Справа № 280/11487/24
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ПОВЕРНЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

27 грудня 2024 року Справа № 280/11487/24 м.Запоріжжя
Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Артоуз О.О., перевіривши матеріали позовної заяви Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (Україна, 69002, місто Запоріжжя, пр. Соборний, 75, оф. 226, ) до Комунальної установи «Новоселівський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів» Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області (69035, місто Запоріжжя, вул. Заводська, буд. 9, ) про стягнення суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2023 році,

ВСТАНОВИВ:

10 грудня 2024 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (далі позивач) до Комунальної установи «Новоселівський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів» Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області (далі відповідач) про стягнення суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2023 році, відповідно до якої позивач просить суд:

стягнути з Комунальної установи «Новоселівський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів» Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області на користь Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю суму адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2023 році у розмірі 145976,63 грн.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 16.12.2024 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

26 грудня 2024 року на адресу суду надійшла заява про поновлення строку звернення до суду.

Оцінивши доводи заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду, суд дійшов наступних висновків.

В заяві про поновлення пропущеного строку звернення представник позивача наполягає на тому, що 12.06.2024 до суду був поданий позов в терміни, встановлені нормами ст. 122 КАСУ. На момент подання позову згідно даних Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також даних, наданих Пенсійним Фондом України автоматизованому режимі з використанням Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності (ЦБІ), адреса реєстрації підприємства була - Запорізька обл., Пологівський р-н, село Новоселівка, вул. Гагаріна, буд. 81. Частина 2 ст. 161 КАС України встановлює, що суб`єкт владних повноважень при поданні адміністративного позову в паперовій формі зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надіслання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій позовної заяви та доданих до неї документів. АТ «Укрпошта» здійснювати відправлення та приймання кореспонденції не має можливості на тимчасово окуповані території. З об`єктивних причин, які не залежали від волевиявлення відділення Фонду, не могли бути в повній мірі виконані вимоги ст. ст.160, 161 КАСУ в тому числі й щодо надіслання копії позовної заяви. Позивач, відразу коли йому стало відомо про факт зміни місцезнаходження відповідачем, звернувся до адміністративного суду. Позивач просить суд поновити пропущений строк звернення до Запорізького окружного адміністративного суду та прийняти до розгляду адміністративний позов.

Розглянувши у подану заяву про поновлення пропущеного строку звернення із значенням інших поважних підстав для поновлення строку звернення до суду з вказаним позовом, суддя дійшов наступного висновку.

Так суддя ще раз вважає за необхідне зазначити, що відповідно до частин 1 та 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, позивач, як суб`єкт владних повноважень, має звернутись до адміністративного суду у тримісячний строк з дня виникнення підстав, що дають йому право на пред`явлення визначених законом вимог.

Частиною четвертою статті 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" від 21.03.1991 № 875-XII (далі - Закон №875-XII) передбачено, що адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону.

У постанові від 21.02.2011 у справі №21-9а11 Верховний Суд України дійшов висновку, що за змістом статті 20 Закону №875-XII адміністративно-господарські санкції за недотримання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів сплачується (нараховується, застосовується) підприємствами самостійно до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому, Верховним Судом України зазначено, що саме з 16 квітня відповідного року у контролюючого органу виникає право на стягнення несплачених підприємством самостійно сум санкцій у судовому порядку. Крім того, на дані правовідносини поширюється строк звернення до суду, встановлений КАС України.

Враховуючи наведені положення чинного законодавства, датою, з якої розпочинається перебіг тримісячного строку звернення до суду з вимогою про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю є день, який слідує за останнім днем строку, передбаченого для самостійної сплати підприємствами, установами, організаціями адміністративно-господарських санкцій, тобто 16 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною 1 статті 19 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні.

Аналогічна позиція у подібних правовідносинах викладена в постанові Верховного Суду від 06.11.2020 у справі №160/8707/19 (провадження № К/9901/3972/20) та від 08.08.2019 у справі №809/1931/16 (провадження №К/9901/15649/18).

На підставі вищевикладеного, тримісячний строк звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені щодо звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2023 рік розпочався 16 квітня 2024 року та закінчився 16 липня 2024 року.

При цьому, позовну заяву подано до суду 05.12.2024 (засобами поштового зв`язку), тобто звернення до адміністративного суду відбулось з пропуском тримісячного строку, встановленого статтею 122 КАС України.

Згідно з частиною 1 статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Зокрема, причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Слід зазначити, що поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними.

Обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21.12.2010 у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України").

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді.

Дана позиція суду узгоджується з постановою Верховного Суду від 31.03.2020 по справі № 807/235/16 (адміністративне провадження № К/9901/49805/18).

При цьому, з наведених положень КАС України вбачається, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

В контексті наведеного слід зазначити, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

У постанові від 08.12.2022 по справі № 990/102/22 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Суддя наголошує на тому, що посилання позивача на неможливість направлення відповідачу примірника позовної заяви у зв`язку із тим, що останній знаходився на тимчасово окупованій території і лише в 2024 році змінив своє місцезнаходження, не містять інформації щодо точної дати, з якої відповідачем зареєстровано зміну свого місцезнаходження.

Щодо посилань, що позивач, відразу коли йому стало відомо про факт зміни місцезнаходження відповідача, звернувся до адміністративного суду, суддя зазначає, що позивачем не надано жодних доказів в обґрунтування щодо дати чи місяця коли йому таке стало відомо або самого факту зміну адреси.

Крім того, суддя зазначає, що посилання позивача про відсутність реєстрі дати коли відповідачем змінено місцезнаходження, не спростовує того, що позивачу все ж таки стало відомо про даний факт.

Суддя враховує і те, що первинна позовна заява по справі №280/5637/24 залишена без руху та в подальшому ухвалою судді від 08.07.2024 повернута позивачу з підстав: не сплати судового збору, не надання доказів на підтвердження даних, зазначених у розрахунку, зокрема на підтвердження чисельності штатних працівників облікового складу за 2023 рік, чисельності штатних працівників, яким встановлено інвалідність та фонду оплати праці штатних працівників за 2023 рік, доказів подання відповідачем розрахунку адміністративно-господарських санкцій за 2023 рік або іншої звітності за 2023 рік, з якої вбачається такий фонд оплати праці, а не лише у зв`язку із неможливості надіслання позивачем відповідачу копії позовної заяви місцезнаходження якого є окупована територія на яку АТ «Укрпошта» не здійснює відправлення, як хибно зазначає позивач як в первинній заяві про поновлення строку звернення так і в аналогічній повторній.

Так суддя зазначає, що обов`язковою умовою поновлення судом строків на звернення до адміністративного суду є існування поважної причини (певних обставин або обставини, за яких своєчасне здійснення процесуальної дії було неможливим або утрудненим) пропуску такого строку, про що зазначається та підтверджується матеріалами, що до неї додаються.

Враховуючи вказане у сукупності, суддя зазначає, що позивачем не доведено, що саме об`єктивна неможливість направлення копії позовної заяви, стала підставою для повернення первинної поданої до суду позовної заяви (справа № 280/5637/24), та зміна зареєстрованого місцезнаходження відповідача стала фактом, який наразі зумовив можливість звернення до адміністративного суду з даним позовом, а також не надано жодних доказів в обґрунтування дати, з якої у позивач дізнався про вказану зміну адреси.

Відтак, причини пропуску строку звернення до суду з вказаними позовними вимогами, зазначені позивачем у наданих заявах, суддя вважає неповажними. Належних доказів на підтвердження обставин викладених в заяві, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду, позивач суду не надав.

Також суддя зазначає, що позивачем у повторній заяві про поновлення строку звернення до суду не наведено інших причин пропуску строку, а лише викладено аналогічне первинній заяві.

Згідно з ч.6 ст.161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Оскільки позивачем не усунено недоліків позовної заяви, а підстави наведені представником позивача суддею визнано неповажними підставами для поновлення строку звернення до суду з цим позовом, та подана заява про поновлення строків не містить зазначення інших поважних підстав для поновлення строку звернення до суду з вказаним позовом, які є об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення такої заяви та наявність підстав для повернення позовної заяви.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 122-123, 160, 161, 167, 169, 171, 243, 248 КАС України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю про поновлення пропущеного строку звернення до суду - відмовити.

Позовну заяву Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (Україна, 69002, місто Запоріжжя, пр. Соборний, 75, оф. 226, ) до Комунальної установи «Новоселівський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів» Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області (69035, місто Запоріжжя, вул. Заводська, буд. 9, ) про стягнення суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2023 році - повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення позовної заяви та позовну заяву надіслати особі, яка її подала.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви, згідно ч. 8 ст. 169 КАС України, не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили у порядку встановленому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала виготовлена та підписана 27 грудня 2024 року.

Суддя О.О. Артоуз