Справа № 440/14324/24
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2024-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/14324/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 /надалі позивач, ОСОБА_1 / звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області /надалі відповідач, ГУ ПФУ в Одеській області/ про:

- визнання протиправним та скасування рішення від 10 жовтня 2024 року № 35 Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову в призначенні ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій за віком;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 10 жовтня 2024 року і зарахувати до її спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ, період роботи на посадах старшої піонервожатої середньої школи № 103 м. Донецька з 21 вересня 1981 року по 01 лютого 1988 року, старшої піонервожатої середньої школи № 117 м. Донецька з 01 лютого 1988 року по 08 грудня 1992 року, організатора позакласної та позашкільної робити з дітьми загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 3 м. Вугледар Донецької області з 09 грудня 1992 року по 28 серпня 1994 року та здійснити призначення, нарахування і виплату їй одноразової грошової допомоги у розмірі 10-ти місячних пенсій на день призначення пенсії за віком відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" /а.с. 1-5/.

Позов обґрунтований тим, що позивач має право на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком, на підставі пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з чим звернулася до відповідача із заявою про виплату такої допомоги. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області розглянуто заяву позивача та прийнято рішення від 10 жовтня 2024 року №35 про відмову позивачу у призначенні грошової допомоги як працівнику освіти відповідно до пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку із відсутністю необхідного стажу, який дає право на виплату вказаної допомоги. З рішенням відповідача щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій позивач не погоджується та вважає його протиправним.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази.

Відповідач позов не визнав та у відзиві на позовну заяву /а.с. 67-68/ зазначив, що позивач звернулася до управління Пенсійного фонду України щодо призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області розглянуто заяву позивача та прийнято рішення від 10 жовтня 2024 року №35 про відмову позивачу у призначенні грошової допомоги як працівнику освіти відповідно до пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку із відсутністю необхідного стажу. Відповідно до Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "є" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені: переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" (далі- Перелік). За наданими документами згідно трудової книжки та ОК-5 страховий стаж на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років, склав 29 років 10 місяців 4 дні. Період роботи з 09 грудня 1992 року по 28 серпня 1994 року на посаді організатора позакласної та позашкільної роботи з дітьми відповідно до довідки №01/18-233 від 08 жовтня 2024 року не зараховується до пільгового стажу за вислугу років, так як посада організатора позакласної та позашкільної роботи з дітьми не передбачена Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".

Справу розглянуто судом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 КАС України.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 6-8/, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та їй з 05 липня 2024 року призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням страхового стажу 42 роки 09 місяців 11 днів, до якого зараховано, зокрема періоди роботи як працівника освіти, соцзабезпечення з 29 серпня 1994 року по 31 грудня 2003 року, з 01 січня 2004 року по 15 серпня 2004 року, з 16 серпня 2004 року по 31 березня 2024 року, з 01 квітня 2024 року по 30 червня 2024 року /а.с. 26-34/.

ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення / перерахунок пенсії від 10 жовтня 2024 року /а.с. 38-65/, в якій просила про допризначення у зв`язку з наданням додаткових документів; додала довідку, що підтверджує, що освітні заклади, в яких вона працювала, перебувають у комунальній власності.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №35 про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги від 10 жовтня 2024 року /а.с. 11, 35/, розглянувши заяву гр. ОСОБА_1 та наданих для перерахунку пенсії документи (довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, паспорт, довідка про стаж роботи № 01/18-233 та інші), відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі-Закон).

Вказане рішення обґрунтоване тим, що відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону: особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Відповідно до Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "є" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені: переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" (далі- Перелік). За наданими документами згідно трудової книжки та ОК-5 страховий стаж на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років, склав 29 років 10 місяців 4 дні. Період роботи з 09 грудня 1992 року по 28 серпня 1994 року на посаді організатора позакласної та позашкільної роботи з дітьми, відповідно до довідки №01/18-233 від 08 жовтня 2024 року, не зараховується до пільгового стажу за вислугу років.

Не погодившись з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №35 про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги від 10 жовтня 2024 року, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, які мають значення для вирішення спору, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09 липня 2003 року /надалі Закон №1058-IV/.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Згідно з пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та механізм її виплати визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191 /надалі Порядок №1191/.

Відповідно до пунктів 2 та 4 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 3, ст. 10), що передбачені:

переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" (ЗП України, 1994 р., № 4, ст. 70; Офіційний вісник України, 2002 р., № 39, ст. 1820; 2004 р., № 46, ст. 3052);

переліком посад артистів театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів, які мають право на пенсію за вислугу років незалежно від віку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. № 583 "Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення" (ЗП України, 1992 р., № 11, ст. 271).

Страховий стаж, передбачений пунктами 2 і 3 цього Порядку, враховується в календарному обчисленні. При цьому допускається підсумовування страхового стажу за періоди роботи, які дають право на призначення пенсії відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно з пунктами 5-7 Порядку №1191 грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", станом на день її призначення.

Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

З аналізу наведених норм Верховний Суд в постанові від 15 червня 2022 року у справі №200/854/19-а зробив висновок, що для отримання визначеної пунктом 7-1 розділу "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV грошової допомоги при виході на пенсію по Закону №1058-IV особа має дотриматись таких вимог:

- станом на день досягнення пенсійного віку працювати в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

- пенсія має призначатися особі вперше (тобто особи, які отримували пенсію раніше і з будь-яких причин перестали отримувати її, право на зазначену грошову допомогу втратили);

- станом на день звернення за призначенням пенсії особа повинна мати страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років у редакції Закону №1058 станом на час виникнення спірних правовідносин) на зазначених вище посадах.

Згідно із статтею 51 Закону № 1788-ХІІ пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Статтею 52 Закону № 1788-ХІІ передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають, зокрема працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту "е" статті 55.

Відповідно до пункту "е" статті 55 Закону № 1788-ХІІ /в редакції, чинній до 01 квітня 2015 року/ право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Проте, Законом України від 02 березня 2015 року №213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", який набув чинності з 01 квітня 2015 року /надалі Закон №213-VIII/ статтю 55 Закону №1788-ХІІ викладено в новій редакції.

Зокрема, пунктом "е" статті 55 у редакції названого Закону передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 року - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

У подальшому згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII до статті 55 Закону № 1788-ХІІ з 01 січня 2016 року також було внесено зміни, відповідно до яких пункт "е" вказаної статті має наступний зміст: право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 року - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення: які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту; 1971 року народження і старші за наявності вислуги років на цих посадах, передбаченої абзацами другим - одинадцятим цього пункту, та після досягнення ними такого віку: 50 років - які народилися з 1 січня 1966 року по 30 червня 1966 року; 50 років 6 місяців - які народилися з 1 липня 1966 року по 31 грудня 1966 року; 51 рік - які народилися з 1 січня 1967 року по 30 червня 1967 року; 51 рік 6 місяців - які народилися з 1 липня 1967 року по 31 грудня 1967 року; 52 роки - які народилися з 1 січня 1968 року по 30 червня 1968 року; 52 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1968 року по 31 грудня 1968 року; 53 роки - які народилися з 1 січня 1969 року по 30 червня 1969 року; 53 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1969 року; 54 роки - які народилися з 1 січня 1970 року по 30 червня 1970 року; 54 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1970 року; 55 років - які народилися з 1 січня 1971 року.

Отже, Закон № 911-VIII встановив раніше не передбачений законодавством вік виходу на пенсію для окремих категорій громадян, а саме: 55 років - при наявному спеціальному стажі діяльності не менше 25 років.

Проте, рішенням Конституційного Суду України від 04 червня 2019 року № 2-р/2019 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII.

Конституційний Суд України приймаючи вказане рішення, виходив з того, що встановлення як додаткової умови для призначення пенсії за вислугу років досягнення певного віку (для працівників, зазначених у пунктах "е", "ж" статті 55 Закону № 1788-ХІІ - 55 років), нівелюють сутність права на соціальний захист, не відповідають конституційним принципам соціальної держави та суперечать положенням статей 1, 3, частини третьої статті 22, статті 46 Основного Закону України.

Ці норми втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного рішення, тобто з 04 червня 2019 року.

Отже, починаючи з 04 червня 2019 року, положення пункту "е" статті 55 Закону № 1788-ХІІ діють в первісній редакції, чинній до внесення змін Законом №213-VIII та Законом №911-VIII, яка передбачає, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 27 липня 2022 року у справі № 440/1286/20.

Судовим розглядом встановлено, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону № 1058-IV (60 років), тобто станом на 04 липня 2024 року, працювала на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи Вугледарського навчально-виховного комплексу міста Вугледар "Політехнічний ліцей-школа І-ІІ ступенів", що підтверджується записами №12 трудової книжки серії НОМЕР_1 від 23 грудня 1981 року /а.с. 12-15, 52-64/.

Відповідно до розрахунку страхового стажу позивача /а.с. 34/ період роботи позивача на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи Вугледарського навчально-виховного комплексу міста Вугледар "Політехнічний ліцей-школа І-ІІ ступенів" зарахований їй до страхового стажу як спеціальний стаж працівника освіти, соцзабезпечення.

Таким чином, суд доходить висновку, що позивач станом на день досягнення пенсійного віку працювала в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Судовим розглядом встановлено та учасниками справи визнається, що позивачу вперше призначено пенсію з 05 липня 2024 року /а.с. 26/, та із заявою про виплату грошової допомоги позивач звернулася 10 жовтня 2024 року /а.с. 47-48/.

Таким чином, суд доходить висновку, що позивач до цього не отримувала будь-яку пенсію.

Отже, у позивача наявні дві обов`язкові умови для призначення їй грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Стосовно останньої умови для призначення такої грошової допомоги, а саме: наявності стажу 30 років в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", суд зазначає наступне.

З тексту оскаржуваного рішення слідує, що позивачу відмовлено у призначенні грошової допомоги як працівнику освіти відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку із відсутністю необхідного стажу, який дає право на виплату вказаної допомоги.

Також з тексту оскаржуваного рішення слідує, що стаж роботи заявниці, який дає право на виплату вказаної грошової допомоги, підтверджений у встановленому законодавством порядку, становить 29 років 10 місяців 04 дні. Період роботи з 09 грудня 1992 року по 28 серпня 1994 року на посаді організатора позакласної та позашкільної роботи з дітьми, відповідно до довідки №01/18-233 від 08 жовтня 2024 року, не зараховується до пільгового стажу за вислугу років.

Відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 23 грудня 1981 року /а.с. 12-15, 52-64/ позивач з 09 грудня 1992 року прийнята на посаду організатора позакласної роботи в Середню школу №3 м. Вугледару Донецької області, 29 серпня 1994 року переведена на посаду вчителя історії.

Вказані відомості підтверджуються доданою до заяви довідкою №01/18-233 від 08 жовтня 2024 року, виданою Міським відділом освіти Вугледарсбкої міської ради /а.с. 17, 36-37/. Крім того, у вказаній довідці зазначено, що у період з 09 грудня 1992 року по 28 серпня 1994 року позивач працювала на посаді організатора позакласної та позашкільної роботи з дітьми загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №3 м. Вугледар Донецької області (навчальний заклад комунальної власності Вугледарсбкої міської ради Донецької області.

Зі змісту відзиву на позовну заяву слідує, що період з 09 грудня 1992 року по 28 серпня 1994 року не зараховано до стажу роботи, як працівника освіти, так як посада організатора позакласної та позашкільної роботи з дітьми не передбачена Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".

Відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909, до посад працівників освіти віднесені: загальноосвітні навчальні заклади, військові загальноосвітні навчальні заклади, музичні і художні школи та наступні посади в таких закладах: учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, завідувачі філіями, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної) роботи, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Згідно з Приміткою 2 вказаного Переліку робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Таким чином, посада організатора позакласної та позашкільної роботи з дітьми віднесена до посад соціальних педагогів працівників освіти.

Суд відхиляє як безпідставний довід відповідача про відсутність підстав для зарахування періоду з 09 грудня 1992 року по 28 серпня 1994 року до стажу роботи, як працівника освіти, оскільки посада організатора позакласної та позашкільної роботи з дітьми передбачена Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".

За таких обставин суд доходить висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №35 про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги від 10 жовтня 2024 року є протиправним та підлягає скасуванню, а тому відповідна позовна вимога підлягає задоволенню.

Беручи до уваги те, що у спірних відносинах відповідач наразі не реалізував своє повноваження щодо зарахування до спеціального страхового стажу позивача періоду її роботи з 09 грудня 1992 року по 28 серпня 1994 року на посаді організатора позакласної та позашкільної роботи з дітьми, вимога позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити призначення, нарахування і виплату їй одноразової грошової допомоги у розмірі 10-ти місячних пенсій на день призначення пенсії за віком відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є передчасною і задоволенню не підлягає.

Натомість, належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача зарахувати до стажу позивача, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", періоду її роботи з 09 грудня 1992 року по 28 серпня 1994 року на посаді організатора позакласної та позашкільної роботи з дітьми та повторно розглянути заяву позивача про призначення / перерахунок пенсії від 10 жовтня 2024 року.

Отже, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За подання позову до суду позивач понесла витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 28 листопада 2024 року /а.с. 18/. Доказів понесення позивачем інших судових витрат матеріали справи не містять.

Враховуючи висновок суду про часткове задоволення позову, стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає сума в 605,60 грн.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, Одеська область, 65012, ідентифікаційний код 20987385) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №35 про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги від 10 жовтня 2024 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", період її роботи з 09 грудня 1992 року по 28 серпня 1994 року на посаді організатора позакласної та позашкільної роботи з дітьми та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення / перерахунок пенсії від 10 жовтня 2024 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною восьмою статті 18, частинами сьомою-восьмою статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.І. Слободянюк