Справа № 398/6301/24
Суддя: Москалик В. В.
Дата ухвалення: 2024-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 398/6301/24
Провадження №: 2-а/398/94/24
РІШЕННЯ

Іменем України

"26" грудня 2024 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Москалик В. В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання нечинним та скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови від 19.11.2024 № 295 по справі про адміністративне правопорушення, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. В обґрунтування позову вказує, що справу про адміністративне правопорушення необхідно закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складено стосовно нього з грубими порушеннями вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема, ОСОБА_2 не є тою особою, яка має право складати протокол про адміністративне правопорушення, а також позивачу не були вручені документи, які зазначені в протоколі: копія витягу з бази « ІНФОРМАЦІЯ_2 », копія облікової картки, копія заяви про видачу військового документа. Як вбачається з довідки, виданої ОСОБА_1 15.11.2016 Військовим комісаріатом ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивач виключений з військового обліку на підставі п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з тим, що був раніше засуджений до позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. 19.11.2024 позивач отримав повістку про явку в ІНФОРМАЦІЯ_4 , в цей же день з`явився для проходження військово-лікарської комісії, пройшов її і підтвердив факт свого захворювання хронічний гепатит С. Незважаючи на це, стосовно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення і винесена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності відповідно до ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Відповідач відзиву на позовну заяву та доказів в обгрунтування правомірності оскаржуваної постанови не подав.

Суд, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Відповідно до копії довідки від 15.11.2016 № 4/668, виданої ІНФОРМАЦІЯ_5 , про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проходив військову службу з 21.11.1994 до 29.06.1996, з 01.03.2007 виключений з військового обліку на підставі п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку з тим, що був раніше засуджений до позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України). Військовий квиток йому не видавався (цій категорії громадян видається довідка).

19.11.2024 провідним спеціалістом відділення призову ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 складено протокол № 295 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, із зазначенням суті правопорушення: військовозобов`язаний ОСОБА_1 , 28.10.2024, в особливий період, введений на території України відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», порушив правила військового обліку, передбачені Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме абзацу 6 ч. 3 ст. 22 вказаного Закону, яким визначено, що військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, а саме в період з 19.05.2024 до 16.07.2024, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження, а також Постанови КМУ від 30.12.2022 № 1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» та тим, що в порушення зазначених вимог законодавства станом на 28.10.2024 не оновив свої облікові дані у визначений законом спосіб, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_3 за № 295 від 19.11.2024 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП. В мотивувальній частині постанови зазначено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 , 28.10.2024, в особливий період, введений на території України відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», порушив правила військового обліку, передбачені Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме абзацу 6 ч. 3 ст. 22 вказаного Закону, яким визначено, що військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, а саме в період з 19.05.2024 до 16.07.2024, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження, а також Постанови КМУ від 30.12.2022 № 1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» та тим, що в порушення зазначених вимог законодавства станом на 28.10.2024 не оновив свої облікові дані у визначений законом спосіб. Враховуючи, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000 грн.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За приписами ч. 2 ст. 77 КАС України обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

За ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З урахуванням викладеного, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення) повинне бути належним чином зафіксоване.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Відповідно до ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема:

уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;

прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції, що діяла до 18.05.2024) виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпекиУкраїни, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-IX (далі - Закон № 3633-IX), який набув чинності 18.05.2024, статтю 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» викладено в новій редакції. Зокрема, відповідно до п. 2 ч. 1 цієї статті взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України: на військовий облік військовозобов`язаних, зокрема, які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань. При цьому було вилучено п. 6 ч. 6 цієї статті про виключення з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки громадян України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Відповідно до абз. 7 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Частиною 1 ст. 210 КУпАП передбачена відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку. Частиною 3 цієї статті, яку було внесено до КУпАП 19.05.2024 Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3696-IX, встановлено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною 1 цієї статті, в особливий період.

Суд встановив, що ОСОБА_1 , будучи раніше засудженим до позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину, відповідно до положень Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції, що діяла до 18.05.2024, був виключений з військового обліку і Законом № 3633-IX не врегульовано, чи підлягають такі особи взяттю на військовий облік. Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, також не містить положень щодо повторного взяття на військовий облік виключених з нього осіб.

В п. 3.1 рішення Конституційного Суду України у справі № 1-25/2010 від 29.06.2010 зазначено, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

В пп. 2.2. п. 2 рішення Першого Сенату Конституційного Суду України від 05.06.2019 № 3-р(I)/2019 у справі у справі № 3-391/2018(6048/18) зазначено, що неодмінним елементом принципу верховенства права є юридична визначеність, яка вимагає від законодавця чіткості, зрозумілості, однозначності правових норм, їх передбачуваності (прогнозованості) для забезпечення стабільного правового становища людини (абзац дев`ятий підпункту 4.3 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2018 року № 1-р/2018). Юридична визначеність дає можливість учасникам суспільних відносин завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх легітимних очікуваннях (legitimate expectations), зокрема у тому, що набуте ними на підставі чинного законодавства право буде реалізоване. Юридичною визначеністю обумовлюється втілення легітимних очікувань, тобто досягнення бажаного результату шляхом вчинення правомірних дій з огляду на заздалегідь передбачені ймовірні наслідки. Втілення легітимних очікувань унеможливлюється, зокрема, у випадку, коли особа не може досягнути прогнозованого результату внаслідок зміни юридичного регулювання у такі строки, що не є розумними та обґрунтованими.

З урахуванням викладеного, зважаючи на відсутність законодавчого врегулювання порядку взяття на військовий облік осіб, які були виключені з військового обліку на підставі п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції, що діяла до 18.05.2024, провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП стосовно ОСОБА_1 відповідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП не могло бути розпочато, а розпочате підлягало закриттю за відсутності події адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно з п. п. 1, 3, 8 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень, не надав відзив на позов, не спростував доводи позивача, не довів правомірності прийнятого ним рішення.

Оскільки відповідач заперечень та будь-яких достовірних доказів на їх підтвердження, в разі їх наявності, не надав, суд дійшов висновку про невиконання обов`язку щодо доказування правомірності свого рішення, що покладений на нього ст. 77 КАС України, у зв`язку із чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

В той же час, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині визнання оскаржуваної постанови нечинною, оскільки відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 КАС України особа має право звернутися до адміністративного суду за захистом її прав шляхом визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень, у той час як оскаржувана постанова є індивідуальним актом, який підлягає скасуванню відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України.

Враховуючи задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в сумі 605,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 77, 205, 241-246, 286, 268-271 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_8 про визнання нечинною та скасування постанови № 295 від 19.11.2024 у справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_3 № 295 від 19.11.2024 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , закрити.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_8 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять гривень) грн 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Вікторія МОСКАЛИК