Справа № 380/24298/24
Суддя: Морська Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2024 рокусправа № 380/24298/24

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Морської Галини Михайлівни, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправними дій, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати бездіяльність Галицької районної адміністрації Львівської міської ради протиправною щодо ненадання відповіді на запит від 04.09.2024 та запитуваної у ньому інформації;

- зобов`язати Галицьку районну адміністрацію Львівської міської ради у п`ятиденний строк з моменту набрання судовим рішенням законної сили надати відповідь на запит від 04.09.2024 та запитувану у ньому інформацію.

Ухвалою від 06.12.2024 відкрито провадження у праві, визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04 вересня 2024 року на офіційну електронну адресу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради позивачкою було надіслано запит щодо надання в електронному (сканованих з оригіналів документів) та у паперовому вигляді завірених належним чином копій наступних документів: - звернення Релігійної організації «Релігійна громада церкви християн віри євангельської «Жива надія» у місті Львові» (), зареєстроване у СЕД Львівської міської ради 24.07.2024 за № 2-15595-31, щодо надання дозволу районної адміністрації на проведення ямкового ремонту дорожнього покриття на вулиці Папарівка; - листа Галицької районної адміністрації Львівської міської ради за № 31-вих-116358 від 14.08.2024; - дозволу, виданого Релігійній організації «Релігійна громада церкви християн віри євангельської «Жива надія» у місті Львові» () на проведення ямкового ремонту дорожнього покриття на вулиці Папарівка. Станом на 02.12.2024 Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради не надано відповіді на запит від 04.09.2024 та запитуваної у ньому інформації.

Вважає неправомірною відмовою в наданні інформації її розпорядником, що суперечить вимогам чинного законодавства України, порушує її право на отримання інформації.

Із вказаних підстав просить суд задовольнити позов.

Відповідач надіслав суду відзив, у якому проти задоволення позову заперечив, мотивуючи тим, що 05.09.2024 на адресу Галицької районної адміністрації ЛМР надійшов запит про надання публічної інформації від ОСОБА_1 , який зареєстрований за № 3-0-3ПІ-1514-31-31, зокрема позивач просила надати копію: звернення Релігійної організації «Релігійна громада церкви християн віри євангельської «Жива надія» у місті Львові» (), зареєстроване у СЕД Львівської міської ради 24.07.2024 за N? 2-15595-31, щодо надання дозволу районної адміністрації на проведення ямкового ремонту дорожнього покриття на вулиці Папарівка; листа Галицької районної адміністрації Львівської міської ради за N? 31-вих-116358 від 14.08.2024; дозволу, виданого Релігійній організації «Релігійна громада церкви християн віри євангельської «Жива надія» у місті Львові» () на проведення ямкового ремонту дорожнього покриття на вулиці Папарівка.

Стверджує, що Галицькою районною адміністрацію ЛМР 09.09.2024 надано відповідь на цей запит №31-вих-127854 із долученням додатків на 2 арк. у строки, визначені Законом. Дану відповідь скеровано на поштову адресу позивача, що підтверджується записом у журналі відправлень вихідної кореспонденції Галицької районної адміністрації ЛМР. Враховуючи зазначене, твердження позивача про те, що станом на 02.12.2024 Галицькою районною адміністрацією ЛМР не надано відповіді на запит від 04.09.2024 не відповідає дійсності.

Із вказаних підстав просить суд відмовити у задоволенні позову.

19.12.2024 позивачка надіслала суду заперечення, у якому просила відмовити у задоволенні клопотання представника за довіреністю у порядку передоручення - головного спеціаліста юридичного відділу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради Бойчук Юлії Романівни про долучення відзиву на позовну заяву за № 31-вих-180015 від 16.12.2024 з додатками до нього; повернути відповідачу без розгляду клопотання про долучення відзиву на позовну заяву за № 31-вих-180015 від 16.12.2024 з доданими до нього матеріалами; повідомити мене про результати розгляду поданого заперечення, надіславши відповідний процесуальний документ.

Клопотання мотивоване тим, що «… Відомості щодо сформованого Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради в особі голови Гладяк Галини Михайлівни саме відзиву на позовну заяву в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» відсутні, що свідчить про порушення відповідачем пункту 26 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, а також використання непередбаченого чинним процесуальним законодавством способу звернення до суду. Отже, відзив на позовну заяву за № 31-вих-180015 від 16.12.2024 вважається непідписаним, а тому не може бути прийнятим до розгляду судом…».

Суд відхиляє дане клопотання, оскільки із відзиву, що міститься у матеріалах справи слідує, що його титульна сторінка містить QR код на підтвердження накладення на нього електронного цифрового підпису Гладяк Галини Михайлівни.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає наступне.

04 вересня 2024 року на офіційну електронну адресу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради Оробчук Анастасія Ярославівна надіслала запит щодо надання в електронному (сканованих з оригіналів документів) та у паперовому вигляді завірених належним чином копій наступних документів:

- звернення Релігійної організації «Релігійна громада церкви християн віри євангельської «Жива надія» у місті Львові» (), зареєстроване у СЕД Львівської міської ради 24.07.2024 за № 2-15595-31, щодо надання дозволу районної адміністрації на проведення ямкового ремонту дорожнього покриття на вулиці Папарівка;

- листа Галицької районної адміністрації Львівської міської ради за № 31-вих-116358 від 14.08.2024;

- дозволу, виданого Релігійній організації «Релігійна громада церкви християн віри євангельської «Жива надія» у місті Львові» () на проведення ямкового ремонту дорожнього покриття на вулиці Папарівка.

Позивачка стверджує, що станом на 02.12.2024 Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради не надано відповіді на її запит від 04.09.2024 та запитуваної у ньому інформації.

Відповідач стверджує, що надав на запит позивачці відповідь від 09.09.2024 №31-вих-127854 із долученням додатків на 2 арк. у строки, визначені Законом.

Надаючи оцінку позиціям сторін у цій справі, суд застосовує наступні правові норми.

Стаття 34 Конституції України встановлює, що кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України від 13 січня 2011 року № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (далі Закон №2939-VI).

Так, відповідно до ст. 1 Закону №2939-VI, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації (стаття 2 Закону №2939-VI).

Статтею 3 Закону № 2939-VI визначені гарантії забезпечення права на публічну інформацію, зокрема: обов`язок розпорядників інформації надавати інформацію, крім випадків, передбачених законом, визначення розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє, максимальне спрощення процедури подання запиту та отримання інформації.

Відповідно до ст. 5 Закону № 2939-VI одним із способів доступу до інформації є надання такої за запитами на інформацію.

Згідно з ст. 12 Закону № 2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Положенням п. 5 ч. 1 ст. 13 Закону № 2939-VI встановлено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 5) юридичні особи публічного права, державні/комунальні підприємства або державні/комунальні організації, що мають на меті одержання прибутку, господарські товариства, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) прямо чи опосередковано належать державі та/або територіальній громаді, - щодо інформації про структуру, принципи формування та розмір оплати праці, винагороди, додаткового блага їх керівника, заступника керівника, особи, яка постійно або тимчасово обіймає посаду члена виконавчого органу чи входить до складу наглядової ради.

Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом (ч. 4 ст. 13 Закону № 2939-VI).

Відповідно до ст. 14 Закону № 2939-VI розпоряники інформації зобов`язані: 1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; 6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 19 Закону №2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.

Частина 5 ст. 19 Закону №2939-VI передбачає, що запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

У відповідності до ч. 1 ст. 20 Закону №2939-VI, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону №2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Згідно з ч. 2 ст. 22 Закону №2939-VI відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником (ч. 3 ст. 22 Закону №2939-VI).

Рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України (стаття 23 Закону №2939-VI).

Отже, усі мають право звертатись із інформаційними запитами до суб`єктів владних повноважень та інших розпорядників публічної інформації. Запит може надаватися у письмовій формі чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Розпорядник інформації у свою чергу зобов`язаний надати відповідь на запит не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. Проте, строк може бути продовженим у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних. Також запитувачу інформації забезпечено право на оскарження дій або бездіяльності розпорядника інформації.

Відповідач стверджує, що надав позивачці відповідь на її запит, стверджуючи наступне: «… відповідь скеровано на поштову адресу позивача, що підтверджується записом у журналі відправлень вихідної кореспонденції Галицької районної адміністрації ЛМР..».

На підтвердження надав суду копію сторінки із журналу вихідної кореспонденції.

Суд не приймає таку копію як доказ надіслання позивачці відповіді на її запит з огляду на наступне.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків ( ч.1, 2 ст. 70 КАС України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. (ст. 73 КАС України).

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 74 КАС України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 75 КАС України).

Суд зазначає, що факт надіслання позивачці відповідь на її звернення може бути підтверджене доказами про надіслання документа (засобами поштового або кур`єрського зв`язку, особистого вручення тощо), а не його реєстрації у журналі вихідної кореспонденції.

Відтак суд вважає подані відповідачем докази про надіслання позивачці відповіді на її звернення не належними, не достовірними та не достатніми.

Тому враховуючи відсутності доказів повідомлення позивачка про розгляд її звернення, суд вважає таке звернення не розглянутим.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно із ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову шляхом зобов`язання відповідача розглянути запит позивачки та надати відповідь по суті.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Галицької районної адміністрації Львівської міської ради щодо ненадання відповіді на запит ОСОБА_1 від 04.09.2024.

Зобов`язати Галицьку районну адміністрацію Львівської міської ради (, адреса: вул. Ф.Ліста, 1,м. Львів,Львівська обл., Львівський р-н,79000) повторно розглянути запит про надання публічної інформації ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) від 04.09.2024 та надати відповідь по суті у строк, встановлений ст. 20 Закону України від 13 січня 2011 року № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяМорська Галина Михайлівна