Справа № 440/14182/24
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2024-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/14182/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/14182/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

19.11.2024 ОСОБА_1 направив до Полтавського окружного адміністративного суду позов, заявлений до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (надалі - ГУПФ в Донецькій області), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №98 від 24.09.2024 про відмову в перерахунку пенсії, зобов`язавши ГУПФ в Донецькій області здійснити перерахунок пенсії з урахуванням трудового та страхового стажу позивача, набутого ним у російській федерації протягом періоду з 21.07.1993 по 10.11.1998 відповідно до записів трудової книжки серія НОМЕР_1 від 10.05.1989, довідок ВАТ "Северстроймеханізація" від 10.01.2009 №017-05, №017-06, архівних довідок Муніципального архіву м. Лабитнанги від 16.11.2020 №С-121/1, №С-121, №С-122, №С-122/1, №С-122/2, №С-123, починаючи з 24.09.2024.

В якості підстави для звернення до суду заявник вказує на протиправну, як на його думку, поведінку відповідача, який неправомірно відмовив позивачу у здійсненні перерахунку пенсії з урахуванням періоду його роботи з 21.07.1993 по 10.11.1998 на території РФ, проігнорувавши приписи міжнародних угод у сфері трудової міграції, ратифікованих Україною, що призводить до заниження соціальних виплат належних позивачу.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 02.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

20.12.2024 до суду засобами системи "Електронний суд" надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача висловив свої заперечення проти задоволення позову. Зазначив, що на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії в Україні не діяла Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, тому періоди роботи в РФ не зараховано до загального стажу (а.с. 18-19).

Розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Бєлореченск Краснодарського краю, Росія, перебуває на обліку в ГУПФ, де отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 15.10.2023.

18.09.2024 позивач звернувся до Кременчуцького ОУПФ із заявою про перерахунок пенсії з підстав зміни страхового стажу, набутого до 01.01.2004 (а.с. 28).

Заяву було розглянуто за принципом екстериторіальності ГУПФ в Донецькій області, яким прийнято рішення від 24.09.2024 №98 про відмову у проведенні перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю підстав оскільки до заяви долучені архівні довідки за період роботи з 30.12.1992 по 10.11.1998 на території РФ. З 01.01.2023 РФ припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Таким чином, пенсії призначені громадянам, які проживали/працювали на території РФ, призначаються на умовах, визначених Законом №1058-IV. При цьому, до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території РРФСР по 31.12.1991 (а.с. 5).

Позивач, посилаючись на обставини того, що факт припинення участі України в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992, так само як і постанова Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", яка набрала чинності 02.12.2022, не є підставою для відмови в зарахуванні до його стажу роботи, який набутий до ухвалення вказаного рішення, звернувся до суду з цим позовом за захистом порушеного права на належний розмір пенсії за віком.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд із записів трудової книжки ОСОБА_1 від 10.05.1989 серії НОМЕР_1 та довідок ВАТ "Северстроймеханізація" від 10.01.2009 №017-05, №017-06, архівних довідок Муніципального архіву м. Лабитнанги від 16.11.2020 №С-121/1, №С-121, №С-122, №С-122/1, №С-122/2, №С-123 встановив, що позивач дійсно працював на території РФ у період з 21.07.1993 по 10.11.1998.

У зв`язку з цим слід зазначити, що відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Таким чином, призначення і виплата пенсій в Україні здійснюється також на підставі міжнародних договорів (угод), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, чинної на момент трудової діяльності позивача (надалі - Угода), було передбачено, що пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Метою Угоди є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань "відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди". Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.

Статтею 5 Угоди, яка підписана Україною 13.03.1992, передбачалося, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди.

Відповідно до ст. 6 Угоди, призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації (ст. 11 Угоди).

Таким чином, на громадян України, які працювали на територіях інших держав учасниць Співдружності Незалежних Держав, які приєднались до вказаної Угоди, розповсюджувалася дія нормативних актів приймаючої Держави в галузі пенсійного забезпечення, у тому числі тих, які визначали порядок зарахування трудового стажу.

Наведені положення вказаних міжнародних угод передбачають правило про те, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно із законодавством сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться за законодавством держави, на території якого вони проживають.

Відповідно до ст. 13 Угоди, кожний учасник цієї Угоди може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди стосовно цього учасника припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення. Пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Тож Угодою визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при визначенні розміру пенсії.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України", чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Приписами пункту "в" частини другої статті 24 Закону України "Про міжнародні договори України" передбачено, що припинення та зупинення дії міжнародного договору України здійснюються щодо міжнародних договорів, які укладено від імені Уряду України та які не потребували надання згоди на їх обов`язковість Верховною Радою України або затвердження Президентом України, а також щодо міжвідомчих договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України, - у формі постанови Кабінету Міністрів України.

Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону України "Про міжнародні договори України", припинення дії міжнародного договору України звільняє Україну від будь-якого зобов`язання щодо виконання договору і не впливає на права, зобов`язання чи правове становище України, що виникли в результаті виконання договору до припинення його дії.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійною забезпечення" зафіксовано факт виходу України з Угоди.

Листом Міністерства закордонних справ України від 29.12.2022 №72/14-612-108210 повідомлено Міністерство юстиції України про те, що відповідно до пункту 11 Порядку ведення Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів та користування ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2001 №376 (зі змінами), після письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав про рішення української сторони вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 у м. Москва, зазначений міжнародний договір України припинить свою дію для України 19.06.2023.

Міністерство юстиції України у повідомленні від 10.01.2023, яке опубліковано в Офіційному віснику України від 10.01.2023, підтвердило факт припинення Угоди для України з 19.06.2023.

З огляду на вищеозначені часові рамки дії та припинення дії міжнародного договору суд доходить висновку про те, що денонсація Угоди означає, що вказана Угода припиняє передбачені нею зобов`язання для сторін Угоди лише відносно правовідносин, які слідують за датою набуття денонсації, а не передують цій даті.

Суд наголошує на тому, що закон не має зворотної дії в часі.

Працюючи за межами України, особа мала легітимні очікування щодо її пенсійного забезпечення в Україні.

За наявності чинних у період роботи позивача положень Угоди, що передбачали відповідне право, така особа не може нести негативні наслідки у вигляді позбавлення її права на зарахування відповідного періоду роботи до страхового стажу.

Тож відповідач безпідставно не зарахував періоди роботи позивача на території РФ з 21.07.1993 по 10.11.1998, оскільки Угода, припинила свою дію лише з 19.06.2023.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати ГУПФ зарахувати до страхового стажу періоди роботи ОСОБА_1 з 21.07.1993 по 10.11.1998 на території РФ відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 10.05.1989 та довідок ВАТ "Северстроймеханізація" від 10.01.2009 №017-05, №017-06, архівних довідок Муніципального архіву м. Лабитнанги від 16.11.2020 №С-121/1, №С-121, №С-122, №С-122/1, №С-122/2, №С-123, а також зобов`язати відповідача здійснити перерахунок його пенсії починаючи з 24.09.2024 з урахуванням такого стажу, у зв`язку з чим позов слід задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Приймаючи до уваги те, що при поданні позову позивач сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн, сума судових витрат, яка підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, складає 100% сплаченого судового збору.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 у справі №440/14182/24 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 24.09.2024 №98.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу періоди роботи ОСОБА_1 з 21.07.1993 по 10.11.1998 на території РФ відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 10.05.1989 та довідок ВАТ "Северстроймеханізація" від 10.01.2009 №017-05, №017-06, архівних довідок Муніципального архіву м. Лабитнанги від 16.11.2020 №С-121/1, №С-121, №С-122, №С-122/1, №С-122/2, №С-123, а також здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 починаючи з 24.09.2024 з урахуванням збільшеного таким чином страхового стажу.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області судові витрати, що пов`язані зі сплатою судового збору, у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (; площа Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду впродовж тридцяти днів з моменту його підписання.

Суддя Є.Б. Супрун