Справа № 361/2003/19
Суддя: Дутчак І. М.
Дата ухвалення: 2024-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 361/2003/19
провадження № 2-а/361/1/24
РІШЕННЯ

Іменем України

19 грудня 2024 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретаря Лебідя В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до сержанта патрульної поліції Управління патрульної поліції в Житомирській області Гетьмана Олега Анатолійовича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови в справі про притягнення до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и в :

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив суд скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 966689 від 05 березня 2019 року, винесену сержантом патрульної поліції Управління патрульної поліції в Житомирській області (далі інспектор поліції) Гетьманом О.А., про притягнення його (позивача) до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

В обґрунтування позову зазначав, що 05 березня 2019 року відносно нього інспектором поліції складено постанову серії ЕАВ № 966689 за те, що він 05 березня 2019 року о 23.33 год. керував транспортним засобом Vokswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , зі швидкістю 90 км/год у населеному пункті, позначеному знаком 5.4 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), чим перевищив швидкість на 40 км/год. Швидкість руху вимірювалася приладом Трукам 0632, чим порушив п. 12.4 ПДР України, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Із цією постановою позивач не згодний, оскільки вважає, що ПДР України не порушував, під час розгляду про притягнення його (позивача) до відповідальності, він попросив інспектора поліції надати докази вчиненого правопорушення, на що останній продемонстрував матеріали фотофіксації, здійсненої приладом Трукам, на яких неможливо було чітко ідентифікувати транспортний засіб, який на них зафіксований. На його зауваження щодо нечіткості зображення та неможливості встановити який транспортний засіб зафіксовано на фото, на його вимогу ідентифікувати транспортний засіб, інспектор поліції повідомив, що це можливо зробити лише у відділенні поліції за допомогою комп`ютерної техніки. Зважаючи на ці обставини, ним (позивачем) заявлено клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату. Однак це його клопотання інспектор поліції проігнорував. Позивач вважає, що при розгляді справи про притягнення його до адміністративної відповідальності інспектором поліції Гетьманом О.А. не були з`ясовані та доведені обставини, які б свідчили про наявність в його діях ознак складу адміністративного правопорушення, за відсутності доказів вчиненого ним адміністративного правопорушення, його притягнуто до адміністративної відповідальності ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Вказував, що всупереч вимогам ст. ст. 251, 252 КУпАП інспектор поліції Гетьман О.А. здійснив розгляд справи про притягнення його (позивача) до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, за відсутності будь-яких доказів на підтвердження його вини, без всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх фактичних обставин справи, за відсутності в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позов підтримує повністю, просив суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідачі у справі інспектор поліції Гетьман О.А. і Департамент патрульної поліції Національної поліції України у судове засідання не з`явилися, інспектор поліції подав до суду відзив на позов, у якому просив суд у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити, посилаючись на те, що при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності він діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що 05 березня 2019 року інспектором поліції Гетьманом О.А. винесено постанову серії ЕАВ № 966689 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою позивача ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Із даної постанови вбачається, що 05 березня 2019 року о 23.33 год. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Vokswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , зі швидкістю 90 км/год у населеному пункті, позначеному знаком 5.4 ПДР України, чим перевищив швидкість руху на 40 км/год. Швидкість вимірювалася приладом Трукам 0632, чим порушив п. 12.4 ПДР України, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Вважаючи дану постанову протиправною, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

У ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У ч. 1 ст. 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із ч. 1 ст. 9, ч. 1 ст. 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з наведеного, саме суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести, що він діяв у межах, установлених законом, відповідно до повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Верховний Суд у постанові від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а звернув увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 04 квітня 2024 року у справі № 272/72/24.

У ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Позивач ОСОБА_1 категорично заперечує вину в інкримінованому адміністративному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що у ній відсутнє посилання на будь-які докази на підтвердження порушення позивачем ОСОБА_1 вимог ПДР України, зокрема, фото-відео фіксація, яка здійснена інспектором поліції за допомогою приладу Трукам 0632, відповідачами до матеріалів справи не долучена, таких доказів до відзиву на позов не додано.

Таким чином, суд вважає, що відповідачі Департамент патрульної поліції Національної поліції України та інспектор поліції доводи позивача ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення в суді не спростували, доказів на підтвердження порушення позивачем вимог ПДР України і вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, суду не надали, оскаржувана постанова їх теж не містить.

Виходячи з наведеного, слід дійти висновку, що інспектор поліції Гетьман О.А. у своїй діяльності не в повній мірі дотримався принципу всебічного, повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: без застосування будь-яких фактів і доказів, які б підтверджували наявність або відсутність у діях позивача ОСОБА_1 вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

У ч. 3 ст. 62 Конституції України закріплено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Верховний Суд у постанові від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а виклав правовий висновок та зазначив, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно із ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що доказів на спростування заявлених ОСОБА_1 вимог та вказаних у позові обставин, відповідачами суду не надано, доводи позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідачі в суді не спростували, доказів на підтвердження порушення ПДР України та вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачами суду теж не надано, оскаржувана постанова їх не містить.

У ст. 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 77 КАС України, якими обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладено на відповідача як суб`єкта владних повноважень, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення підлягає задоволенню, оскільки правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 255 грн. відповідачами належними доказами у суді не доведена.

Враховуючи наведене, суд вважає, що оскаржувана ОСОБА_1 постанова серії ЕАВ № 966689 від 05 березня 2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255 грн. підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно позивача закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 72, 73, 77, 90, 139, 205, 242 246, 286 КАС України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 966689 від 05 березня 2019 року, винесену сержантом патрульної поліції Управління патрульної поліції в Житомирській області Гетьманом Олегом Анатолійовичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255 (двісті п`ятдесят п`ять) грн.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Дутчак І. М.