Справа № 420/29900/24
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2024-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Танцюри К.О.,

за участю секретаря Грекової К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Військова частина НОМЕР_2 , Військова частина НОМЕР_3 та ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 29 серпня 2024 року №60 в частині звільнення ОСОБА_1 з посади старшого офіцера організаційно-планового відділу військової частини НОМЕР_2 і призначення командиром батареї зенітної ракетно-артилерійської батареї Військової частини НОМЕР_3 ; поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого офіцера організаційно-планового відділу військової частини НОМЕР_2 .

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30.09.2024 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Ухвалою суду від 17.10.2024 ухвалено перейти до розгляду справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 14.11.2024 року, яка занесена до протоколу судового засідання, було залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Військову частину НОМЕР_2 та залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Військову частину НОМЕР_3 .

Ухвалою суду від 03.12.2024 року, яка занесена до протоколу судового засідання, було залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 10.12.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві зазначав, що він не погоджується із прийняттям наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 29 серпня 2024 року №60 в частині звільнення ОСОБА_1 з посади старшого офіцера організаційно-планового відділу військової частини НОМЕР_2 і призначення командиром батареї зенітної ракетно-артилерійської батареї Військової частини НОМЕР_3 та просить суд його скасувати. Як вказав позивач, підпунктом 1 п. 81 Положення №1153/2008 встановлено, що призначення на посади військовослужбовців, які проходять військову службу (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється Міністром оборони України та посадовими особами відповідно до номенклатури посад для призначення військовослужбовців (далі номенклатура посад), яка затверджується Міністром оборони України. Згідно оскаржуваного наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 29 серпня 2024 року №60 позивача звільнено з займаної посади старшого офіцера організаційнопланового відділу військової частини НОМЕР_2 і призначено командиром батареї зенітної ракетно-артилерійської батареї Військової частини НОМЕР_3 . Також у вказаному наказі зазначено про те, що призначення здійснюється на посаду, передбачену штатом воєнного часу, у зв`язку із введенням правового режиму воєнного стану з шпк «майор» на шпк «капітан». Тобто посада старшого офіцера організаційно-планового відділу за штатно-посадовою категорією відповідає військовому званню «майор», а посада командира батареї зенітної ракетно-артилерійської батареї військовому званню «капітан». В абзаці шостому п. 41 Положення №1153/2008 визначено, що старшинство та послідовність військових звань визначаються відповідно до статті 5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Згідно ч.2. ст. 5 Закону №2232-ХІІ військове звання «капітан», яке відноситься до військових звань молодшого офіцерського складу, являється нижчим за військове звання «майор», яке відноситься до військових звань старшого офіцерського складу. Посада вважається вищою, якщо за цією посадою штатом (штатним розписом) передбачено вище військове звання, ніж за займаною посадою, а за умови рівних військових звань - більший посадовий оклад (тарифний розряд) (абз.31 п. 82 Положення №1153/2008). Таким чином, як вказав позивач, оскаржуваним наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 29 серпня 2024 року №60 його призначено на нижчу посаду. При цьому, що призначення на посаду старшого офіцера організаційно-планового відділу військової частини НОМЕР_2 , яку обіймав позивач до видання оскаржуваного наказу, здійснено наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 08 вересня 2022 року №697, отже вказана посада відноситься до номенклатури посад для призначення командувача виду ЗС України. В той же час, оскаржуваний наказ про звільнення із займаної посади та призначення командиром батареї зенітної ракетно-артилерійської батареї Військової частини НОМЕР_3 , видано командиром Військової частини НОМЕР_1 , який являється командувачем повітряного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Повітряних Сил Збройних Сил України, тобто нижчою посадовою особою по відношенню до командувача Повітряних Сил Збройних Сил України. Абзацом восьмим п.110 Положення №1153/2008 встановлено що призначення на посади, що належать до номенклатури посад нижчої посадової особи, здійснюється наказами тих командирів (начальників), до номенклатури призначення яких належать посади, з яких переміщуються військовослужбовці. Враховуючи викладене, як вказав позивач, звільнення з посади старшого офіцера організаційнопланового відділу військової частини НОМЕР_2 і призначення командиром батареї зенітної ракетно-артилерійської батареї Військової частини НОМЕР_3 мало бути здійснено наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України. Поряд з цим, призначення згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 29 серпня 2024 року №60 здійснено на нижчу посаду, що не відповідає вимогам п. 81-1 Положення №1153/2008 згідно якого призначення на посади військовослужбовців військової служби за контрактом має здійснюватися шляхом просування тобто призначення на вищі посади. Також позивач зазначив, що за станом здоров`я та на підставі згоди наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 08 вересня 2022 року №697 його було призначено старшим офіцером організаційно-планового відділу Військової частини НОМЕР_2 , яка за штатно-посадовою категорією відповідає військовому званню «майор». Таким чином, у зв`язку з наведеними вище обставинами, позивача було призначено на нижчу посаду на один ступінь, що узгоджується з приписами пп.3 п.82 Положення №1153/2008. Однак, враховуючи те, що оскаржуваним наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 29 серпня 2024 року №60 позивача призначено на посаду, яка за штатнопосадовою категорією відповідає військовому званню «капітан», відбулося призначення позивача на нижчу посаду, яка на два ступеня нижче військового звання та раніше займаної посади, яка за штатно-посадовою категорією відповідає військовому званню «підполковник». Позивач вказав, що враховуючи, що Положенням №1153/2008 не передбачена можливість призначення на нижчі посади кілька разів підряд, а також не передбачено призначення на нижчі посади, які на два ступеня нижче від військового звання за раніше займаною посадою, оскаржуваний наказом не відповідає Положенню №1153/2008. Також позивач наголосив, що він має іншу ВОС ніж ВОС, встановлена для посади командира батареї зенітної ракетно-артилерійської батареї військової частини НОМЕР_3 , ВОС 042000 не є для позивача, спорідненою спеціальністю, він не проходив відповідної підготовки (перепідготовки) за такою спеціальністю, та не має за нею набутого досвіду, оскаржуваний наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 29 серпня 2024 року №60 в частині звільнення та призначення не відповідає наведеним вище нормам Положення №1153/2008 та Наказу №444. Також позивач звертає увагу на те, що призначення його оскаржуваним наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 29 серпня 2024 року №60 на посаду командира батареї зенітної ракетно-артилерійської батареї військової частини НОМЕР_3 відбулося без врахування довідки гарнізонної військово лікарської комісії від 04.06.2024 року №3727, якою встановлено його придатність до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. Вищевикладене викладене та обставини, викладені у адміністративному позові, позивач зазначив, що наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 29 серпня 2024 року №60 в частині звільнення з займаної посади старшого офіцера організаційно-планового відділу військової частини НОМЕР_2 і призначення командиром батареї зенітної ракетно - артилерійської батареї Військової частини НОМЕР_3 є протиправним та підлягає скасуванню.

15.11.2024 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач вказав, що не погоджується із позовними вимогами позивача та просить суд відмовити у задоволенні позову. Так, відповідач вказав, що відповідно до Номенклатури посад для призначення військовослужбовців наказами по особовому складу, яка затверджена наказом Міністерства оборони України від 04.05.2016 №238, призначення військовослужбовців у воєнний час (протягом періоду дії воєнного стану) здійснюється: на посади зі штатними категоріями до майора включно в управлінні, підпорядкованих з`єднаннях і військових частинах за винятком посад, що належать до вищої номенклатури командиром корпусу, повітряного командування. З метою укомплектування посади командира зенітної ракетно-артилерійської батареї військової частини НОМЕР_3 (ВОС-042003, шпк капітан) вивчено та відібрано кандидатуру підполковника ОСОБА_1 , старшого офіцера організаційно-планового відділу військової частини НОМЕР_2 шпк майор. Призначення ОСОБА_1 на посаду командира батареї зенітної ракетноартилерійської батареї військової частини НОМЕР_3 здійснено наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 29 серпня 2024 року №60, відповідно до вимог пунктів 82, 257 Положення 1153/2008. Вказане призначення на посаду ОСОБА_1 , як вказав відповідач, проведено з метою доукомплектування сформованої військової частини НОМЕР_3 з урахуванням вимог Директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 11.04.2024 №Д-3/ДСК Про організацію комплектування Збройних Сил України особовим складом у 2024 році щодо укомплектованості посад командирів рот (батарей) не нижче 100%. Станом на момент винесення наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 29.08.2024 №60 та на момент розгляду цього адміністративного позову ОСОБА_1 документів, що підтверджують наявність виняткових випадків, передбачених пунктом 112 Положення №1153/2008 відповідачу та Суду не надано. Твердження позивача щодо необхідності звільнення його із займаної посади старшого офіцера організаційно-планового відділу військової частини НОМЕР_2 і призначення командиром батареї зенітної ракетно-артилерійської батареї військової частини НОМЕР_3 наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України у зв`язку із тим, що призначення на посаду, яку ОСОБА_1 обіймав до винесення Наказу здійснено наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 08.09.2022 №697 є цілком помилковим. Позивачем, як вказав відповідач, невірно встановлено причинно-наслідковий зв`язок віднесення посади старшого офіцера організаційно-планового відділу військової частини НОМЕР_2 (шпк майор) до номенклатури посад для призначення (звільнення) командувача виду Збройних Сил України у зв`язку з тим, що призначення ОСОБА_1 на цю посаду відбулось на підставі наказу командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 08.09.2022 №697. Номенклатура посад для призначення військовослужбовців наказами по особовому складу, яка затверджена наказом Міністерства оборони України від 04.05.2016 №238 є самостійним документом нормативно-правового характеру на підставі якого у відповідності до підпункту 1 пункту 81 Положення №1153/2008 здійснюється призначення на посади військовослужбовців, які проходять військову службу. Пов`язування ОСОБА_1 відповідних повноважень щодо призначення військовослужбовців наказами по особовому складу на відповідні посади із наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 08.09.2022 №697, документом, який є актом індивідуальної дії та вичерпує свою дію після його виконання, не встановлює будь-якого нормативного регулювання є цілком невірним та таким, що не відповідає підпункту 1 пункту 81 Положення №1153/2008. Відповідач також наголосив, що не знаходить і свого правового застосування у зв`язку з цим наведена позивачем норма абзацу 8 пункту 110 Положення №1153/2008 оскільки посади з якої ОСОБА_1 звільнено та на яку призначено на підставі Наказу належить до номенклатури командира повітряного командування. Таким чином, твердження позивача щодо неврахування військовою частиною НОМЕР_1 наведених ним в цій частині норм законодавства і у зв`язку з цим протиправності звільнення з посади та призначення на посаду ОСОБА_1 на підставі наказу є помилковим і підлягають відхиленню судом. Такому ж відхиленню судом підлягають посилання позивача на невідповідність оспорюваного Наказу вимогам пункту 81-1 Положення №1153/2008, оскільки, як раніше зазначено, військовою частиною НОМЕР_1 , враховуючи дію особливого періоду правового режиму воєнного стану, звільнення ОСОБА_1 з посади та призначення на посаду здійснено на підставі та з урахуванням норм пунктів 82, 257 Положення №1153/2008 використовуючи надані та нормативно передбачені дискреційні повноваження для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період правового режиму воєнного стану, забезпечення оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості. Відповідач вказав, що враховуючи штатно-посадову категорію посади командира батареї зенітної ракетноартилерійської батареї військової частини НОМЕР_3 незрозумілим та помилковим є твердження позивача щодо призначення ОСОБА_1 на нижчу посаду, яка є на два ступеня нижче від військового звання за раніше займаною посадою, оскільки згідно з частиною 2 статті 5 Закону №2232-ХІІ військове звання капітан є нижчим на один ступінь військового звання майор.Враховуючи те, що позивач під час проходження військової служби за контрактом займав посаду начальника відділу напрямків на ЗРВ військової частини НОМЕР_2 (наказ командувача ПС ЗСУ від 15.10.2013 №506) ВОС 0401002 група 4 Управління бойовими діями зенітних ракетних та радіотехнічних військ. Бойове застосування зенітного ракетного, зенітного артилерійського та радіотехнічного озброєння протиповітряної оборони набутий ОСОБА_1 досвід передбачає можливість призначення останнього, з врахуванням пунктів 82, 257 Положення №1138/2008, абз. 9 пункту 4.13 розділу ІV Наказу №170, на посаду командира батареї зенітної ракетно-артилерійської батареї військової частини НОМЕР_3 . При цьому, як зазначив відповідач, оспорюваним наказом ОСОБА_1 призначено на посаду військової частини НОМЕР_3 , що є підрозділом охорони (батальйон охорони), зазначена інформація підтверджується Директивою Головнокомандувача Збройних Сил України від 11.04.2024 №Д-3/ДСК, однак вона відноситься до переліку відомостей, що становлять службову інформацію (ДСК), при необхідності, зможемо надати до суду окремим порядком. Більше того, зазначена довідка ВЛК не визначає обмежень, щодо проходження позивачем служби на посаді командира батареї зенітної ракетно-артилерійської батареї.

21.10.2024 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив у якій позивач вказав, що не погоджується із відзивом відповідача та просить суд задовольнити позов у повному обсязі з підстав, викладених у адміністративному позові. Зокрема, позивач наголосив, що його звільнення оскаржуваним наказом, здійснено посадовою особою, яка є командиром посадової особи, що видала оскаржуваний наказ про його звільнення з цієї посади. При цьому, призначення на посаду старшого офіцера організаційно-планового відділу Військової частини НОМЕР_2 здійснено наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України, тому звільнення позивача із вказаної посади може бути здійснене лише вказаною посадовою особою або його вищим командиром (начальником). Позивач вказав, що є військовослужбовцем Збройних Сил України та проходить військову службу за контрактом осіб офіцерського складу з 1995 року, не відноситься до категорії осіб, за рахунок яких, у відповідності до наведеної норми, здійснюється доукомплектування особовим складом Збройних Сил України в особливий період. Крім цього, відповідач у відзиві наголошує, що п. 257 Положення №1153/2008 передбачено, зокрема, призначення військовослужбовців та нижчі посади без згоди військовослужбовців. Водночас, відповідачем не враховано, що підпунктом 6 п. 82 Положення №1153/2008 передбачено призначення військовослужбовців на посади, передбаченими штатами воєнного часу, проте не передбачено призначення на нижчі посади. Позивач також наголосив, що не відноситься до категорії осіб, за рахунок яких здійснюється доукомплектування особовим складом Збройних Сил України оскільки проходить військову службу за контрактом осіб офіцерського складу з 1995 року, застосування відповідачем до нього положень абз. 9 пункту 4.13 розділу ІV Наказу №170 є необґрунтованим. Крім цього, відповідач у відзиві на позовну заяву не спростував відсутність у позивача ВОС, необхідної для призначення на посаду за ВОС 042000 без додаткової підготовки (ВОС 042100) або з додатковою підготовкою (ВОС 041600, ВОС 041900), що встановлено вимогами наказу Міністерства оборони України 01 серпня 2023 року №444. Позивач зазначив, що посилання відповідача на те, що вказана довідка ВЛК не визначає обмежень щодо проходження служби на посаді командира батареї зенітної ракетноартилерійської батареї являються необґрунтованими та підлягають відхиленню, оскільки відповідачем не враховано, що ступінь придатності до військової служби визначається згідно Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 18.08.2008 №402 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 р. за №1109/15800 (з наступними змінами), яким встановлено такий ступінь придатності як «Придатні до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони», та вказаним положенням не передбачено визначення окремих обмежень для проходження служби на посаді командира батареї зенітної ракетно-артилерійської батареї.

29.10.2024 до суду від відповідача надійшли заперечення, згідно яких відповідач вказав, що не погоджується із позовними вимогами позивача з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, вказавши, що будь-яких протиправних дій з боку Військової частини НОМЕР_1 стосовно позивача не допущено.

03.12.2024 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої позивач, що у командування Військової частини НОМЕР_1 не було підстав для включення його до Плану переміщення військовослужбовців на посади номенклатури посад командира військової частини НОМЕР_1 від 28.08.2024, оскільки звільнення з посади старшого офіцера організаційно-планового відділу Військової частини НОМЕР_2 (шпк «майор») належало до повноважень вищої посадової особи, а необґрунтоване включення до зазначеного плану не змінює обсяг повноважень відповідних посадових осіб. При цьому, План переміщення військовослужбовців на посади номенклатури посад командира військової частини НОМЕР_1 від 28.08.2024 складено відповідачем з порушенням вимог Інструкції, що додатково свідчить про необґрунтованість підстав для звільнення та призначення позивача згідно оскаржуваного наказу.

10.12.2024 до суду від відповідача надійшли заперечення, згідно яких відповідач вказав, що не погоджується із позовними вимогами позивача з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, вказавши, що зі змісту Плану переміщення військовослужбовців на посади номенклатури посад командира військової частини НОМЕР_1 вбачається, що підставою включення до плану переміщення є Директива Головнокомандувача Збройних Сил України від 11.04.2024 №Д-3/дск та, що очевидно, що необхідність виконання військовою частиною НОМЕР_1 вимог Директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 11.04.2024 №Д-3/дск щодо комплектування новоствореної військової частини НОМЕР_3 виникла пізніше 30 березня поточного року, а тим паче кінця 2023 року. На виконання цієї ж Директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 11.04.2024 №Д-3/дск, користуючись дискреційними повноваженнями, з метою укомплектування посади командира зенітної ракетно-артилерійської батареї військової частини НОМЕР_3 (ВОС-042003, шпк капітан) вивчено, оцінено та відібрано кандидатуру підполковника ОСОБА_1 . З огляду на вищезазначене, як вказав відповідач, враховуючи особливості регулювання проходження військової служби в особливий період під час дії правового режиму воєнного стану, твердження позивача щодо порушення військовою частиною НОМЕР_1 вимог Наказу №170 під час складання Плану переміщення військовослужбовців на посади номенклатури посад командира військової частини НОМЕР_1 від 28.08.2024 є безпідставними та підлягають відхиленню .

10.12.2024 до суду від Військової частини НОМЕР_3 та Військової частини НОМЕР_2 надійшли пояснення третіх осіб, у яких представники з підстав, викладених у відзиві відповідача, просять суд відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом осіб офіцерського складу у військовому званні підполковник, що підтверджується посвідченням офіцера НОМЕР_4 , виданим 22 грудня 2015 року.

Наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 08 вересня 2022 року №697 ОСОБА_1 було призначено старшим офіцером організаційно-планового відділу Військової частини НОМЕР_2 .

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 29 серпня 2024 року №60, відповідно до пунктів 82, 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України звільнено з займаної посади старшого офіцера організаційно-планового відділу військової частини НОМЕР_2 і призначено командиром батареї зенітної ракетно-артилерійської батареї Військової частини НОМЕР_3 .

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено в Законі України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 року (далі Закон №2232-XII).

Положеннями статті 1 Закону передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби (ч.1 ст.2 Закону).

За нормами ч.2 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.

24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією рф проти України, Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 року №65/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на всій території України введено воєнний стан та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пунктів 1, 17, 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 року №65/2022 «Про загальну мобілізацію», відповідно до якого оголошено та проведено загальну мобілізацію.

Тобто, з 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан та проведено загальну мобілізацію.

Строк дії воєнного стан та проведення мобілізації в Україні продовжено й наразі триває.

Прийняття на військову службу до Збройних Сил України, проходження військової служби та звільнення з військової служби визначені Законом №2232-XII.

Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі Положення №1153/2008).

Згідно положень п.п. 1 п.81 Положення №1153/2008 призначення на посади здійснюється військовослужбовців, які проходять військову службу (крім військовослужбовців строкової військової служби) Міністром оборони України та посадовими особами відповідно до номенклатури посад для призначення військовослужбовців (далі номенклатура посад), яка затверджується Міністром оборони України.

Водночас, відповідно до Номенклатури посад для призначення військовослужбовців наказами по особовому складу, яка затверджена наказом Міністерства оборони України від 04.05.2016 №238, призначення військовослужбовців у воєнний час (протягом періоду дії воєнного стану) здійснюється: на посади зі штатними категоріями до майора включно в управлінні, підпорядкованих з`єднаннях і військових частинах за винятком посад, що належать до вищої номенклатури командиром корпусу, повітряного командування.

Поряд з цим, у відповідності до приписів абзацу другого підпункту 6 пункту 82 Положення № 1153/2008 призначення військовослужбовців на посади здійснюється на нижчі посади, у зв`язку зі звільненням або призначенням на посади, передбаченими штатами воєнного часу, у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану;

Згідно пункту 251 Положення №1153/2008 передбачається, що в особливий період військовослужбовці проходять військову службу в порядку, передбаченому цим Положенням та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють порядок проходження військової служби в особливий період.

Абзацем 2 п.257 Положення № 1153/2008 визначено, що для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.

В свою чергу, згідно п.112 Положення № 1153/2008 військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення, а також якщо з урахуванням вчиненого правопорушення військовослужбовець, якому призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, не може бути залишений на посаді, пов`язаній із керівництвом підлеглими особами.

Зазначене переміщення здійснюється без згоди військовослужбовця, крім таких випадків:

неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії;

неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують;

потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують.

Військовослужбовець, який проходить військову службу за призовом, переміщується у зв`язку із службовою необхідністю та за станом здоров`я на нове місце військової служби без його згоди.

З аналізу вказаних норм та матеріалів справи, вбачається, що у зв`язку з введенням на території України воєнного стану, відповідач, звільнивши та призначивши ОСОБА_1 , у відповідності до пунктів 82, 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, на нижчу посаду без його згоди, діяв правомірно.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, зі змісту Плану переміщення військовослужбовців на посади номенклатури посад командира військової частини НОМЕР_1 (а.с.189 т.1), затвердженого командиром Військової частини НОМЕР_1 28.08.2024, вбачається, що підставою включення до плану переміщення ОСОБА_3 є обов`язкова до виконання Директива Головнокомандувача Збройних Сил України від 11.04.2024 №Д-3/дск.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що позивача його призначено на нижчу посаду, яка є на два ступеня нижче від військового звання за раніше займаною посадою, оскільки вказане не узгоджується із частиною 2 статті 5 Закону №2232-ХІІ, з якої вбачається, що військове звання капітан є нижчим на один ступінь військового звання майор.

Разом з тим, у відповідності до абзацу 9 пункту 4.13 розділу ІV наказу Міністра оборони України від 10.04.2009 №170 Про затвердження Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України в особливий період, для доукомплектування Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту військовослужбовці за набутим досвідом служби можуть призначатися на посади, передбачені штатами воєнного часу, за новою спеціальністю без проведення відповідної підготовки (перепідготовки). Такі військовослужбовці після їх призначення на посаду підлягають направленню на підготовку (перепідготовку) за новою спеціальністю у встановленому порядку.

Згідно з абзацом 2 пункту 5 розділу І наказу Міністерства оборони України від 01.08.2023 №444 Про затвердження Переліку військово-облікових спеціальностей осіб офіцерського складу та Переліку військово-облікових спеціальностей, за якими може бути присвоєно первинне військове звання молодшого лейтенанта запасу ВОС (військово-облікові спеціальності), за якими допускається призначення офіцерів, використовуються: під час комплектування посад осіб офіцерського складу у воєнний час за іншими ВОС без додаткової підготовки за означеною спеціальністю, а також з обов`язковою додатковою підготовкою на навчальних зборах після призначення.

Як встановлено судом під час з`ясування офіційних обставин справи та не спростовано позивачем, позивач під час проходження військової служби за контрактом займав посаду начальника відділу напрямків на ЗРВ військової частини НОМЕР_2 (наказ командувача ПС ЗСУ від 15.10.2013 №506) ВОС 0401002 група 4 Управління бойовими діями зенітних ракетних та радіотехнічних військ. Бойове застосування зенітного ракетного, зенітного артилерійського та радіотехнічного озброєння протиповітряної оборони.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вказане передбачає можливість призначення останнього, з врахуванням пунктів 82, 257 Положення №1138/2008, абз. 9 пункту 4.13 розділу ІV Наказу №170, на посаду командира батареї зенітної ракетно-артилерійської батареї військової частини НОМЕР_3 .

Разом з тим, як вбачається з довідки гарнізонної військово-лікарської комісії військово-медичного клінічного центру Південного регіону від 04.06.2024 №3727 ОСОБА_1 придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.

В свою чергу, оскаржуваним наказом ОСОБА_1 призначено на посаду військової частини НОМЕР_3 , що є підрозділом охорони (батальйон охорони), що свідчить про те, що зазначена довідка ВЛК не визначає обмежень, щодо проходження позивачем служби на посаді командира батареї зенітної ракетно-артилерійської батареї.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що 17 вересня 2024 року підполковник ОСОБА_1 самовільно залишив військову частину НОМЕР_3 , про що, командиром військової частини НОМЕР_3 підполковником ОСОБА_4 направлено повідомлення про набуття ознак кримінального правопорушення відповідно до ч. 5 ст. 407 ККУ №1261/311/259/пс від 20.09.2024, з огляду на те, що в казане не стосується предмету позову.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про безпідставність заявлених позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 29 серпня 2024 року №60 в частині звільнення ОСОБА_1 з посади старшого офіцера організаційно-планового відділу військової частини НОМЕР_2 і призначення командиром батареї зенітної ракетно-артилерійської батареї Військової частини НОМЕР_3 ; поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого офіцера організаційно-планового відділу військової частини НОМЕР_2 .

Решта доводів та заперечень висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративний позов позивача не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 -відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра

.