Справа № 160/20434/22
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кадникової Г.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому проваджені) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини № НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить:
- визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень, Військову службу правопорядку ЗСУ (в/ч № НОМЕР_2 ) протиправною;
- зобов`язати Військову службу правопорядку ЗСУ (в/ч № НОМЕР_2 ) розглянути рапорт позивача від 23.09.2022 року про отримання направлення для проходження обов`язкової Військово-лікарняної комісії після отриманих позивачем травм (порання та контузії) пов`язаних із захистом Батьківщини, внаслідок бойових дій під час виконання службових обов`язків, проходячи службу в лавах ЗСУ;
- зобов`язати Військову службу правопорядку (в/ч № НОМЕР_2 ) виконати своє пряме призначення по захисту прав та законних інтересів військовослужбовця та посприяти позивачу отримати письмове направлення до Військово-лікарської комісії для проходження обов`язкового медичного огляду у військовому шпиталю ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ).
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду його рапорту про направлення на ВЛК до військового госпіталю у м.Дніпро від 23.09.2022, тому звернувся до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів.
Ухвалою суду позовну заяву залишено без руху та після усунення недоліків прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін і проведення судового засідання, запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.
Відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого заперечує проти заявлених позовних вимог, просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі зазначає, що звернувшись із рапортом від 23.09.2022 до командира військової частини НОМЕР_1 позивачем вказано адресу для листування: АДРЕСА_2 , на яку направлено відповідь командира військової частини НОМЕР_1 за вих.№7266/в від 04.10.2022. проте згідно із довідкою про причину повернення встановлено, що вище вказаний лист повернуто військовій частині НОМЕР_1 . Також, відповідач вказує, що військова частина НОМЕР_3 не знаходиться у підпорядкуванні військової частини НОМЕР_1 , оскільки в останньої у підпорядкуванні знаходяться тільки зональні відділи Військової служби правопорядку та військова частина НОМЕР_4 . Відтак, права позивача командуванням військової частини НОМЕР_1 жодним чином не порушено.
Вивчивши матеріали справи, суд виходить з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 01.03.2022 виконував службові обов`язки в якості старшого солдата ІІ відділення, ІІІ взводу, ІІІ роти військової частини НОМЕР_3 , НОМЕР_5 окремого батальйону територіальної оборони, НОМЕР_6 окремої бригади територіальної оборони регіонального управління сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
З 20.08.22 по 13.09.22 позивач проходив стаціонарне лікування у лікарні та отримав направлення до ВЛК до госпіталю інвалідів у місто Рівне, проте йому відмовлено у проведенні обов`язкового обстеження військово-лікувальної комісії.
23.09.2022 позивачем подано рапорт до військової частини НОМЕР_1 про надання направлення на ВЛК до військового госпіталю у АДРЕСА_3 , проте відповіді не отримав.
Не погоджуючись з такою бездіяльністю відповідача, позивач звернувся за захистом порушеного права до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно п. 2.1.6. Інструкції з діловодства у Збройних Силах України затвердженої Наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 №124 рапорт (заява) письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.
Відповідно до пункту 115 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» вимоги до звернення військовослужбовця, порядок розгляду пропозицій, заяв та скарг, строки розгляду, права військовослужбовця під час розгляду заяви чи скарги, обов`язки командирів, органів військового управління щодо розгляду звернень військовослужбовців регулюються законодавством України про звернення громадян, нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Відповідно до ст.20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення.
З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до відповідача із рапортом від 23.09.2022 року та відповідач направив відповідь на нього за №7266/вз від 04.10.22 на адресу вказану позивачем у рапорті засобами поштового зв`язку, проте конверт повернувся до військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.
Відповідач як суб`єкт владних повноважень довів правомірність своїх дій та з його боку бездіяльності не вбачається. Натомість, позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
В силу ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з викладених вище підстав.
Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.
Керуючись ст.ст.9, 72-77, 90, 139, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини № НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В.Кадникова