Справа № 520/14286/24
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2024-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 р. Справа № 520/14286/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Чугуївської міської військової адміністрації Чугуївського району Харківської області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.08.2024, головуючий суддя І інстанції: Панов М.М., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі №520/14286/24

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агросвіт"

до Чугуївської міської військової адміністрації Чугуївського району Харківської області

про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Агросвіт" (далі позивач, СТОВ "Агросвіт") звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Чугуївської міської військової адміністрації Чугуївського району Харківської області (далі відповідач, апелянт, Чугуївська МВА), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Наказ Чугуївської МВА №902 від 14.12.2023;

- зобов`язати Чугуївську МВА прийняти рішення про надання індивідуальних податкових пільг зі сплати місцевих податків та зборів для СТОВ «Агросвіт» за 2022 та 2023 роки за земельні ділянки загальною площею 193,7658 га, розташовані на території с. Піщане Чугуївського району Харківської області, у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2024 року позов СТОВ "Агросвіт" задоволено.

Визнано протиправним та скасовано Наказ Чугуївської МВА №902 від 14.12.2023.

Зобов`язано Чугуївську МВА прийняти рішення про надання індивідуальних податкових пільг зі сплати місцевих податків та зборів для СТОВ «Агросвіт» за 2022 та 2023 роки за земельні ділянки загальною площею 193,7658 га, розташовані на території с. Піщане Чугуївського району Харківської області, у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами.

Стягнуто на користь СТОВ "Агросвіт" судові витрати в загальному розмірі 2422 грн 40 коп за рахунок бюджетних асигнувань Чугуївської МВА.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2024 року та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач, з посиланням на наказ Міністерства Юстиції України від 24.04.20217 № 1395/5, який втратив чинність, науковий висновок Верховного Суду щодо меж дискреційних повноважень стверджує, що суд не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень, тобто апелянт вважає, що суд має право перевіряти лише правомірність дій органів публічної влади, але доцільність її рішень не підпадає під судову перевірку. Вважає, що відповідач наділений правом відмовити у встановленні пільг з будь-яких підстав, оскільки законом не встановлено конкретних підстав для відмови.

Стверджує, що діяв в межах повноважень, на підставі та у спосіб, визначений чинним законодавством, з урахуванням роз`яснень Державної податкової служби України, з огляду на що правильно застосування приписи ПК України до спірних правовідносин.

Також посилався на відсутність підстав для ухвалення бажаного для позивача рішення, оскільки податковий орган повідомив про корегування позивачем податкових зобов`язань з земельного податку.

СТОВ "Агросвіт" подало відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягало на законності судового рішення та просило залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вказало на безпідставності доводів апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч.1 ст. 308 , п.3 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі КАС України) розгляд справи проведено в порядку письмового провадження за наявними у ній доказами та в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши докази, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судовим розглядом встановлено, що позивач - як сільськогосподарський товаровиробник - є платником єдиного податку четвертої групи.

СТОВ «Агросвіт» 22.08.2023 звернулось до Чугуївської МВА із заявою за № 220823-25 про встановлення для підприємства податкових пільг у порядку пп. 12.4.6 п. 12.4 ст. 12 Податкового кодексу України зі сплати місцевих податків та зборів за 2022 та 2023 роки за розташовані на території с. Піщане Чугуївської МТГ земельні ділянки у зв`язку з окупацією, активними бойовими діями та наявністю потенційної загрози забруднення вибухонебезпечними предметами земель, які перебувають у користуванні підприємства.

У ході розгляду вищезазначеної заяви СТОВ "Агросвіт"" було уточнено перелік кадастрових номерів земельних ділянок, стосовно яких вирішувалось питання про звільнення від сплати місцевих податків, про що позивачем відповідачу направлено лист № 210923-33 від 21.09.2023.

Цей перелік земель загальною площею 193,7658 га складається з наступних: :02:000:0002; :02:000:0022; :02:000:0023; :02:000:0024; :08:000:0435; :02:000:0027; :08:000:0130; :08:000:0131; :02:000:0028; :02:000:0030; :02:000:0029; :02:000:0031; :02:000:0032; :08:000:0278; :02:000:0035; :02:000:0034; :02:000:0037; :02:000:0036; :08:000:0436; :02:000:0369; :08:000:0434; :08:000:0292; :08:000:0148; :08:000:0001; :08:000:0239; :08:000:0343; :08:000:0344; :08:000:0342.

На підтвердження викладених у заяві обставин підприємством відповідачу надано копії листів від Харківської обласної військової адміністрації та Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області про наявність ризиків забруднення вибухонебезпечними предметами земель позивача на території с. Піщане Чугуївської міської територіальної громади.

За результатами розгляду вищезазначеного звернення в частині надання пільг СТОВ «Агросвіт» щодо місцевих податків за 2022 рік листом відповідача № 0202/744-МВА від 21.09.2023 роз`яснено, що підприємство вже звільнено від сплати за землю, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, єдиного податку за період з 01.03.2022 по 31.12.2022 в силу пп. 69.33. п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України (відповідно до змін, внесених Законом України № 3050 від 11.04.2023 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно»). Зі змісту цього листа вбачається, що Чугуївська МВА не вважає за потрібне приймати окреме рішення з цього питання.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ухвалив спірне розпорядження не на підставі, не у межах та не у спосіб, що визначені чинним законодавством.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів вказує, що ця конституційна норма втілює засадничу складову принципу законності, відповідно до якої суб`єктам владних повноважень дозволено робити тільки те, на що їх прямо уповноважує закон. Ця конституційна норма вимагає дотримуватися приписів Закону як підстави для вчинення суб`єктом владних повноважень активних дій. Закон, своєю чергою, визначає, описує, який юридичних факт чи їх сукупність повинні бути наявними для того, щоб у владного суб`єкта виникли повноваження діяти тим чи іншим чином. Будь-яка діяльність та будь-яке рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності таких юридичних фактів, визначених законом, буде проявом свавільності.

Конструкція "в межах повноважень" у розумінні ст. 19 Конституції України стосується обсягу повноважень і вказує на необхідність суб`єкту владних повноважень діяти виключно в тих межах, на які їх уповноважили Конституція та закони України. Це означає, що суб`єктам владних повноважень заборонено вчиняти будь-які дії або приймати будь-які рішення, можливість вчинення чи прийняття яких прямо не передбачена в тексті закону для певного випадку. Будь-які такі рішення або дії будуть проявом свавільності.

Нарешті, "у спосіб" у тексті ч. 2 ст. 19 Конституції України вказує на те, що, по-перше, спосіб вчинення дій і прийняття рішень обов`язково має бути встановлений законом. Положення ч. 2 ст. 19 Конституції вимагає того, щоб і підстави вчинення дій та прийняття рішень суб`єктами владних повноважень, і межі їхніх повноважень, і спосіб вчинення дій та прийняття рішень були або встановлені на конституційному рівні, або закріплені на рівні закону. По-друге, суб`єкти владних повноважень зобов`язані діяти й приймати рішення саме в такий спосіб, який передбачений законом, тобто неухильно дотримуватися визначеної на рівні закону процедури вчинення юридично значущих дій та прийняття обов`язкових для інших суб`єктів рішень. По-третє, суб`єкти владних повноважень не мають права вчиняти дії чи приймати рішення свавільно, тобто у спосіб, відмінний від того, який визначений законом.

Суд також звертає увагу на відсутність ієрархічного підпорядкування вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України. Жодна з них не є важливішою за іншу. Суб`єкти владних повноважень можуть діяти та приймати рішення виключно з дотримання усіх трьох із них одночасно. Таким чином, порушення владним суб`єктом визначеної законом процедури вчинення дій або прийняття рішень є настільки ж неприпустимим, як і вчинення ним дій (прийняття рішень) без уповноваження законом.

Також заслуговує й акцент положень Конституції України на необхідності визначення способу вчинення дій або прийняття рішень для суб`єкта владних повноважень (процедури їх вчинення) саме на рівні закону. Оскільки рішення або дії суб`єктів владних повноважень як органів публічної адміністрації прямо впливають на права та інтереси інших осіб, вимоги до процедури їх вчинення, які запобігають порушенням прав осіб та свавільності повинні бути встановлені саме законодавчим органом як органом представницької демократії як одна із передумов дотримання принципу верховенства права.

Відповідно до п. 1, 2, 7 ч. 1 ст. 4 КАС України у цьому Кодексі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

1) адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір;

2) публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;

7) суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Наведені обставини та процитовані приписи КАС України дають підстави для висновку, що відповідач, діє у спірних правовідносинах як суб`єкт владних повноважень, тому до його рішень, дій та бездіяльності безумовно розповсюджуються вимоги ч. 2 ст. 2 КАС України.

Колегія суддів враховує, що обсяг і зміст вмотивованості рішення суб`єкта владних повноважень, без сумніву, залежить від конкретних обставин, що були предметом дослідження, але в будь-якому випадку у рішенні повинно відображатися те, чим саме Чугуївська МВА керувалася, оцінюючи наявність або відсутність обставин, що можуть зумовити втручання у право позивача на мирне володіння майном. При цьому вмотивованість рішення суб`єкта владних повноважень набуває виняткового значення за умови прийняття рішення про відмову у наданні пільг з земельного податку за користування земельні ділянки, які є непридатними для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами, зважаючи на правові наслідки такого рішення для особи.

Згідно з частиною 1 статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується принципом верховенства права (частина перша статті 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у частині першій статті 6 КАС України.

Елементом принципу верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля. На думку Європейського суду з прав людини, поняття «якість закону» означає, що національне законодавство повинно бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «C.G. та інші проти Болгарії» («C. G. and Others v. Bulgaria», заява № 1365/07, § 39), «Олександр Волков проти України» («Oleksandr Volkov v. Ukraine», заява № 21722/11, § 170)).

Разом з цим твердження апелянта про його вільний розсуд у питанні відмови позивачеві в ухваленні рішення про надання пільг з будь-яких підстав суперечить вимогам до актів індивідуальної дії, визначених для суб`єктів владних повноважень спеціальним Законом Кодексом адміністративного судочинства.

При цьому, суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішеннях у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (PincovdandPine v. The Czech Republic), «Ґаші проти Хорватії» (Gashiv. Croatia), «Трго проти Хорватії» (Trgo v. Croatia) щодо застосування принципу «належного урядування», згідно якого державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Колегія суддів зауважує, що рішення суб`єкту владних повноважень не може ґрунтуватися на лише «власному розсуді» суб`єкта владних повноважень.

Щодо наявності у Чугуївської МВА дискреції відмовляти у задоволенні заяви позивача з будь-якої підстави, колегія суддів зазначає.

Згідно з положеннями рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11 березня 1980 року, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, дискреція це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта.

На законодавчому рівні поняття дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень, на момент ухвалення спірного рішення, було відсутнє.

15.12.2023, тобто на наступний день після ухвалення спірного рішення, набрав чинності Закон України «Про адміністративну процедуру» відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 2, у якому наведено, зокрема, термін «дискреційне повноваження» як повноваження, надане адміністративному органу законом, обирати один із можливих варіантів рішення відповідно до закону та мети, з якою таке повноваження надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про адміністративну процедуру» здійснення адміністративним органом дискреційного повноваження вважається законним у разі дотримання таких умов:

1) дискреційне повноваження передбачено законом;

2) дискреційне повноваження здійснюється у межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законом;

3) правомірний вибір здійснено адміністративним органом для досягнення мети, з якою йому надано дискреційне повноваження, і відповідає принципам адміністративної процедури, визначеним цим Законом;

4) вибір рішення адміністративного органу здійснюється без відступлення від попередніх рішень, прийнятих тим самим адміністративним органом в однакових чи подібних справах, крім обґрунтованих випадків.

Поряд з цим, у судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів зазначає, що у будь-якому разі рішення суб`єкта владних повноважень має відповідати вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, оскільки відсутність належного обґрунтування суб`єктом владних повноважень рішення свідчитиме про свавільність, що є неприпустимим.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам по суті, колегія суддів зазначає таке.

Податковий кодекс України (далі ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з абз. 1, 2 п. 292-1.1. ст. 292-1 ПК України об`єктом оподаткування для платників єдиного податку четвертої групи є площа сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ і багаторічних насаджень) та/або земель водного фонду (внутрішніх водойм, озер, ставків, водосховищ), що перебуває у власності сільськогосподарського товаровиробника або надана йому у користування, у тому числі на умовах оренди.

Площі земельних ділянок, що перебувають у консервації, забруднені вибухонебезпечними предметами або непридатні для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами, не є об`єктом оподаткування єдиним податком для платників єдиного податку четвертої групи на період консервації або на період, коли земельні ділянки були забруднені вибухонебезпечними предметами, або на період, коли земельні ділянки були визнані потенційно забрудненими вибухонебезпечними предметами.

Відповідно до пп. 69.33. п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України тимчасово, з 1 березня 2022 року, не нараховується та не сплачується єдиний податок четвертої групи з площі сільськогосподарських угідь та/або земель водного фонду, що перебуває у власності сільськогосподарського товаровиробника або надана йому у користування, у тому числі на умовах оренди, у податкових періодах, коли на територіях, на яких розташовані такі сільськогосподарські угіддя та/або землі водного фонду, ведуться бойові дії або території тимчасово окуповані збройними формуваннями російської федерації, до дати завершення на таких територіях активних бойових дій або тимчасової окупації російською федерацією.

Отже, пільговий період для звільнення від оподаткування за 2022 рік за законом для Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агросвіт" обмежено датою втрати статусу окупованих територій та територій активних бойових дій відповідними територіальними громадами. Зокрема, для с. Піщане Чугуївської МТГ цією датою є 26.03.2022 відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 (далі Перелік № 309) .

При цьому, колегія суддів відхиляє посилання апелянта про неможливість застосування до спірних правовідносин за 2022 рік положень Переліку № 309, оскільки таке твердження прямо суперечить приписам ПК України, у редакції Закону № 3050-IX від 11.04.2023, якими передбачено, що : «Дати початку та завершення активних бойових дій або тимчасової окупації визначаються відповідно до даних Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, визначається у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.».

Також колегія суддів відхиляє покликання апелянта на «роз`яснення» податкового органу з питань застосування приписів податкового законодавства, оскільки такі роз`яснення не є нормативно-правовими актами з одного боку, а з іншого боку, ДПС України не наділений правом офіційного тлумачення приписів законодавства, яке було б обов`язковим для будь-кого.

Відповідно до пп. 12.3.7 п. 12.3. ст. 12 ПК України сільські, селищні, міські радами, військові адміністрації та військово-цивільні адміністрації мають повноваження на прийняття рішень про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів на підставі заяв платників податків про визнання земельних ділянок непридатними для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами (з обов`язковим зазначенням кадастрових номерів таких земельних ділянок), а також про внесення змін до таких рішень.

Згідно з положенням пп. 12.4.6 п. 12.4. ст. 12 ПК України до компетенції органів місцевого самоврядування відноситься надання інформації контролюючим органам за місцезнаходженням земельних ділянок щодо рішень про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів, прийнятих на підставі заяв платників податків про визнання земельних ділянок непридатними для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами. Така інформація надається в електронному вигляді у порядку та за формою, затвердженими Кабінетом Міністрів України, протягом 10 календарних днів з дня прийняття відповідного рішення з обов`язковим зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок, щодо яких прийнято відповідне рішення.

Абзац 8 пункту 292-1.1 статті 292-1 ПК України встановлено, що для земельних ділянок, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) активні бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, період, коли земельні ділянки визнаються забрудненими вибухонебезпечними предметами, визначається як період, що починається з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому завершено активні бойові дії або тимчасова окупація на відповідній території (у тому числі коли дата початку обстеження небезпечної території операторами протимінної діяльності настає після дати завершення бойових дій або тимчасової окупації на відповідній території), за умови подання платником податку заяви до органу місцевого самоврядування, військової адміністрації та військово-цивільної адміністрації про потенційне забруднення земельної ділянки вибухонебезпечними предметами та прийняття таким органом місцевого самоврядування, військовою адміністрацією або військово-цивільною адміністрацією рішення про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків та зборів щодо земельної ділянки, зазначеної у такій заяві, та завершується останнім числом місяця, в якому такі земельні ділянки визнані придатними для використання.

Наведене дає підстави для визнання правильним висновку суду першої інстанції про те, що починаючи з 26.03.2022, надання податкової пільги зі сплати місцевих податків за земельні ділянки, розташовані на території с. Піщане Чугуївської МТГ, у зв`язку з їх імовірним забрудненням вибухонебезпечними предметами, відноситься до виключної компетенції Чугуївської МВА.

З матеріалів справи встановлено, що позицію позивача підтримує Департамент агропромислового розвитку Харківської обласної військової адміністрації, що підтверджується листом № 08-30/04/2485 від 19.12.2023.

За результатами розгляду заяви позивача № 220823-25 від 22.08.2023 в частині надання пільг СТОВ «Агросвіт» щодо місцевих податків за 2023 рік відповідачем видано Наказ № 902 від 14.12.2023 «Про надання індивідуальних податкових пільг зі сплати місцевих податків та зборів СТОВ «Агросвіт» на період лише з 01.12.2023 по 31.12.2023.

Згідно з абз. 1, 2 п. 292-1.1. ст. 292-1 ПК України об`єктом оподаткування для платників єдиного податку четвертої групи є площа сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ і багаторічних насаджень) та/ або земель водного фонду (внутрішніх водойм, озер, ставків, водосховищ), що перебуває у власності сільськогосподарського товаровиробника або надана йому у користування, у тому числі на умовах оренди.

Площі земельних ділянок, що перебувають у консервації, забруднені вибухонебезпечними предметами або непридатні для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами, не є об`єктом оподаткування єдиним податком для платників єдиного податку четвертої групи на період консервації або на період, коли земельні ділянки були забруднені вибухонебезпечними предметами, або на період, коли земельні ділянки були визнані потенційно забрудненими вибухонебезпечними предметами.

Відповідно до пп. 12.3.7 п. 12.3. ст. 12 ПК України сільські, селищні, міські радами, військові адміністрації та військово-цивільні адміністрації мають повноваження на прийняття рішень про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів на підставі заяв платників податків про визнання земельних ділянок непридатними для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами (з обов`язковим зазначенням кадастрових номерів таких земельних ділянок), а також про внесення змін до таких рішень.

Рішення про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів на підставі заяв платників податків про визнання земельних ділянок непридатними для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами повинні прийматися на кожний календарний рік окремо, за умови наявності відповідних заяв платників податків, та на період не більше ніж до кінця поточного календарного року.

Колегія суддів звертає увагу на зміст абзацу 2 пп. 12.3.7 п. 12.3. ст. 12 ПК України в частині, обов`язку уповноважених органів ухвалювати рішення на кожний календарний рік окремо, а не з дати звернення суб`єкта господарювання з відповідною заявою.

Згідно з положенням пп. 12.4.6 п. 12.4. ст. 12 ПК України до компетенції органів місцевого самоврядування відноситься надання інформації контролюючим органам за місцезнаходженням земельних ділянок щодо рішень про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів, прийнятих на підставі заяв платників податків про визнання земельних ділянок непридатними для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами. Така інформація надається в електронному вигляді у порядку та за формою, затвердженими Кабінетом Міністрів України, протягом 10 календарних днів з дня прийняття відповідного рішення з обов`язковим зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок, щодо яких прийнято відповідне рішення.

Абзацом 8 п. 292-1.1 ст. 292-1 ПК України встановлено, що для земельних ділянок, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) активні бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, період, коли земельні ділянки визнаються забрудненими вибухонебезпечними предметами, визначається як період, що починається з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому завершено активні бойові дії або тимчасова окупація на відповідній території (у тому числі коли дата початку обстеження небезпечної території операторами протимінної діяльності настає після дати завершення бойових дій або тимчасової окупації на відповідній території), за умови подання платником податку заяви до органу місцевого самоврядування, військової адміністрації та військово-цивільної адміністрації про потенційне забруднення земельної ділянки вибухонебезпечними предметами та прийняття таким органом місцевого самоврядування, військовою адміністрацією або військово-цивільною адміністрацією рішення про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків та зборів щодо земельної ділянки, зазначеної у такій заяві, та завершується останнім числом місяця, в якому такі земельні ділянки визнані придатними для використання. Аналогічною за змістом є норма для надання пільги із земельного податку, викладена у п. 283-1.2 ст. 283-1 ПК України.

Відповідно до № 309 датою закінчення окупації с. Піщане Чугуївської МТГ є 26.03.2022.

Таким чином, починаючи з 26.03.2022, земельні ділянки, розташовані на території с. Піщане Чугуївської МТГ, вважаються потенційно забрудненими вибухонебезпечними предметами. Відповідно, з урахуванням викладеного пільговий період для СТОВ «Агросвіт» повинен охоплювати весь 2023 рік.

Проте, спірним рішенням заяву підприємства задоволено, але, всупереч наведеним приписам чинного законодавства, відповідачем безпідставно та необґрунтовано визначено строки його дії, встановивши пільговий період для підприємства лише протягом грудня 2023 року, а не всього 2023 року.

Окрім цього, як правильно вказав суд першої інстанції, при вирішенні питання щодо надання податкових пільг, відповідачем залишено поза увагою положення ст. 30 ПК України, якою врегульовано загальний порядок надання цих самих пільг.

Так, податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті. Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат. Платник податків вправі використовувати податкову пільгу з моменту виникнення відповідних підстав для її застосування і протягом усього строку її дії.

Отже право платника на звільнення від сплати податків, яке безумовно виникає з моменту виникнення певних підстав (у цьому випадку - наявності факту імовірного забруднення земель вибухонебезпечними предметами), одночасно означає безумовний обов`язок компетентного органу цю пільгу надати.

При цьому можливість прийняття військовою адміністрацією негативного рішення за заявою особи з цього питання повинна бути наслідком тільки відсутності достатнього підтвердження обставин, які надають право на звільнення від сплати податків, та яким суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дати належну правову оцінку.

Проте зі змісту листа Чугуївської МВА № 0202/744-МВА від 21.09.2023 слідує, що бездіяльність цього органу щодо надання податкових пільг зі сплати місцевих податків за 2022 рік та неповне надання податкової пільги за 2023 рік обґрунтовується виключно його «правовою позицією» про те, що нібито СТОВ «Агросвіт» в силу положень ПК України вже звільнено від сплати всіх місцевих податків за 2022 рік, а за 2023 - пільга нібито надається з дати складання відповідного рішення.

Викладена позиція апелянта суперечить як пп. 69.33 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, так і змісту згаданого представником військової адміністрації роз`яснення ДПС України. Так, орган податкового контролю поінформував, що за земельні ділянки, що розташовані на територіях активних бойових дій (які не завершені до 01.05.2022) або на тимчасово окупованих російською федерацією територіях України, у 2022 році встановлений законом пільговий період розпочався 01.03.2022, а закінчився датою завершення активних бойових дій або окупації, визначеною Переліком № 309.

Оскільки для с. Піщане Чугуївської МТГ датою завершення активних бойових дій відповідно до Переліку № 309 є 26.03.2022, то з 01.04.2022 повноваження на надання податкових пільг з місцевих податків має вже тільки Чугуївська МТГ.

Так, абзацом 8 п. 292-1.1 ст. 292-1 ПК України встановлено, що для земельних ділянок, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) активні бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, період, коли земельні ділянки визнаються забрудненими вибухонебезпечними предметами, визначається як період, що починається з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому завершено активні бойові дії або тимчасова окупація на відповідній території (у тому числі коли дата початку обстеження небезпечної території операторами протимінної діяльності настає після дати завершення бойових дій або тимчасової окупації на відповідній території), за умови подання платником податку заяви до органу місцевого самоврядування, військової адміністрації та військово-цивільної адміністрації про потенційне забруднення земельної ділянки вибухонебезпечними предметами та прийняття таким органом місцевого самоврядування, військовою адміністрацією або військово-цивільною адміністрацією рішення про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків та зборів щодо земельної ділянки, зазначеної у такій заяві, та завершується останнім числом місяця, в якому такі земельні ділянки визнані придатними для використання.

У відзиві на позов відповідач зазначає про неможливість застосування Переліку № 309 при вирішенні питання про надання податкових пільг СТОВ «Агросвіт» у 2022 році в силу положення ст. 58 Конституції України.

Так, представник Чугуївської МВА зазначає, що Перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10.12.2022, затверджений наказом Мінреінтеграції №75 від 25.04.2022 (далі - Наказ № 75), що діяв протягом 2022 року до прийняття Переліку № 309, не визначав дати початку та завершення бойових дій для відповідних територій. Цей факт, на думку відповідача, дає підстави поширювати дію пп. 69.33 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, на весь 2022 рік.

Таке твердження відповідача є неспроможним, оскільки порядок надання пільг у зв`язку з імовірним забрудненням земель вибухонебезпечними предметами врегульовано Законом України від 11.04.2023 № 3050-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно», який набрав чинності 06.05.2023, тобто коли Наказ № 75 вже було скасовано, а діяв вже Переліку № 309.

Також у своєму відзиві на позовну заяву відповідач зазначає про те, що закон по-різному визначає період звільнення від нарахування земельного податку (ст. 283-1 ПК України) та єдиного податку 4 групи (ст. 292-1 ПК України), що таким чином унеможливило звільнення позивача від сплати цих місцевих податків за весь 2023 рік.

З цього приводу суд зазначає, що у зазначених вище нормах законодавства однаково врегульовано два способи формування періоду надання таких податкових пільг:

1) якщо місцевість, на якій розташовані земельні ділянки, не відносилась до території проведення активних бойових дій та/або окупації - пільга надається з першого числа місяця, на який припадає дата прийняття рішення органом місцевого самоврядування або військовою адміністрацією (абз. 2 п. 283-1.3 ст. 283-1 ПК України щодо земельного податку, абз. 9 п. 292-1.1 ст. 292-1 ПК України щодо єдиного податку 4 групи);

2) якщо місцевість, на якій розташовані земельні ділянки, відносилась до території проведення активних бойових дій та/або окупації - пільга надається з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому завершено активні бойові дії або тимчасова окупація на відповідній території (абз. 4 п. 283-1.2 ст. 283-1 ПК України щодо земельного податку, абз. 7 п. 292-1.1 ст. 292-1 ПК України щодо єдиного податку 4 групи).

Отже, вибір у альтернативі застосування загальної або спеціальної норми обумовлюється саме місцезнаходженням земельних ділянок - об`єктів оподаткування: чи відносяться вони до територій активних бойових дій, окупації або ж ні.

Положеннями ст.ст. 283-1, 292-1 ПК України визначено, що перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, визначається у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку, тобто ця норма є бланкетною та відсилає до Переліку № 309.

Оскільки для с. Піщане Чугуївської міської територіальної громади датою завершення активних бойових дій у відповідності до Переліку № 309 є 26.03.2022, з 01.04.2022 визначені СТОВ "Агросвіт" у заяві земельні ділянки мають статус непридатних для використання у зв`язку з ризиками забруднення вибухонебезпечними предметами. Отже, пільговим періодом для підприємства повинен охоплюватися весь 2023 рік, а не останній його місяць, у якому відповідачем прийнято оскаржуваний наказ № 902 від 14.12.2023.

Про правильність саме такого підходу до надання пільг зазначено також Харківською обласною військовою адміністрацією у листі № 08-30/04/2485 від 19.12.2023, копію якого додано до позовної заяви.

Посилання апелянта на відсутність підстав для ухвалення бажаного для позивача рішення, з огляду на те, що податковий орган повідомив про корегування позивачем податкових зобов`язань з земельного податку є безпідставним, оскільки без ухвалення апелянтом спірного рішення, податковий орган не позбавлений права нарахувати позивачеві грошової зобов`язання з земельного податку за спірний період.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суд першої інстанції, що оскаржуваний наказ прийнятий Чугуївською МВА №902 від 14.12.2023 "Про надання індивідуальних податкових пільг зі сплати місцевих податків та зборів СТОВ "Агросвіт" з порушенням встановлених законом норм, та є таким, що обмежує законні інтереси позивача, а тому підлягає скасуванню, а належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання Чугуївської МВА рішення про надання індивідуальних податкових пільг зі сплати місцевих податків та зборів для СТОВ "Агросвіт" за 2022 та 2023 роки за земельні ділянки загальною площею 193,7658 га, розташовані на території с. Піщане Чугуївського району Харківської області, у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги як необґрунтованої.

Ухвалюючи це судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Чугуївської міської військової адміністрації Чугуївського району Харківської області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2024 року по справі №520/14286/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін