Справа № 480/7287/24
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2024-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 грудня 2024 року Справа № 480/7287/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Гелети С.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повідомлялось про розгляд даної справи належним чином, проте заяви про визнання позову чи відзив на позовну заяву в строки, передбачені статтею 261 КАС України, до суду не надав.
Згідно із ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд зазначає наступне.
Матеріалами справи підтверджується, що позивач звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою від 08.07.2024 про призначення пенсії на пільгових умовах (а.с. 31).
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 16.07.2024 за №38 (а.с. 39) відмовлено позивачу у призначенні пенсії та зазначено, що дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 08.07.2024. Вік заявниці 58 років 02 місяці.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсія за віком на пільгових умовах призначається, зокрема, жінкам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають необхідного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим ч. 1 ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи жінкам.

Страховий стаж позивача становить 32 роки 07 місяців 0 днів. Пільговий стаж роботи за Списком № 2 не визначено. Результати розгляду документів, доданих до заяви: до страхового стажу зараховано всі періоди; до пільгового стажу не зараховано період роботи з 20.02.1991 по 21.08.1992, в Ульянівській телеграфно-телефонній станції Сумського виробничо-технічного управління зв`язку, згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 27.05.2024 № 67/59, яка засвідчена директором Сумської філії АТ Укртелеком. Наявна копія довіреності від 12.12.2023 № 9065, яка не містить повного складу тексту документу, в тому числі сторінки, засвідченої підписом керівника та печаткою підприємства, та в якій не зазначено про право директора Сумської філії АТ Укртелеком на підпис довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за віком. Висновок: відсутнє право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу в шкідливих та важких умовах праці.

Не погоджуючись із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 16.07.2024 за №38, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Водночас у пункті 5 рішення № 8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

Відповідно до ч.1,2 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" "в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (статті 1, 3 Конституції України).

Зазначені конституційні положення розвинуті в розділі II Конституції України "Права, свободи та обов`язки людини і громадянина". Тим самим право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина друга статті 46 Основного Закону України) і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Згідно статті 49 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.

Відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування регулює Закон України Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування від 09.07.2003 року, який набрав чинності з 01.01.2004 року ( далі Закон №1058-IV). Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ч.1 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Як зазначено Головним управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області у рішенні від 16.07.2024 за №38, період роботи з 20.02.1991 по 21.08.1992 в Ульянівській телеграфно - телефонній станції Сумського виробничо - технічного управління зв`язку на посаді телефоніста міжміського телефонного зв`язку не включено до пільгового стажу у зв`язку з тим, що відсутня уточнююча довідка згідно з додатком №5 постанови від 12.08.1993 №637 Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, оскільки згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 27.05.2024 № 67/59, яка засвідчена директором Сумської філії АТ Укртелеком. Наявна копія довіреності від 12.12.2023 № 9065, яка не містить повного складу тексту документу, в тому числі сторінки, засвідченої підписом керівника та печаткою підприємства, та в якій не зазначено про право директора Сумської філії АТ Укртелеком на підпис довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за віком.

Суд не погоджується із такими висновками відповідача, враховуючи наступне.

Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності такої книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто розповсюдження даної постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження трудового стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

Матеріалами справи, зокрема, копією трудової книжки позивача, підтверджується, що позивач з 20.11.1990 (з 20.02.1991 присвоєно кваліфікацію телефоніста 3 класу) по 06.05.1996 працювала в Ульянівській телеграфно - телефонній станції Сумського виробничо - технічного управління зв`язку на посаді телефоніста міжміського телефонного зв`язку (а.с. 10, 49 зворот. стор.).

Постановою КМУ від 11.03.1994 №162 (чинна на момент спірних правовідносин) затверджено Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Зокрема, розділом XXIX "ЗВ`ЯЗОК", а саме за №093, зазначена процесія позивача "Телефоністи міжміського телефонного зв`язку, що постійно працюють з мікротелефонною гарнітурою (пристроєм) на міжміських, замовних, довідкових комутаторах і на переговорних пунктах з цілодобовою дією".

Крім того, довідкою Сумської філії АТ "Укртелефом" від 27.05.2024 №67/59 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (а.с. 15) підтверджується, що за період з 20.02.1991 по 06.05.1996 позивач виконувала роботи по наданню послуг міжміського телефонного зв`язку з постійною роботою з мікротелефонною гарнітурою (пристроєм) на міжміських, замовних, довідкових комутаторах і на переговорних пунктах з цілодобовою дією, за професією, посадою телефоніста міжміського телефонного зв`язку, що постійно працюють з мікротелефонною гарнітурою (пристроєм) на міжміських, замовних, довідкових комутаторах та на переговорних пунктах з цілодобовою дією, що передбачена Списком № 2 розділ XXIX "Зв`язок", код КП 093 затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994. Період з 20.02.1991 по 21.08.1992 - 1 рік 6 місяців. Документи з 1992 року щодо проведення атестації робочого місця телефоніста міжміського телефонного зв`язку в Ульянівській телеграфно-телефонній станції в архіві Сумської філії АТ УКРТЕЛЕКОМ відсутні.

Згідно з пунктом 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці, Мін`юсту і Мінсоцзахисту України від 29.07.1993 № 58, записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у Класифікаторі професій. Якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

У Національному класифікаторі України ДК 003:2005 Класифікатор професій передбачено професію Телефоніст міжміського телефонного зв`язку , відповідно до Змін та доповнень № 2, затверджених наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 29.01.2007 №4 (набрали чинності з 01.05.2007).

Посилання відповідача у спірному рішенні на те, що довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 27.05.2024 № 67/59, засвідчена особою у якої відсутні повноваження щодо підпису такої довідки, жодним чином не впливає на право позивача на зарахування періоду роботи до пільгового стажу.

Зокрема, суд зазначає, що надана позивачем довідка складена уповноваженою особою підприємства в якому позивач працювала в спірний період. Зокрема міститься підписи директора Сумської філії АТ «Укртелеком», начальника бухгалтерського та податкового обліку, старшого спеціаліста відділу адміністрування персоналу. Крім того, підписи зазначених осіб скріплені печаткою підприємства Сумської філії АТ «Укртелеком» (і.к. 23825401). Зазначені первинні документи на підставі яких видана довідка.

Крім того, наявна довідка від 27.05.2024 №68/59 Сумської філії АТ «Укртелеком» щодо перейменування підприємства в якому позивач працювала з 23.12.1991 (а.с.13). Зазначена довідка наявна в матеріалах пенсійної справи.

Крім того, суд звертає увагу, що у довідці від 27.05.2024 №68/59 зазначено, що довідка видана для подання до пенсійного фонду, і видана така довідка на підставі довіреності директора №9065 від 12.12.2023 (а.с.13).

Відповідно до довіреності від 12.12.2023 №9065 директор Сумської філії АТ «Укртелеком» має право на надання відповідних документів, що стосуються діяльності підприємства (13 зворотн.стор-14). Копія зазначеної довіреності також наявна в матеріалах пенсійної справи позивача.

Суд звертає увагу, що доказів того, що відповідачами проведено перевірку наданих позивачем довідок матеріали справи не містять, доказів того, що довідки є підробленими чи містять неправдиву інформацію до матеріалів справи відповідачами також не надано.

Діючим законодавством передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Тобто довідка передбачена в разі відсутності у особи належним чином оформленої трудової книжки, але у даному випадку, трудова книжка відповідачу надана, зауваження щодо її оформлення у відповідача відсутні, періоди роботи зараховано відповідачем до загального стажу.

Суд зазначає, що у будь-якому випадку, період роботи позивача відповідач зобов`язаний враховувати відповідно до записів у трудовій книжці, а також наданим належним чином оформленим довідкам Сумської філії АТ «Укртелеком» , а не відмовляти у належному підрахунку пільгового стажу позивача та відмовляти у призначенні пенсії без підрахунку стажу позивача.

Таким чином ГУ ПФУ в Миколаївській області безпідставно не зарахувало до пільгового стажу позивача періоди роботи з 20.02.1991 по 21.08.1992 в Ульянівській телеграфно - телефонній станції Сумського виробничо - технічного управління зв`язку на посаді телефоніста міжміського телефонного зв`язку, оскільки такий стаж підтверджується матеріалами справи, у т.ч. записами трудової книжки позивача, до оформлення якої у відповідача відсутні зауваження, а також належним чином оформленим довідкам Сумської філії АТ «Укртелеком».

За приписами ч.1 та ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що у ході розгляду справи відповідач, як суб`єктом владних повноважень не подано доказів відповідності закону (ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини") оскарженого рішення (діяння), а обсяг використаних доказів та обрані мотиви не дозволяють визнати юридично правильними та фактично обґрунтованими ті підстави, які покладені відповідачем в основу прийнятого рішення, не надано належних та допустимих доказів правомірності прийнятого рішення, а також висновків та підстав відмови позивачу у призначенні пенсії.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 16.07.2024 за №38 про відмову у призначенні пенсії позивачу на пільгових умовах.

Стосовно вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити та виплачувати пенсію за віком, суд зазначає наступне.

Статтями 80-85 Закону України Про пенсійне забезпечення у процедурі забезпечення громадян пенсіями прямо передбачені такі механізми як призначення пенсії та виплата пенсії. Ці ж самі механізми згадані законодавцем і у приписах ст.ст.44-47 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Відповідно до ч.5 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Процедура подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" додатково деталізована нормами Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (надалі за текстом - Порядок №22-1).

Згідно з п.4.3 розділу IV Порядку №22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління.

Таким чином, суд доходить до висновку, що правова категорія призначення пенсії використовується законодавцем у розумінні прийняття територіальним органом Пенсійного фонду України письмового рішення (як індивідуального акту) з приводу визнання за особою суб`єктивного права на одержання грошових платежів у галузі соціального страхування із визначенням розміру регулярного платежу у межах календарного місяця. А тому виданий ПФУ індивідуальний акт з приводу призначення пенсії одночасно охоплює як владне управлінське волевиявлення стосовно правової підстави пенсії, так і владне управське волевиявлення стосовно грошового виміру пенсії.

Відповідно до ч.1 ст. 58 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду. Згідно з п.4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Саме органи пенсійного фонду визначають правильність та повноту наданих документів для призначення (перерахунку) пенсії.

Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення, перерахунку пенсій громадянам. Рішення про призначення пенсії приймається органом Пенсійного фонду і право на призначення пенсії є його виключними повноваженнями, втручання у яке не відповідатиме завданням адміністративного судочинства.

У даному випадку, ГУ ПФУ в Сумській області заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 не було розглянуто, рішення прийнято не було. У даному випадку, спірні правовідносини виникли з підстав прийнятого спірного рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області про відмову у призначенні пенсії позивачу за віком на пільгових умовах за Списком №2. Відповідно до п. 5 ст. 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня отримання їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Щодо дати призначення пенсії, суд зазначає, що дату призначення пенсії позивача в даному випадку визначено чинним законодавством.

Так, в відповідно до ст. 83 Закону України Про пенсійне забезпечення пенсії призначаються з дня звернення за пенсією. Відповідно до п.1 ч.1 ст.45 Закону №1058-ІV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Таким чином, суд зазначає, що із врахуванням п. 1 ч.1 ст.45 Закону №1058-ІV позивачу під час прийняття рішення щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах також має бути врахована дата призначення пенсія з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку із врахуванням дати подання заяви позивача від 08.07.2024.

Враховуючи зазначене, суд доходить висновку щодо наявності підстав для захисту порушеного права позивача шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву позивача від 08.07.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, з прийняттям за наслідками її розгляду рішення відповідно до вимог пенсійного законодавства.

Правова позиція щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 537/3480/17 та від 27 листопада 2019 року у справі №748/696/17, від 26 лютого 2020 року у справі № 541/543/17-а. Аналогічної позиції дотримується і Верховний Суд, викладеної в постанові від 16.12.2021 по справі № 500/1879/20 адміністративне провадження № К/9901/1030/21.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та відповідно до ст. 9 КАС України обрати належний спосіб захисту порушеного права і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 16.07.2024 за №38 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, а також зобов`язати відповідача зарахувати період роботи позивача на пільгових умовах за Списком №2 з 20.02.1991 по 21.08.1992 в Ульянівській телеграфно - телефонній станції Сумського виробничо - технічного управління зв`язку на посаді телефоніста міжміського телефонного зв`язку та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 08.07.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, із врахування спірного періоду до пільгового стажу позивача за Списком №2 та прийняти рішення по суті заяви.

Враховуючи задоволення позовних вимог, позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, як відповідача, що прийняв спірне рішення, підлягає відшкодуванню сплачена позивачем сума судового збору.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 16.07.2024 за №38 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах по Списку №2.

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, буд. 1, м. Миколаїв, ) зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , і.к. НОМЕР_1 ) період роботи на пільгових умовах за Списком №2 з 20.02.1991 по 21.08.1992 в Ульянівській телеграфно - телефонній станції Сумського виробничо - технічного управління зв`язку на посаді телефоніста міжміського телефонного зв`язку.

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, буд. 1, м. Миколаїв, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , і.к. НОМЕР_1 ) від 08.07.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зарахуванням до пільгового стажу період роботи на пільгових умовах за Списком №2 з 20.02.1991 по 21.08.1992 в Ульянівській телеграфно - телефонній станції Сумського виробничо - технічного управління зв`язку на посаді телефоніста міжміського телефонного зв`язку та прийняти рішення по суті заяви.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, буд. 1, м. Миколаїв, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , і.к. НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Гелета