Справа № 580/12845/24
Суддя: Петро ПАЛАМАР
Дата ухвалення: 2024-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

м. Черкаси

26 грудня 2024 року справа № 580/12845/24

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Паламар П.Г., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) з позовом до Державної міграційної служби України (01001, м. Київ, вул. Володимирська, 9), Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби (25015, м. Кропивницький, вул. Єгора Олексія, 25А) в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ Державної міграційної служби України від 11.11.2024 № 239-кт «Про поновлення на посаді державної служби ОСОБА_2 », яким ОСОБА_2 поновлено на посаді завідувача Бобринецького сектору Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби, як рішення, прийняте суб`єктом владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КАС України після одержання позовної заяви суд з`ясовує, серед іншого, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом. (п. 6 ч.1 цієї статті).

Як вбачається з матеріалів справи наказом Державної міграційної служби від 11.11.2024 № 239-кт Про поновлення на посаді державної служби ОСОБА_2 , ОСОБА_2 поновлено на посаді завідувача Бобринецького сектору Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист; захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також у будь-який спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб з суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення (висновок, що сформований у постанові Верховного Суду України від 15 листопада 2016 року у справі №800/301/16).

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту (висновок, сформований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №802/2474/17-а; провадження №11-1081апп18).

Отже, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу, а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковими умовами для розгляду справи по суті.

Судом встановлено, що згідно адміністративного позову, позивачем є ОСОБА_1 , однак згідно спірного індивідуального акту - наказу Державної міграційної служби України від 11.11.2024 № 239-кт, останній підлягає застосуванню виключно до ОСОБА_2 .

При цьому, суд дійшов висновку, що відсутність у будь-кого, в тому числі і заявника, прав чи обов`язків у зв`язку із виданням оскаржуваного наказу, не породжує для останнього і права на захист, тобто права на звернення із адміністративним позовом.

Суд роз`яснює, що право на захист це самостійне суб`єктивне право, яке з`являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Застосування саме п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України повністю узгоджується з правовою позицією викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі №9901/663/18 (провадження №11-891заі18).

Керуючись ст.ст. 170, 171, 248, 256, 294, 295 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби про визнання протиправним та скасування наказу.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набрала законної сили у відповідності до вимог ст. 256 КАС України, проте може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статями 294, 295, 297 КАС України.

Суддя Петро ПАЛАМАР