Справа № 140/9750/24
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2024-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2024 року ЛуцькСправа № 140/9750/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 ) звернулася з позовом до Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (далі Західне міжрегіональне управління Держпраці, Управління) про визнання протиправною та скасування постанови від 22 серпня 2024 року №ЗХ/ВЛ/14601/03-20-07-05/-ФС про накладення штрафу за порушення законодавства про працю у розмірі 80000,00 грн.

Позов обґрунтований тим, що за результатами проведеної посадовими особами Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області) фактичної перевірки, зокрема, з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) за адресою здійснення позивачем господарської діяльності ( АДРЕСА_1 ), був складений акт фактичної перевірки від 04 червня 2024 року №002934, яким встановлено фактичний допуск продавця ОСОБА_2 до роботи без оформлення наказом чи розпорядженням трудового договору (контракту) та без повідомлення податкового органу про прийняття працівника на роботу, що є порушенням частини четвертої статті 24 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України). Ці матеріали були скеровані відповідачу та на їх підставі прийнята спірна постанова від 22 серпня 2024 року №ЗХ/ВЛ/14601/03-20-07-05/-ФС про накладення штрафу за порушення законодавства про працю на підставі абзацу другого частини другої статті 265 КЗпП України.

Позивач вважає спірну постанову протиправною, оскільки відповідач безпідставно не врахував надані під час розгляду справи письмові пояснення та документи, які спростовують висновки та припущення акта перевірки. Зокрема, позивач стверджує, що ОСОБА_2 була прийнята на роботу з 01 червня 2024 року (трудовий договір оформлено 31 травня 2024 року), а те, що через проблеми з енергопостачанням органи Державної податкової служби (ДПС) не було своєчасно повідомлено про прийняття працівника на роботу, може трактуватись виключно як порушення інших вимог законодавства про працю, крім передбачених абзацами другим - дев`ятим цієї частини, а не допущення фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту). При цьому пояснення ОСОБА_2 не може братись до уваги як доказ фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оскільки останньою зазначено, що працівник працює в магазині (без вказівки на початок роботи), а дата з 04 травня 2024 року, як і анкетні дані, заповнені ревізором на власний розсуд. У той же час працівнику ОСОБА_2 було виплачено заробітну плату за червень, липень 2024 року, сплачено податок за червень 2024 року та подано відповідну податкову звітність.

Позивач зауважила, що з урахуванням документального підтвердження виконання вимог статті 24 КЗпП України до початку розгляду справи підлягає застосуванню стаття 16 Закону України від 15 березня 2022 року №2136-IX «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (далі Закон №2136-IX), якою обумовлено, що у період дії воєнного стану у разі виконання в повному обсязі та у встановлений строк приписів про усунення порушень, виявлених під час здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю), штрафи, передбачені статтею 265 КЗпП України, не застосовуються.

Крім того, позивач вказала, що постанову Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №823 «Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю», якою, серед іншого, внесено зміни до Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509 (далі - Порядок №509), в тому числі в частині можливості накладати штрафи на підставі акта фактичної перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю, а також порядку розгляду справи про накладення штрафу, визнано протиправною та нечинною рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2021 року у справі №640/17424/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року. За доводами позивача, згідно з пунктом 2 Порядку №509 (у редакції до змін, внесених постановою від 21 серпня 2019року №823) накладення штрафу можливе лише на підставі акта документальної виїзної перевірки податкового органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю, а не акта фактичної перевірки, як у цьому випадку.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Ухвалою суду Волинського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову (а.с.106-108).

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити (а.с.61-67). В обґрунтування цієї позиції відповідач вказав, що пунктом 2.2.19 акта фактичної перевірки від 04 червня 2024 року посадовими особами ГУ ДПС у Волинській області встановлено факт використання ФОП ОСОБА_1 праці найманої особи ОСОБА_2 , чим порушено вимоги частини четвертої статті 24 КЗпП України, постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року №413 «Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу/укладення гіг-контракту» (далі Постанова №413).

З приводу використання матеріалів фактичної перевірки відповідач зазначив, що підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (далі ПК України) передбачено право податкових органів проводити фактичну перевірку, одним із питань якої є перевірка дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). Акти перевірок ДПС, її територіальних органів, у ході яких виявлені порушення законодавства про працю, є однією з підстав, визначених Порядком №509, для накладення штрафів уповноваженою посадовою особою Держпраці. З метою належного та об`єктивного розгляду справи про накладення штрафу до ГУ ДПС у Волинській області надіслано лист про надання доказів, які підтверджують порушення ФОП ОСОБА_1 законодавства про працю, зокрема інформації щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ФОП ОСОБА_1 за ОСОБА_2 .

Відповідач зауважив, що під час розгляду справи надано об`єктивну оцінку акту перевірки ГУ ДПС у Волинській області від 04 червня 2024 року №14601/03-20-07-05/ НОМЕР_1 , доказам, які надійшли від податкового органу у відповідь на лист від 15 серпня 2024 року №ЗХ/3.2/12678-24, поясненням ФОП ОСОБА_1 . Зокрема враховано, що під час фактичної перевірки ОСОБА_2 надала пояснення, за змістом яких вона працює у магазині позивача, проходить стажування, заробітну плату ще не отримувала. Поряд з тим ФОП ОСОБА_1 не надано належних доказів на підтвердження обставин щодо укладення із ОСОБА_2 договору про стажування чи будь-яких інших документів, які підтверджують врегулювання відносин між роботодавцем і стажистом відповідно до Закону України «Про зайнятість населення», а працівниця, яка нібито проходила стажування, не була студентом вищого або учнями професійно-технічного навчального закладу, також було відсутнє направлення на стажування від центру зайнятості. Тому допуск до роботи працівника, який в розумінні законодавства не є стажером, було кваліфіковано інспектором як фактичний допуск до роботи без укладення трудового договору та повідомлення ДПС про прийняття працівників на роботу. Повідомлення про прийняття працівника на роботу подано позивачем лише 02 серпня 2024 року, тобто вже після початку проведення фактичної перевірки (проведена 04 червня 2024 року), а заходи щодо притягнення до відповідальності за вчинення порушення, передбаченого абзацом другим частини другої статті 265 КЗпП України, застосовуються незалежно від факту усунення порушень, які виявлені при проведенні перевірки податковим органом.

З урахуванням наведеного відповідач вважає, що вважає, що при прийнятті постанови від 22 серпня 2024 року №ЗХ/ВЛ/14601/03-20-07-05/-ФС уповноважена особа Управління діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України.

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази встановив такі обставини.

Як видно з відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець з 23 вересня 2021 року; основний вид діяльності 47.11 - роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (а.с.16-18).

04 червня 2024 року посадовими особами ГУ ДПС у Волинській області відповідно до наказу від 03 червня 2024 року №2059-П, направлень від 04 червня 2024 року №3002, №3013 (а.с.72) проведено фактичну перевірку суб`єкта господарювання ОСОБА_1 за місцем здійснення господарської діяльності магазину по АДРЕСА_2 , зокрема, і з питань дотримання роботодавцем КЗпП України, Закону України «Про оплату праці».

Як встановлено пунктом 2.2.19 акта фактичної перевірки від 04 червня 2024 року №14601/03-20-07-05/ НОМЕР_1 (бланк №002934), продавець ОСОБА_2 , яка здійснила реалізацію товару, працює в магазині з 04 травня 2024 року без належного оформлення трудових відносин; до перевірки не надано оформленого трудового договору ні наказу, ні повідомлення податкового органу про працевлаштування, що за змістом пункту 3.1 акта перевірки є порушенням статті 24 КЗпП України.

Акт перевірки від 04 червня 2024 року №14601/03-20-07-05/ НОМЕР_1 з долученими до нього матеріалами листом ГУ ДПС у Волинській області від 04 липня 2024 року №6143/5/03-20-07-05-05 надіслано до Західного міжрегіонального управління Держпраці для розгляду та вжиття відповідних заходів в межах компетенції (а.с.80).

Розглянувши акт перевірки ГУ ДПС у Волинській області від 04 червня 2024 року №14601/03-20-07-05/ НОМЕР_1 , яким зафіксовано допуск до виконання трудових обов`язків продавця ОСОБА_2 без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, заступник начальника Західного міжрегіонального управління Держпраці виніс рішення від 11 липня 2024 року №ЗХ/ВЛ/ДПС-14601/03-20-07-05/ НОМЕР_1 про розгляд 15 серпня 2024 року справи про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 (а.с.92), про що листом від 12 липня 2024 року №ЗХ/3.1./11002-24 повідомлено суб`єкта господарювання (а.с.85).

Також листом від 15 серпня 2024 року №ЗХ/3.2/12678-24 Західне міжрегіональне управління Держпраці просило ГУ ДПС у Волинській області надати докази, які підтверджують порушення ФОП ОСОБА_1 законодавства про працю, зокрема інформацію щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за ОСОБА_2 (а.с.81), а листом від 15 серпня 2024 року №ЗХ/3.2/12679-24 позивача повідомлено про перенесення розгляду справи про накладення штрафу на 22 серпня 2024 року (а.с.87).

Листом ГУ ДПС у Волинській області від 20 серпня 2024 року №7640/5/03-20-07-05-05 (вх. від 23 серпня 2024 року №10897/3Х/1-24) Управлінню надано інформацію щодо сплати єдиного внеску за ОСОБА_2 , повідомлення про прийняття на роботу та квитанцію №2 про отримання податковим органом податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб і сум отриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (а.с.82-84).

21 серпня 22024 року до Західного міжрегіонального управління Держпраці надійшли письмові пояснення ФОП ОСОБА_1 на рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу від 11 липня 2024 року №ЗХ/ВЛ/ДПС-14601/03-20-07-05/ НОМЕР_1 (вх. №10741/ЗХ/1-24) (а.с.90-91).

Уповноваженою особою Управління за результатами розгляду справи про накладення штрафу на підставі акта перевірки ГУ ДПС у Волинській області від 04 червня 2024 року №14601/03-20-07-05/ НОМЕР_1 , у зв`язку із порушенням ФОП ОСОБА_1 вимог частини четвертої статті 24 КЗпП України та Постанови №413, на підставі абзацу другого частини другої статті 265 КЗпП України винесено постанову про порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 22 серпня 2024 року №ЗХ/ВЛ/03-20-07-05/-ФС, якою на позивача накладено штраф у розмірі 80000,00 грн (а.с.89).

Зазначена постанова є предметом оскарження у цій справі.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини першої статті 259 КЗпП України (в редакції, чинній на ас виникнення спірних правовідносин) державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та його територіальні органи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №96 (далі - Положення №96), встановлено, що Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Першого віце-прем`єр-міністра України - Міністра економіки, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю (підпункт 6 пункту 4 Положення №96).

Як визначено у пункті 7 Положення №96, Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Західне міжрегіональне управління є територіальним органом Держпраці та йому чинним законодавством надані владні управлінські функції щодо реалізації державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Частиною першою статті 3 КЗпП України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час або за трудовим договором з нефіксованим робочим часом у разі фактичного виконання роботи протягом усього робочого часу, установленого на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.

З наведеної норми слідує, що законодавець установив відповідальність юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців у вигляді штрафу, зокрема, за факт недопуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту). Між тим суб`єкти господарювання, які є платниками єдиного податку першої третьої групи, за таке порушення притягуються до відповідальності у вигляді попередження.

За змістом приписів частини четвертої статті 265 КЗпП України штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 КЗпП України, визначає Порядок №509.

Відповідно до пункти 2 Порядку №509 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №823 «Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю» (далі Постанова №823) штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).

Однією з підстав, визначених пунктом 2 Порядку №509 для накладення штрафів уповноваженою посадовою особою, є акти перевірок ДПС, її територіальних органів, у ході яких виявлені порушення законодавства про працю.

На доводи позивача щодо відсутності у відповідача підстав для прийняття постанови про накладення штрафу на підставі акта перевірок ДПС, її територіальних органів, у ході яких виявлені порушення законодавства про працю, суд зазначає, що дійсно рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2021 року в адміністративній справі №640/17424/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року, визнано протиправною та нечинною Постанову №823.

Тож з дня набрання чинності рішенням суду у справі №640/17424/19 діє редакція Порядку №509 до зазначених змін, якою передбачено можливість накладення уповноваженою посадовою особою Держпраці штрафів на підставі акта документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Натомість статтею 75 ПК України передбачено право податкових органів проводити фактичні перевірки, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України).

Згідно з пунктом 80.6 статті 80 ПК України під час проведення фактичної перевірки в частині дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), в тому числі тим, яким установлено випробування, перевіряється наявність належного оформлення трудових відносин, з`ясовуються питання щодо ведення обліку роботи, виконаної працівником, обліку витрат на оплату праці, відомості про оплату праці працівника. Для з`ясування факту належного оформлення трудових відносин з працівником, який здійснює трудову діяльність, можуть використовуватися документи, що посвідчують особу, або інші документи, які дають змогу її ідентифікувати (посадове посвідчення, посвідчення водія, санітарна книжка тощо).

Пунктом 8 Положення №96 передбачено, що Держпраці під час виконання покладених на неї завдань взаємодіє в установленому порядку з іншими державними органами, допоміжними органами і службами, утвореними Президентом України, тимчасовими консультативними, дорадчими та іншими допоміжними органами, утвореними Кабінетом Міністрів України, органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, громадськими спілками, профспілками та організаціями роботодавців, відповідними органами іноземних держав і міжнародних організацій, а також підприємствами, установами та організаціями.

В контексті наведеного суд зазначає, що у разі виявлення податковим органом фактів порушення вимог законодавства про працю та фіксації їх у складеному цим органом акті перевірки, надання його Держпраці в порядку взаємодії цих органів для виконання покладених на них завдань, Держпраці відповідно до закону наділена повноваженнями притягати до відповідальності суб`єктів таких правопорушень, зокрема накладати штрафи у розмірі та в порядку, визначеному законодавством. У спірних відносинах не лише розмір штрафу, а й суб`єкт, уповноважений його накладати, напряму визначені у частині четвертій статті 265 КЗпП України.

Така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 17 квітня 2024 року у справі №560/3981/23. Верховний Суд також зазначив, що відсутність або наявність у період спірних правовідносин підзаконного нормативно-правового акта, який би передбачав можливість накладення штрафу на підставі акта фактичної перевірки податкового органу, не може впливати на обсяг, зміст та порядок реалізації повноважень податкових органів та органів з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, змінювати чи скасовувати їх, оскільки вони належать вказаним суб`єктам владних повноважень відповідно до закону. В силу приписів частини третьої статті 7 КАС України ( відповідно до якої у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України) Верховний Суд вважає правильним застосування норм закону, який має вищу юридичну силу та у спірних правовідносинах передбачав наявність у відповідача повноважень стосовно накладення штрафу на суб`єктів господарювання - фізичних осіб-підприємців за порушення ними вимог законодавства про працю, відповідальність за які встановлена нормами абзацу другого частини другої статті 265 КЗпП України, і які виявлені податковим органом в ході фактичної перевірки та зафіксовані цим органом в акті, складеному за результатом такого заходу державного контролю.

Також частиною восьмою статті 265 КЗпП України визначено, що штрафи, зазначені в абзаці другому частини другої цієї статті, можуть бути накладені центральним органом виконавчої влади, зазначеним у частині четвертій цієї статті, без здійснення заходу державного нагляду (контролю) на підставі рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації.

Як висновував Верховний Суд у постановах від 21 квітня 2021 року у справі №260/586/20, від 29 серпня 2022 року у справі №460/3829/20, від 22 лютого 2024 року у справі №300/2231/21, що використане у цій нормі формулювання «може» надає суб`єкту владних повноважень можливість на свій розсуд здійснювати власні активні дії. При цьому наведена норма не вказує про те, що тільки рішення суду є єдиним виключенням при накладенні штрафу без проведення перевірки, а також положення частини восьмої статті 265 КЗпП України не забороняють накладати штрафи на підставі акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Отже, суд відхиляє доводи позивача про повноваження відповідача щодо застосування штрафу лише на підставі акта документальної виїзної перевірки ДПС.

Натомість визначальним є встановлення обставин, які дозволяли відповідачу застосовувати штраф спірною постановою від 22 серпня 2024 року №ЗХ/ВЛ/14601/03-20-07-05/-ФС згідно з абзацом другим частини другої статті 265 КЗпП України, тобто наявність факту допуску до роботи продавця ОСОБА_2 без укладення трудового договору, оформленого наказом, та без повідомлення органу ДПС про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

За приписами статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Згідно з частиною першою статті 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 6-1) при укладенні трудового договору про дистанційну роботу або про надомну роботу; 6-2) при укладенні трудового договору з нефіксованим робочим часом; 6-3) при укладенні трудового договору з домашнім працівником; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Частиною четвертою статті 24 КЗпП України встановлено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 50 Закону України від 05 липня 2012 року №5067-VI «Про зайнятість населення» роботодавцям забороняється застосовувати працю громадян без належного оформлення трудових відносин, вчиняти дії, спрямовані на приховування трудових відносин.

Постановою №413 (в редакції, чинній на момент проведення фактичної перевірки) установлено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу/укладення гіг-контракту подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою (крім повідомлення про прийняття на роботу члена виконавчого органу господарського товариства, керівника підприємства, установи, організації) та/або резидентом Дія Сіті до територіальних органів Державної податкової служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором та/або до початку виконання робіт (надання послуг) гіг-спеціалістом резидента Дія Сіті засобами електронного зв`язку з використанням електронного підпису відповідальних осіб, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу.

Пунктом 2 розділу ХІХ КЗпП України також обумовлено, що під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (Закон №2136-ІХ, чинний з 24 березня 2022 року) установлено, що на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина передбачених статтями 43, 44 Конституції України (частина друга статті 1 Закону).

Статтею 2 Закону №2136-ІХ передбачено, що у період дії воєнного стану сторони за згодою визначають форму трудового договору. При укладенні трудового договору в період дії воєнного стану умова про випробування працівника під час прийняття на роботу може встановлюватися для будь-якої категорії працівників.

В матеріалах справи наявна копія наказу ФОП ОСОБА_1 від 31 травня 2024 року №2 про прийняття на посаду продавця ОСОБА_2 з випробувальним терміном два місяці з 01 червня 2024 року; підстава заява ОСОБА_2 від 31 травня 2024 року (а.с.19, 20); копія трудового договору від 31 травня 2024 року №2 (а.с.21-22), згідно з яким початком роботи ОСОБА_2 є 01 червня 2024 року. Цим договором визначено умови праці та відпочинку, умови оплати праці. З відомості на виплату готівки заробітної плати №11 за червень 2024 року слідує, що найманим працівникам, зокрема, ОСОБА_2 17 червня 2024 року виплачено аванс (а.с.23), а відомість від 01 липня 2024 року вказує на виплату заробітної плати відповідно до умов трудового договору та табелю обліку робочого часу у повному обсязі (а.с.24, 26).

22 липня 2024 року ФОП ОСОБА_1 подала до органу ДПС податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (далі Податковий розрахунок) за другий квартал 2024 року, що підтверджено квитанцією №2 (а.с.27-40). Відомостями про суми доходу, утриманого та сплаченого податку на доходи фізичних осіб та військового збору (за червень 2024 року) (а.с.36-37) підтверджено нарахування та сплату на суму заробітної плати ОСОБА_2 податку на доходи фізичних осіб, військового збору (дата прийняття на роботу 01 червня 2024 року). В додатку 5 до Податкового розрахунку наявні відомості про трудові відносини осіб із ОСОБА_2 з 01 червня 2024 року на підставі наказу від 31 травня 2024 року №2 (а.с.38-39).

Сплата єдиного внеску нараховану та виплачену ОСОБА_2 заробітну плату у червні 2024 року підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) (а.с.41-44).

02 серпня 2024 року повідомлення про прийняття працівника на роботу/укладення гіг-контракту стосовно ОСОБА_2 (з 01 червня 2024 року) позивач подала до податкового органу (а.с.45-46).

Акт фактичної перевірки не містить відомостей про наказ від 31 травня 2024 року №2, трудовий договір від 31 травня 2024 року №2 про прийому на роботу на посаду продавця ОСОБА_2 з 01 червня 2024 року з випробувальним терміном. Разом з тим не підтверджено жодними доказами твердження в акті перевірки про допуск до роботи продавця ОСОБА_2 з 04 травня 2024 року. При цьому у письмових поясненнях ОСОБА_2 , наданих інспектору під час фактичної перевірки, не вказано таких відомостей (а.с.74).

На час прийняття постанови від 22 серпня 2024 року №ЗХ/ВЛ/03-20-07-05/-ФС у відповідача були відсутні докази вчинення порушення ФОП ОСОБА_3 , зокрема, інформація щодо сплати єдиного внеску на ОСОБА_2 , про надання яких до ГУ ДПС у Волинській області був скерований лист від 15 серпня 2024 року №ЗХ/3.2/12678-24 (а.с.81). Відповідь ГУ ДПС у Волинській області від 20 серпня 2024 року №7640/5/03-20-07-05-05 зареєстрована відповідачем 23 серпня 2024 року за №10897/3Х/1-24 (а.с.82-84).

Однак не є спірною та обставина, що відповідачу для розгляду справи разом з письмовими поясненнями (вх. від 21 серпня 2024 року №10741/ЗХ/1-24) ФОП ОСОБА_1 надала копії наказу від 31 травня 2024 року №2 про прийняття ОСОБА_2 на роботу на посаду продавця продовольчих товарів з 01 червня 2024 року, трудового договору від 31 травня 2024 року №2, повідомлення податкового органу про прийняття працівника на роботу з квитанцією від 01 серпня 2024 року №4, відомості про виплату заробітної плати, Податковий розрахунок (а.с.90-91).

Частинами першою, другою статті 8 Закону України від 17 лютого 2022 року №2073-IX «Про адміністративну процедуру» установлено обов`язок адміністративного органу забезпечити належність та повноту з`ясування обставин справи, безпосередньо дослідити докази та інші матеріали справи та під час здійснення адміністративного провадження врахувати всі обставини, що мають значення для вирішення справи.

Відповідач, розглядаючи справу, не надав оцінку усім обставинам, які мають значення для прийняття об`єктивного рішення у справі про накладення штрафу на підставі акта перевірки ГУ ДПС у Волинській області. Зокрема, не з`ясував питання про наявність розбіжностей між відомостями акта фактичної перевірки від 04 червня 2024 року №14601/03-20-07-05/ НОМЕР_1 (під час якої ФОП ОСОБА_1 не була присутня) та документами, які надала позивач на розгляд справи, а аргументи, наведені у відзиві на позов щодо стажування ОСОБА_2 , ґрунтується на помилковій оцінці правовідносин між останньою та позивачем, виходячи з письмових пояснень працівника. Тож якщо працівник може не знати різниці між стажуванням та випробувальним терміном, то відповідач має знати відмінності у цих поняттях.

Необхідно врахувати, що на час прийняття 22 серпня 2024 року постанови про накладення штрафу повідомлення до територіального органу Державної податкової служби за місцем обліку платника єдиного внеску було подано (02 серпня 2024 року), а ще раніше (22 липня 2024 року) позивач подала Податковий розрахунок, який засвідчує сплату податку на доходи фізичних осіб, військовий збір та єдиний внесок на нараховану ОСОБА_2 заробітну плату за червень 2024 року.

Наведене свідчить про усунення порушень частини четвертої статті 24 КЗпП України, Постанови №413 до розгляду справи відповідачем.

На думку суду, оскільки на розгляд справи позивач надала копії трудового договору, укладеного із ОСОБА_2 , наказу про прийняття на роботу вказаної особи, інші докази на підтвердження трудових відносин із цим працівником, то у відповідача були відсутні підстави для притягнення ФОП ОСОБА_1 до відповідальності за порушення статті 24 КЗпП України, на що вказує частина третя статті 16 Закону №2136-ІХ.

Стаття 16 названого Закону регулює здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням законодавства про працю у період дії воєнного стану. Так у період дії воєнного стану центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та його територіальні органи можуть здійснювати за заявою працівника або профспілки позапланові заходи державного нагляду (контролю) за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання та фізичними особами, які використовують найману працю, в частині додержання вимог цього Закону, а також з питань виявлення неоформлених трудових відносин та законності припинення трудових договорів.

Позапланові заходи державного нагляду (контролю) здійснюються у порядку, встановленому Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Позапланові заходи державного нагляду (контролю) у період дії воєнного стану здійснюються: за наявності підстав, визначених абзацами п`ятим, восьмим, дев`ятим, десятим частини першої статті б Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»: за зверненням Київської міської військової адміністрації або обласної військової адміністрації; у зв`язку з невиконанням суб`єктом господарювання приписів про усунення порушень вимог законодавства, виданих після 01 травня 2022 року.

У період дії воєнного стану у разі виконання в повному обсязі та у встановлений строк приписів про усунення порушень, виявлених під час здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю), штрафи, передбачені статтею 265 КЗпП України, не застосовуються.

При цьому слід врахувати, що постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2022 року №303 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану» (набрала чинності 17 березня 2022 року) вирішено припинити проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) на період воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні».

З огляду на наведене норми статті 16 Закону №2136-ІХ не варто тлумачити буквально, а до вказаної норми необхідно застосовувати ширше тлумачення, ніж її текстуальне вираження. Тобто, штрафи, передбачені статті 265 КЗпП України не застосовуються у період дії воєнного стану за умови усунення порушень, виявлених під час здійснення перевірок. Вказане випливає із мети законопроекту, а саме забезпечення належного функціонування підприємств та установ в умовах воєнного часу шляхом дерегуляції окремих умов трудових відносин, оперативного залучення працівників до виконання роботи, усунення кадрового дефіциту та браку робочої сили.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін письмовими доказами, з огляду на те, що станом на 22 серпня 2024 року з урахуванням приписів статті 16 Закону №2136-ІХ підстави для застосування штрафу були відсутні, то позов про визнання протиправною та скасування спірної постанови належить задовольнити.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку із задоволенням позову на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають відшкодуванню судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1211,20 грн, підтверджені квитанцією від 11 вересня 2024 року №97, випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету (а.с.13, 56).

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (79005, Львівська область, місто Львів, площа Міцкевича, будинок 8, ідентифікаційний код юридичної особи 44778105) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 22 серпня 2024 року №ЗХ/ВЛ/14601/03-20-07-05/-ФС.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці судові витрати у сумі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять грн 20 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк