Справа № 752/19383/24
Суддя: Кокошко О. Б.
Дата ухвалення: 2024-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/752/291/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2024 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Кокошка О.Б.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора відділу поліцейської діяльності №1 Звенигородського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Черкаській області Ткаченка Микита Олексійовича, Головного управління національної поліції в Черкаській області про визнання протиправними дій, протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до інспектора відділу поліцейської діяльності №1 Звенигородського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Черкаській області Ткаченка Микита Олексійовича (далі - відповідач 1), Головного управління національної поліції в Черкаській області (далі - відповідач 2) про визнання протиправними дій, протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 01.09.2024 перебував у м. Тальне, Звенигородського району Черкаської області. Близько 15-ї години він знаходився на вулиці, де до нього під`їхав поліцейський автомобіль і підійшов відповідач - 1, який повідомив, що нещодавно позивач порушив Правила дорожнього руху. Після зазначеного відповідач - 1 виніс постанову № 2959082, в якій зазначив наступне: «Час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення: 01.09.2024 14:52:56 у м. Тальне, вулиця Чумацька (Космодем`янської Зої) здійснював рух на ТЗ не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «проїзд без зупинки заборонено», чим порушив п. 8.4.б.ПДР - Порушення вимог знаків пріоритету. На підставі ч. 1 ст. 122 КУпАП застосовано вид адміністративного стягнення - штраф 340 грн.

Позивач не заперечує тієї обставини, що 01.09.2024 він перебував у м. Тальне, Звенигородського району Черкаської області, а також не заперечує керування того дня автомобілем Нісан Кашкай, д.н.з НОМЕР_1 . Проте з постанови № 2959082 не зрозуміло, де було вчинене правопорушення (місце), а також, які конкретно дії ОСОБА_1 були кваліфіковані відповідачем порушенням ПДР. Відповідач -1 не зупиняв позивача на місці, де за його словами відбулося порушення ПДР. На момент, коли відповідач - 1 під`їхав до ОСОБА_1 , останній не перебував за кермом автомобіля, не керував автомобілем, а перебував на вулиці.

Позивач вказує, що оскаржувана постанова № 2959082 не містить інформації та докази, що підтверджували б склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП. В порушення вимог ч. 2 ст. 283 КУпАП оскаржувана постанова №2959082 не містить обставин, установлених під час розгляду справи, а також місце вчинення адміністративного правопорушення. Постанова № 2959082 не дає підстав стверджувати про допущення позивачем порушень ПДР в той день та час. Наведені вище обставини свідчать про відсутність доказів події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин відповідач - 1 не мав підстав для вчинення дій зі складання оскаржуваної постанови № 2959082 та притягнення позивача до відповідальності, його дії та рішення порушують ч. 2 ст. 19 Конституції України. Оскаржувані дії та постанова №2959082 порушують права позивача, оскільки його безпідставно і бездоказово притягнуто до відповідальності, внаслідок чого на позивача покладено обов`язок сплатити штраф, також він буде вважатися таким, що притягувався до адміністративної відповідальності за відсутності будь-яких доказів події і складу правопорушення.

З урахуванням зазначеного позивач просить суд визнати протиправними дії Інспектора Відділу поліцейської діяльності № 1 Звенигородського районного відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Черкаській області лейтенанта поліції Ткаченка Микити Олексійовича щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2959082 від 01.09.2024. Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2959082 від 01.09.2024.

22.09.2024 ухвалою суду позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення зазначених в ній недоліків.

27.09.2024 позивачем виконано вимоги ухвали суду від 22.09.2024.

07.10.2024 ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, яку постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У відзиві на позовну заяву представник Головного управління національної поліції в Черкаській області Ю. Олабин заперечила проти заявлених позивачем вимог, вважаючи їх безпідставними, посилаючись на дотримання інспектором відділу поліцейської діяльності №1 Звенигородського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Черкаській області Ткаченком М.О. процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності, встановленої КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у задоволенні позову просить відмовити. До відзиву відповідачем долучено DVD диск з відеофайлами фіксації праворошушення Буртовим М.О. серії ЕНА №2959082 від 01.09.2024, який зазначений у постанові в п. 7 та є належним доказом у розумінні ст. 77 КАС України.

Відповідачем -1 відзиву на позовну заву не подано.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, тому фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Сторонами клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не подано.

Дослідивши письмові докази у справі, з`ясувавши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З матеріалів справи встановлено, що 01.09.2024 відносно ОСОБА_1 інспектором відділу поліцейської діяльності №1 Звенигородського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Черкаській області Ткаченком М. О. було винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Позивач не погоджується з постановою про притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки на його думку, працівник поліції об`єктивно не міг бачити моменту вчинення правопорушення, складаючи відповідну постанову відмовився надати будь-яке підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху та залучити свідків події, які могли б підтвердити порушення ПДР водієм.

Окрім цього, позивач вважає, що працівником поліції порушена процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності, встановленої КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, щодо забезпечення прав особи, що притягається до відповідальності, не доведено правомірності своїх дій та прийнятого рішення.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити в тому числі найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Згідно змісту постанови, 01.09.2024 о 14:52:56 ОСОБА_1 у м. Тальне, вул. Чумацька (Космодем`янської Зої), здійснюючи рух транспортним засобом «Нісан Кашкай», д.н.з. НОМЕР_1 , порушив вимоги дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено», чим порушив п. 8.4 ПДР - Порушення вимог дорожніх знаків.

Вказаною постановою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3, 5-6 ст. 121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1-126,) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У відповідності до вимог частини третьої статті 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених ч. 1-2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими) особами на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього кодексу.

При цьому слід зазначити, що за приписами закону про адміністративні правопорушення розгляд справи і накладення штрафу інспекторами поліції фактично відбувається в спрощеному порядку, підстави для відкладення таких контролюючих функцій не передбачено.

Отже, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за порушення правил у сфері дорожнього руху, має спростувати виявлене правопорушення на місці його вчинення, в іншому випадку правомірність дій водія доводиться у судовому порядку шляхом подання позову про скасування відповідного рішення суб`єкта владних повноважень, з можливістю скористатись правовою допомогою.

Таким чином, при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, суд вважає, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно п. 1 статті 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Положеннями статей 245, 251, 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з приписами ч.1 ст. 72 та ст. 73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, інспектором поліції при винесенні постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Водночас судом враховується, що наданий відповідачем відеозапис не містить відомостей про вчинення адміністративного правопорушення позивачем, оскільки на відеозапису неможливо ідентифікувати транспортний засіб, а також що саме позивач керував ним. На вказаному відеозаписі зафіксовано рух транспортного засобу, водій якого здійснив порушення ПДД. Проте визначити, що вказані дії вчинив саме позивач ОСОБА_1 неможливо.

Таким чином, суд вважає, що винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення у вказаному випадку порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП.

Зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Доказів того, що позивачем скоєне адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, відповідачем до суду надано не було та такі докази в матеріалах справи відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, ту обставину, що відповідачем не було надано до суду доказів в підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, суд приходить до висновку про те, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності була винесена без достатніх правових підстав.

Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст. 286 КАС України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупність, суд приходить до висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, враховуючи наявні матеріали, суд вважає, що з боку позивача порушень, передбачених ч. 1 ст. 122 КУпАП, не вбачається, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене вище, постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 2959082 від 01.09.2024 про притягнення позивача до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак сума сплаченого позивачем судового збору у розмірі 605,60 грн підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 90, 99, 139, 241-246, 255, 257, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора відділу поліцейської діяльності №1 Звенигородського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Черкаській області Ткаченка Микита Олексійовича, Головного управління національної поліції в Черкаській області про визнання протиправними дій, протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити.

Скасувати постанову ЕНА № 2959082 від 01.09.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (, адреса: м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3) суму сплаченого судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять шістдесят) гривень 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складене 08.11.2024.

Суддя О. Б. Кокошко