи про адміністративне правопорушення - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено, шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги, протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

У зв`язку із екстренними та аварійними відлюченнями електричної енергії в будівлі суду, рішення складене та підписане 25.12.2024 року.

Суддя В. С. Петренко