Справа № 420/13500/20
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2024-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Вовченко О.А., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання неправомірним і скасування наказу та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 02 грудня 2020 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить суд:

Визнати наказ командира військової частини НОМЕР_1 «Про результати службового розслідування» № 80 (з основної діяльності) від 28.10.2020 року, про накладення на водія-лінійного наглядача лінійно-кабельного відділення взводу зв`язку польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 , дисциплінарного стягнення у вигляді «ПОПЕРЕДЖЕННЯ ПРО НЕПОВНУ СЛУЖБОВУ ВІДПОВІДНІСТЬ» за самовільне залишення військової частини неправомірним та скасувати його;

Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 внести зміни у відповідні накази, на підставі яких водія-лінійного наглядача лінійно-кабельного відділення взводу зв`язку польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 , позбавлено премії в повному обсязі через оголошене дисциплінарне стягнення.

Ухвалою від 07 грудня 2020 року позов ОСОБА_1 залишено без руху. Встановлено позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

23 грудня 2020 року ухвалою прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , відкрито провадження у адміністративній справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Витребувано у військової частини НОМЕР_1 належним чином засвідчені копії: матеріалів службового розслідування, за результатами якого прийнято наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 80 (з основної діяльності) від 28.10.2020 року «Про результати службового розслідування»; рішення (накази), на підставі яких водія-лінійного наглядача лінійно-кабельного відділення взводу зв`язку польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 позбавлено премії в повному обсязі через оголошене дисциплінарне стягнення.

Ухвалою суду від 17 лютого 2021 року суд ухвалив доручити військовій частині НОМЕР_1 надати до Одеського окружного адміністративного суду належним чином засвідчені копії: матеріалів службового розслідування, за результатами якого прийнято наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 80 (з основної діяльності) від 28.10.2020 року «Про результати службового розслідування»; рішення (накази), на підставі яких водія-лінійного наглядача лінійно-кабельного відділення взводу зв`язку польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 позбавлено премії в повному обсязі через оголошене дисциплінарне стягнення. Зупинено провадження по справі №450/13500/20 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання неправомірним та скасування наказу та зобов`язання вичинити дії до надходження відповіді на судове доручення.

До суду за вх.№12171/21 від відповідача надійшли належним чином засвідчені документи, що витребувані ухвалою суду від 17 лютого 2021 року.

Ухвалою суду від 12 травня 2021 поновлено провадження у справі №420/13500/20.

12 травня 2021 року, ухвалою суду доручено комунальному некомерційному підприємству «ЦЕНТР ПЕРВИННОЇ МЕДИКО-САНІТАРНОЇ ДОПОМОГИ» Лиманської районної ради Одеської області надати до Одеського окружного адміністративного суду інформацію та докази на її підтвердження: чи звернення ОСОБА_1 16 жовтня 2020 до амбулаторії с.Фонтанка та/або Гвардійського фельдшерсько-акушерського пункту за отриманням медичної допомоги; щодо результатів такого звернення. Зупинено провадження по справі №420/13500/20 за позовом до надходження відповіді на судове доручення.

Поштова кореспонденція на адресу комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Лиманської районної ради Одеської області, повернуто до суду з відміткою пошти «Адресат відсутній за вказаною адресою».

Ухвалою суду поновлено провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві зазначено, що позивач прийнятий на військову службу за контрактом у лавах Збройних сил України у звані солдата, зарахований на всі види забезпечення військової частини НОМЕР_1 . 16.10.2020 року не вийшов на військову службу за станом здоров`я про що повідомив безпосереднього командира командира взводу старшого лейтенанта ОСОБА_2 . Сержант ОСОБА_3 та ст. лейтенант ОСОБА_2 були присутні під час надання позивачу медичної допомоги персоналом МШД. 16.10.2020 наказом командира військової частини НОМЕР_2 призначено службове розслідування за невихід на службу. За наслідком вказаного службового розслідування, наказом командира військової частини НОМЕР_1 накладено на позивача дисциплінарне стягнення; «попередження про неповну службову відповідальність» за самовільне залишення військової частини без поважних причин та визначено підготувати адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення. Іншим наказом позивача позбавлено премії за жовтень 2020 року у повному обсязі (100%), проте з зазначеним наказом його не ознайомлено. Під час проведення службового розслідування фактично не перевірялися обставини події, не встановлювалися обставини виникнення події, осіб з вини яких виникло службове розслідування, які негативні наслідки сталися внаслідок цієї події, не враховані попередні заохочення за період військової служби у військовій частині НОМЕР_1 . Службовим розслідуванням не встановлено, а в наказі командира військової частини НОМЕР_1 від 28.10.2020 року №80 «Про результати службового розслідування» не зазначено: обставини (час) і наслідки виникнення невиходу на військову службу у період з 16 по 19 жовтня 2020 року; не встановлено конкретних дій чи бездіяльності, відповідно до яких виникла вказана подія, чи які обставини сприяли шкідливим наслідкам або створювали загрозу для їх спричинення; не встановлено наявності причинного зв`язку між виявленими порушеннями, з приводу яких було призначено службове розслідування, та неправомірними діями позивача; вимоги чинного законодавства чи інших нормативно-правових актів та керівних документів, які було фактично порушені позивачем; ступінь вини; форму вини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки ставлення до скоєного; умови та причини, що сприяли правопорушенню. Під час накладення дисциплінарного стягнення не дотримано ст. 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Службове розслідування проведено упереджено, не об`єктивно, в акті вказані недостовірні факти. За вказаних обставин наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 28.10.2020 року № 80 є протиправним і підлягає скасуванню.

11.03.2021 року від відповідача до суду надійшли матеріали службового розслідування причин та умов, що призвели до порушення військової дисципліни, а також встановлення ступеня вини водія-лінійного наглядача лінійно-кабельного відділення взводу зв`язку польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 , чиї дії стали причиною вчинення правопорушення.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою, дослідивши обставини, якими обґрунтовано позовні вимоги, та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , 26 березня 2020 року уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України (а.с. 40-41)

З наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.03.2020 року №63 (по стройовій частині), вбачається, що ОСОБА_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 26.03.2020 № 10-РС на посаду водія лінійного наглядача лінійно кабельного відділення взводу зв`язку польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 , який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 26 березня 2020 року зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення (а.с.37).

16.10.2020 року на підставі рапорту старшого лейтенанта ОСОБА_4 , від 16.10.2020 року №2001, командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ (по стройовій частині) № 206 яким визначено вважати таким, що не з`явився на військовій службі без поважних причин 16.10.2020: солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 , водія лінійного наглядача лінійно кабельного відділення взводу зв`язку польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 та його знято з усіх видів забезпечення з 16.10.2020 року (а.с. 38).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №132 від 16.10.2020 року відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 (зі змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2017 року за № 1503/31371 та на підставі рапорту командира взводу зв`язку польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенант ОСОБА_2 від 16.10.2020, вх. №2001, з метою уточнення причин і умов, що сприяли правопорушенню, а саме невихід на службу без поважних причин водієм лінійно-кабельного відділення взводу зв`язку польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_1 , наказано: провести службове розслідування стосовно водія лінійно-кабельного відділення взводу зв`язку польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 .

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.10.2020 № 132 «Про призначення службового розслідування», начальником оперативного відділення-заступником начальника штабу військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_5 проведено службове розслідування.

При проведенні службового розслідування встановлено, що: « 16 жовтня 2020 на ранковому шикуванні особового складу військової частини НОМЕР_1 виявлено відсутність водія-лінійного наглядача лінійно-кабельного відділення взводу зв`язку польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 . На місце служби ( АДРЕСА_1 , будівля 3/496) доставлений під супроводом 20 жовтня 2020. У власноруч наданих письмових поясненнях від 20.10.2020 солдат ОСОБА_1 повідомив наступні причини своєї відсутності (надалі пряма моваз тексту пояснення): "Я, ОСОБА_1 приїхав з автопар в/ч НОМЕР_1 додому біля 00:45 ночі 16.10.2020 р. У мене розболівся шлунок я викликав швидку мені дали ліків на ранок все поновилося і в ранці звернувся до фельдшерсько-акушерського пункту с. Гвардійське і 20.10.2020 р. я з`явився до військової частини НОМЕР_1 ». Надана інформація було перевірена мною особисто. У військовій частині НОМЕР_1 власний парк відсутній, ОВТ зберігається та обслуговується на території парку військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ). Вранці 15.10.2020 солдат ОСОБА_1 у складі робочої команди вибув до в/ч НОМЕР_3 . В той же день особовому складу в/ч НОМЕР_1 було нараховане грошове забезпечення. Солдат ОСОБА_1 виказував своє невдоволення неповною сумою (5000 грн.). Довідково: наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 29.09.2020 № 69 на солдата ОСОБА_1 було накладено дисциплінарне стягнення "сувора догана". З пояснень старшого лейтенанта ОСОБА_2 , що були відібрані 20.10.2020 з`ясовано, що робоча команда під його керівництвом після закінчення службового дня вибула до місць проживання. Таким чином, факт вибуття солдата ОСОБА_1 з території парку в/ч НОМЕР_4 містить правдиві відомості, оскільки після закінчення службового дня приміщення сховища № 10 здається під охорону патрулю по парку в/ч НОМЕР_3 .

За беззаперечною інформацією, фельдшерсько-акушерський пункт у АДРЕСА_3 не здійснює свою діяльність у зв`язку із заходами медичної реформи (а саме, через його скорочення). Найближчий ФАП розташований у с. Вапнярка Лиманського району Одеської області ( АДРЕСА_4 ), інший у АДРЕСА_2 ).

На ранковому шикуванні 20.10.2020 солдат ОСОБА_1 був відсутній. Протягом години за усним розпорядженням начальника штабу-першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_6 солдат ОСОБА_1 в супроводі командира лінійно-кабельного відділення взводу зв`язку сержанта ОСОБА_7 був доставлений до місця несення служби з місця тимчасового проживання (с. Гвардійське Одеської області).

Встановлено порушення вимог абзацу першого та другого статті 11 Статуту Внутрішньої служби Збройних сил України ("Необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок"), вимог абзацу другого статті 3 Дисциплінарного статуту Збройних сил України ("Військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів"), порушення вимог статті 12 цього ж Статуту ("Про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові").

ТВО командира польового вузла зв`язку старший лейтенант ОСОБА_2 у своїх поясненням стверджує, що солдат ОСОБА_1 не вжив жодних заходів щодо доповіді про своє місце перебування та стан здоров`я будь-якими іншими засобами зв`язку або посильними. Натомість, старший лейтенант ОСОБА_2 та сержант ОСОБА_3 особисто вибули до місця тимчасового проживання солдата ОСОБА_1 , де виявили його зі скаргами на стан здоров`я.

Довідка-висновок лікаря до штабу військової частини НОМЕР_1 не надана.

Натомість, у розпорядженні перебуває довідка на ОСОБА_1 з реквізитами комунального закладу "Центр первинної медико-соціальної допомоги Лиманської районної Ради Одеської області "Фельдшерсько-акушерський пункт с. Гвардійське" від 07.10.2020. Далі пряма мова (з оригіналу): "Справка дана ОСОБА_8 , 1962 г.р., в том, что он находился на амбулаторном лечении с 30.09.2020 г. но 07.10.2020 г. Дз: ОРВИ. Ларинготрахеит. Зав. ФАП *підпис*". На довідці відсутня особиста печатка лікаря, прізвище лікаря, який її видав. Наявний кутовий штами та трикутний штамп (що звичайно використовується для засвідчення листків непрацездатності). Вбачається, що солдатом ОСОБА_1 свідомо порушено вимоги статті 260 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України ("На стаціонарне лікувати поза межами частини військовослужбовці направляються за висновком лікаря військової частини, а для подання невідкладної допомоги черговим фельдшером (санітарним інструктором) медичного пункту з одночасним доповіданням про це начальникові медичної частини і черговому військової частини»)».

У висновку Акту службового розслідування зазначено, що: «Розслідувані факти свідчать про те, що військовослужбовець за контрактом, водій-лінійний наглядач лінійно-кабельного відділення взводу зв`язку польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_1 16 жовтня 2020 не вийшов на службу без поважних причин та в подальшому самовільно залишив військову частину на строк до трьох діб. На місце служби ( АДРЕСА_1 , будівля 3/496) прибув 20 жовтня 2020. Вбачається, що в період з 16 по 19 жовтня 2020 солдат ОСОБА_1 був незаконно відсутній на місці служби. Документи, що виправдовують відсутність на місці несення служби не надані жодним способом. Причинним зв`язком між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування та неправомірними діями солдата ОСОБА_1 вбачається невиконання ним вимог законодавства України та Військової присяги, несвідоме ставлення до військової служби, особиста недисциплінованість, відсторонене ставлення до виконання обов`язків військової служби. Конкретними неправомірними діями та особистою провиною військовослужбовця за контрактом солдата ОСОБА_1 є невихід на службу без поважних причин 16 жовтня та подальше самовільне залишення військової частини у період з 16 по 19 жовтня 2020».

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_5 від 20.10.2020 року № 209 солдата ОСОБА_1 , водія - лінійного наглядача лінійно кабельного відділення взводу зв`язку польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 , визначено таким, що прибув і приступив до виконання службових обов`язків після самовільного залишення військової частини з 20.10.2020 року та зараховано на всі види забезпечення (а.с. 39).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.10.2020 року № 80 за грубе порушення військової дисципліни, а саме самовільне залишення військової частини, на виконання вимог статті 26 статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України пункту "г" статті 48, статей 45, 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, накладено на водія-лінійного наглядача лінійно-кабельного відділення взводу зв`язку польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення «попередження про неповну службову відповідність».

Позивач вважає наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 28.10.2020 року № 80 неправомірним та звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Приписами ст. 65 Конституції України визначено, що громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» № 551-XIV від 24.03.1999р. затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі Дисциплінарний статут), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Відповідно до ст. ст. 1, 2 Дисциплінарного статуту, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

В ст. 3 Дисциплінарного статуту зазначено, що військова дисципліна досягається шляхом: особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України.

Згідно ст. 4 Дисциплінарного статуту визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до ст. 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Згідно ст. 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Приписами ст. 85 Дисциплінарного статуту визначено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що підставою для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни. При цьому, з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та визначення ступеня вини, прийняттю рішення про накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення передує проведення службового розслідування.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначено Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністерства оборони України № 608 від 21.11.2017 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2017 р. за № 1503/31371 (далі - Порядок № 608).

Пунктом 1 розділу V Порядку № 608 визначено, що за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування.

В описовій частині акта службового розслідування зазначаються зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення (пункт 3 розділу V Порядку № 608).

У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.

Відповідно до п. 1 розділу VI Порядку № 608 за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Таким чином, саме акт службового розслідування є носієм доказової інформації про обставини, які встановлені під час його проведення.

За приписами ч. 2 ст. 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі Статут внутрішньої служби ЗСУ), визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Згідно ст. 6 Статуту внутрішньої служби ЗСУ внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.

Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.

В ст. 11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ зазначено, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим.

Приписами ст. 12 Статуту внутрішньої служби ЗСУ визначено, що про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

Згідно ст.26 Статуту внутрішньої служби ЗСУ військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Пунктами 84, 85 та 87 Дисциплінарного статуту передбачено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). Дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене після шести місяців з дня вчинення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці, а також час відсутності на службі без поважних причин.

З вище зазначених приписів законодавства вбачається, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення за видами, встановленими ст. 48 Дисциплінарного статуту. При цьому, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування, яке має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником) і дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення.

Відповідно до ст. 86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає, що позивачем не заперечується факт його невиходу на службу у військовій частині НОМЕР_1 з 16 по 19 жовтня 2020 року.

Зазначені обставини знайшли своє відображення у наказі командира військової частини НОМЕР_1 від 16.10.2020 року №132 «Про призначення службового розслідування», наказі командира військової частини НОМЕР_1 від 28.10.2020 №80 «Про результати службового розслідування», а також в акті службового розслідування від 28.10.2020 року.

З рапорту тво. начальника польового вузла зв`язку в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 від 16.10.2020 року, вбачається, що солдат ОСОБА_9 водій лінійно-кабельного відділення був відсутній на ранковому шикуванні 16.10.2020 р. на телефоні дзвінки не відповідає (а.с. 18).

В поясненнях ОСОБА_1 від 20.10.2020 року (надані під час проведення службового розслідування), зазначив, що він приїхав з автопар в/ч НОМЕР_1 додому біля 0:45 ночі 16.10.2020 р. у нього розболівся шлунок і було викликано швидку, були надані ліки. Зранку все повторилося і він звернувся до фельдшерсько-акушерського пункту с. Гвардійське і 20.10.2020 року з`явився до військової частини НОМЕР_1 (а.с. 19).

Позивачем на підтвердження позовних вимог до суду надано наступні медичні документи:

- довідку фельдшерсько-акушерського пункту с. Гвардійське від 07.10.2020 року, де зазначено, що ОСОБА_1 , 1962 р.н. знаходився на амбулаторному лікуванню з 30.09.2020 р. по 07.10.2020 р. (а.с. 23).

Зазначена довідка не є належним доказом по справі, оскільки не містять інформацію щодо предмета доказування, оскільки стосується періоду лікування позивача з 30.09.2020 р. по 07.10.2020 р. При цьому суд звертає увагу, що предметом службового розслідування був факт невиходу на службу позивача з 16 по 19 жовтня 2020 року;

- пояснювальна записка лікаря амбулаторії смт. Чорноморське ОСОБА_10 від 02.11.2020 року, де зазначено, що на території села Гвардійського Лиманського району Одеської області функціонує ФАП села Гвардійське амбулаторії Чорноморське Лиманського району Одеської області. Обслуговуванням населення займається медична сестра ОСОБА_11 , яка з 19.10.20 на лікуванні. Також лікар ОСОБА_12 працює по п`ятницям (а.с. 24).

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Отже письмові пояснення лікаря Амбулаторії смт. Чорноморське ОСОБА_10 , не є допустимим та достовірним доказом функціонування фельдшерсько-акушерського пункту с. Гвардійське, та доказом поважної причини відсутності позивача в період з 16 по 19 жовтня 2020 року на службі.

Щодо медичних документів: направлень від 12.09.2020 року, 22.09.2020 року, огляду терапевта від 24.09.2020 (а.с.25), суд зазначає, що дані довідки датовані вереснем 2020 року, тобто значно раніше ніж 16.10.2020 року.

Судом досліджені медичні документи від 24.09.2020 року від 27.10.2020 року, від 30.10.2020 року (а.с. 26-27), проте в даних документах відсутні прізвище позивача, що унеможливлює ідентифікувати що дані документи стосуються саме ОСОБА_1 .

З дослідженої довідки Клініки амбулаторно-поліклінічної допомоги військово медичного клінічного центру Південного регіону №4415 від 30.10.2020 р., судом встановлено, що ОСОБА_1 у зв`язку з хворобою був звільнений від виконання службових обов`язків з 30.10.2020 р. по 2.11.2020 р.

Однак довідка №4415 від 30.10.2020 р., не є достатніми доказом у справі, оскільки не дає змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування, а саме поважної причини відсутності позивача на службі в період з 16, 19 жовтня 2020 року.

Також суд відхиляє посилання позивача на виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 7437, № 10576 (а.с. 31-32) оскільки дані виписка датовані липнем 2020 р., та листопадом 2020 року тобто значно раніше та пізніше ніж 16.10.2020, 19.10.2020 р.

В позовній заяві зазначено, що позивач був відсутній у військовій частині 16, - 19.10.2020 року через погане самопочуття.

Згідно п.3 р. IV Порядку № 608 військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів.

Медична документація відносно позивача містить конфіденційну інформацію та може бути видана у визначеному порядку за його бажанням.

Однак в матеріалах службового розслідування відсутні медичні документи на підтвердження лікування позивача в період з 16 по 19 жовтня 2020 року.

Відповідно до п. 254 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці зобов`язані негайно повідомити про захворювання безпосередньому начальникові, який зобов`язаний направити хворого до медичного пункту частини.

Таким чином у разі поганого самопочуття позивач повинен був повідомити свого безпосереднього начальника, та звернутися до медичного пункту частини.

Проте на підтвердження зазначених обставин позивачем не надано до суду жодних доказів, зокрема доказів на підтвердження того, що він звертався до медичного пункту частини або інших медичних установ в період з 16 по 19 жовтня 2020 року.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправними та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 80 вiд 28.10.2020 р.

Щодо позовних вимог про зобов`язання командира військової частини НОМЕР_1 внести зміни у відповідні накази, на підставі яких водія-лінійного наглядача лінійно-кабельного відділення взводу зв`язку польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 , позбавлено премії в повному обсязі через оголошене дисциплінарне стягнення, суд зазначає наступне.

Судом досліджено наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 80 вiд 28.10.2020 «Про результати службового розслідування», який є предметом оскарження у даній справі та встановлено відсутність посилань про позбавлено премії водія-лінійного наглядача лінійно-кабельного відділення взводу зв`язку польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 .

До суду відповідачем надано витяги з наказів командира військової частини НОМЕР_1 :

- від 29.09.2020 №69 «Про результати службового розслідування», де зазначено, що за порушення вимог абзаців 1, 3, 5 статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, пунктів 1, 2, статті 11, та статей 13, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, вимог наказу Міністра оборони України №233 від 30.04.2017 «Про заходи щодо попередження пияцтва у Збройних Силах України», у відповідності до пункту «є» статті 68 та пункту «г» статті 73 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на ……. водія - лінійного наглядача взводу зв`язку польового вузла зв`язку солдата ОСОБА_1 накласти дисциплінарне стягнення «сувора догана» та позбавити премії у повному обсязі за вересень місяць 2029 року;

- від 25.11.2020 №83 «Про результати службового розслідування», де зазначено, що у відповідності до п. 5 Розділу 16 вимог наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам» за грубе порушення військової дисципліни, а саме самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 та невихід 26.10.2020 на службу без поважних причин, позбавити солдата ОСОБА_1 премії за жовтень місяць2020 року у розмірі 100 відсотків встановленого розміру щомісячної премії.

До суду не надано належних доказів, щодо визнання протиправними та скасування наказів командира військової частини НОМЕР_1 : від 29.09.2020 №69 та від 25.11.2020 №83. Також зазначені накази не є предметом спору у даній справі.

Оскільки накази командира військової частини НОМЕР_1 : від 29.09.2020 №69 та від 25.11.2020 №83 є чинними, судом не встановлено правових підстав для задоволення позовних вимог в частинні зобов`язання командира військової частини НОМЕР_1 внести зміни у відповідні накази, на підставі яких водія-лінійного наглядача лінійно-кабельного відділення взводу зв`язку польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 , позбавлено премії в повному обсязі через оголошене дисциплінарне стягнення.

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах Проніна проти України (пункт 23) і Серявін та інші проти України (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що решта аргументів позивача, які мають значення для правильного вирішення спору, на вирішення спірних правовідносин не впливають та не змінюють судовий розсуд цього спору за результатами судового процесу.

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Перевіривши обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295, 371 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання неправомірним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 «Про результати службового розслідування» № 80 (з основної діяльності) від 28.10.2020 року, про накладення на водія-лінійного наглядача лінійно-кабельного відділення взводу зв`язку польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 , дисциплінарного стягнення у вигляді «попередження про неповну службову відповідність» за самовільне залишення військової частини та зобов`язання командира військової частини НОМЕР_1 внести зміни у відповідні накази, на підставі яких водія-лінійного наглядача лінійно-кабельного відділення взводу зв`язку польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 , позбавлено премії в повному обсязі через оголошене дисциплінарне стягнення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_6 )

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_6 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 )

Суддя O.A. Вовченко