Справа № 400/12184/24
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2024-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

26 грудня 2024 р. № 400/12184/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про забезпечення позову

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 ,
прозаява про забезпечення позову,
ВСТАНОВИВ:

24 грудня 2024 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, що містив вимоги:

визнати протиправною бездіяльність начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ), що полягає у неприйнятті ним рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на виїзд з місця проживання в порядку, передбаченому абзацом сімнадцятим пункту 212 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57;

зобов`язати начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 видати ОСОБА_1 дозвіл на виїзд з місця проживання.

На обґрунтування позову ОСОБА_1 (перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 ), зокрема, зазначив, що 13.11.2024 він звернувся до начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про надання дозволу на виїзд з місця проживання, пред`явлення якого уповноваженим службовим особам Держприкордонслужби під час перетину кордону є обов`язковим для осіб, які прямують для роботи на морських суднах, суднах внутрішнього плавання у складі екіпажів таких суден та які здобули відповідну освіту та кваліфікацію до 24 лютого 2022 р., і випускники закладів освіти, які завершили навчання у період воєнного стану.

Дозвіл ОСОБА_1 не отримав, 12.12.2024 начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 надав позивачу інформацію «… щодо порядку отримання дозволу для виїзду за кордон …». У листі № 5/20601 начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив позивача про те, що «… відповідно до вимог телеграми ІНФОРМАЦІЯ_4 №7/1/666 від 25 жовтня 2022 року, було визначено алгоритм подачі документів для надання дозволу на виїзд за кордон громадянам України. Відповідний дозвіл видається після погодження начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 під особистий підпис …».

Одночасно із позовною заявою ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 розглядати питання та здійснювати будь-які дії, спрямовані на призов позивача на військову службу, до прийняття остаточного судового рішення.

У заяві позивач вказав, що йому «… була видана «повістка на відправку» … відповідно до якої я зобов`язаний з`явитися 02.01.2025 року для відправки на військову службу …».

За твердженнями ОСОБА_1 , бездіяльність начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 та вручення позивачу повістки на відправку є очевидно протиправними, оскільки:

у 2024 році призову на військову службу позивач не підлягав (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_5 );

законних підстав для ненадання дозволу, з приводу якого він звернувся до начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , не існувало.

ОСОБА_1 вказав, що «… оскаржувана поведінка суб`єкта владних повноважень прямо і безпосередньо загрожує мені втратою роботи, для отримання якої мною було потрачено кілька років навчання і певна кількість матеріальних ресурсів, що буде порушенням моїх трудових і інших прав, свобод та інтересів …».

При вирішенні заяви ОСОБА_1 суд керувався таким.

Частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

У частині другій статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України вказано, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У позові відсутні вимоги про визнання протиправними дій відповідача, що спрямовані на призов ОСОБА_1 на військову службу.

Позивач зазначає, що відповідач своєю бездіяльністю створив перешкоди для перетину позивачем кордону.

Суд зазначив, що дії ІНФОРМАЦІЯ_2 , які спрямовані на призов позивача на військову службу, і про заборону вчинення яких ОСОБА_1 подав відповідну заяву, визначені, зокрема, нормами Закону України від 21.10.1993 № 3543-ХІІ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», і не залежать від факту надання дозволу на виїзд з місця проживання.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі вищенаведеного та керуючись статями 150, 151, 152, 153, 154, 156, 241, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання). Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Птичкіна