Справа № 160/30399/24
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2024-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу його роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 період роботи з 14.08.2019 року по 15.06.2020 року в Приватному акціонерному товаристві «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» та здійснити перерахунок пенсії призначеної ОСОБА_1 з додаванням до страхового стажу додатково по одному року за кожний повний рік стажу роботи на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити позивачу суму недоплати по щомісячних пенсійних виплатах за період з 31.08.2024 року по дату винесення судового рішення, яка виникла у зв`язку з неправильним нарахуванням пенсії при її призначенні внаслідок неправомірного рішення відповідача щодо не зарахування до пільгового стажу роботи з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці періоду його роботи з 14.08.2019р. по 15.06.2020р. на посаді водія автотранспортних засобів, зайнятого повний робочий день на вивезені гірничої маси із кар`єру автоколони №1 цеху технологічного автотранспорту, зайнятого повний робочий день в кар`єрі глибиною 150 метрів і глибше в Приватному акціонерному товаристві «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат».
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він перебуває на обліку в пенсійному органі та отримує пенсію за віком на пільгових умовах. При звернені до відповідача з заявою про перерахунок пенсії, останній отримав відповідь, що відповідач не зарахував до пільгового стажу за Списком № 1 період роботи позивача з 14.08.2019 по 15.06.2020 на посаді водія автотранспортних засобів, зайнятого повний робочий день на вивезені гірничої маси із кар`єру автоколони №1 цеху технологічного автотранспорту, зайнятого повний робочий день в кар`єрі глибиною 150 метрів і глибше в Приватному акціонерному товаристві «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» через відсутності атестації робочого місця, з чим позивач не погодився та звернувся з цим позовом до суду, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі.
Копія ухвали від 15 листопада 2024 року отримана представником відповідача, проте, станом на день прийняття рішення відповідач правом на надання відзиву не скористався.
В силу ч. 4 ст. 124, ч. 8 ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає відповідача належним чином повідомленим про можливість подання відзиву у зазначені строки та належним чином повідомленим про судовий розгляд справи.
Відповідач, на виконання ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України, не надіслав до суду письмового відзиву на адміністративний позов та не повідомив про поважність причин ненадання відзиву.
Відповідно до ч. 6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи..
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив таке.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з 31.08.2024 отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п.1 ч.2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
17.09.2024 року позивач звернувся до відповідача з заявою стосовно не зарахування періоду роботи з 14.08.2019 по 15.06.2020 до пільгового стажу роботи за Списком № 1.
Атестація робочих місць за умовами праці на підприємстві проведена згідно наказів: № 660 від 05.10.1994, № 566 від 27.09.1999, № 856 від 03.09.2004, № 912 від 01.09.2009, № 556 від 14.08.2014 та № 560 від 16.06.2020, тому, до пільгового стажу роботи за Списком № 1, зокрема, не зарахований період роботи з 14.08.2019 по 15.06.2020, а також інші періоди роботи вилучені підприємством із підрахунку пільгового стажу.
Позивач не погодився з діями відповідача щодо не зарахування періоду роботи з 14.08.2019 по 15.06.2020 до пільгового стажу роботи за Списком № 1 під час призначення пенсії за віком на пільгових умовах, що і стало предметом даного позову.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин та релевантні їм джерела права.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Трудова книжка, відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України та згідно із п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, є основним документом, що підтверджує стаж роботи працівника.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Пунктом 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці засписком № 2виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року (далі - Порядок № 637) передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно із пунктом 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).
Аналіз норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Відповідно до записів трудової книжки (серії НОМЕР_2 від 17.08.1992 року) позивач у оскаржуваний період працював з 14.08.2019 по 15.06.2020 на посаді водія автотранспортних засобів, зайнятого повний робочий день на вивезені гірничої маси із кар`єру автоколони №1 цеху технологічного автотранспорту, зайнятого повний робочий день в кар`єрі глибиною 150 метрів і глибше в Приватному акціонерному товаристві «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат».
Згідно із п. 1 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №442 від 01.08.92 (далі - Порядок №442) атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.
Пунктом 10 Порядку №442 передбачено, що результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.
Пунктом 4.2 Порядку №383 визначено, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Також суд зазначає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому, контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Період роботи позивача на «Інгулецькому гірничо-збагачувальному комбінаті» після призначення пенсії за списками виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, підтверджено результатами проведених атестацій робочих місць за умовами праці.
За їх результатами, що були затверджені наказами по комбінату № 557 від 14.08.2014 року, № 560 від 16.06.2020 року, позивачу було підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № .
Атестація робочих місць, яка мала бути проведена роботодавцем у строк до 14.08.2019 року, не була завершена своєчасно.
Зі змісту положень Порядку № 442 вбачається, що особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №1 або №2, робоче місце по якій підлягає атестації, не наділена жодними повноваженнями, які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.
Таким чином, порядок проведення атестації робочих місць не залежить від волі позивача та перебуває поза можливістю впливу на нього.
За таких умов, період роботи позивача з 14.08.2019 по 15.06.2020 на посаді водія автотранспортних засобів, зайнятого повний робочий день на вивезені гірничої маси із кар`єру автоколони №1 цеху технологічного автотранспорту, зайнятого повний робочий день в кар`єрі глибиною 150 метрів і глибше, має бути врахований як стаж роботи на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1.
Відтак суд робить висновок, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області протиправно не враховано до пільгового стажу період роботи позивача з 14.08.2019 по 15.06.2020 на посаді водія автотранспортних засобів, зайнятого повний робочий день на вивезені гірничої маси із кар`єру автоколони №1 цеху технологічного автотранспорту, зайнятого повний робочий день в кар`єрі глибиною 150 метрів і глибше в Приватному акціонерному товаристві «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат».
Стосовно зарахування ОСОБА_1 до стажу його роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 період роботи з 14.08.2019 року по 15.06.2020 року по 15.06.2020 року в Приватному акціонерному товаристві «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» та здійснити перерахунок пенсії призначеної ОСОБА_1 з додаванням до страхового стажу додатково по одному року за кожний повний рік стажу роботи на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці та здійснити перерахунок пенсії, нарахувати та виплатити позивачу суму недоплати по щомісячних пенсійних виплатах за період з 31.08.2024 року по дату винесення судового рішення, яка виникла у зв`язку з неправильним нарахуванням пенсії при її призначенні внаслідок неправомірного рішення відповідача щодо не зарахування до пільгового стажу роботи з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці періоду його роботи з 14.08.2019р. по 15.06.2020р. на посаді водія автотранспортних засобів, зайнятого повний робочий день на вивезені гірничої маси із кар`єру автоколони №1 цеху технологічного автотранспорту, зайнятого повний робочий день в кар`єрі глибиною 150 метрів і глибше в Приватному акціонерному товаристві «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», суд зазначає про відсутність підстав для задоволення вимог позивача щодо здійснення перерахунку пенсії із додаванням до страхового стажу додатково по одному року за кожний повний рік стажу роботи на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, оскільки в цьому випадку предметом спору цієї справи є саме не зарахування до пільгового стажу періоду роботи позивача з 14.08.2019 року по 15.06.2020 року в Приватному акціонерному товаристві «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», а вимоги щодо обрахунку стажу, стосуються можливого порушення права позивача на майбутнє, та є передчасними.
Враховуючи викладене, з метою належного способу захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд зробив висновок, що належним способом захисту прав та інтересів позивача є зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 період роботи з 14.08.2019 року по 15.06.2020 року на посаді водія автотранспортних засобів, зайнятого повний робочий день на вивезені гірничої маси із кар`єру автоколони №1 цеху технологічного автотранспорту, зайнятого повний робочий день в кар`єрі глибиною 150 метрів і глибше в Приватному акціонерному товаристві «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» та провести перерахунок пенсії з урахуванням раніше виплачених сум, у зв`язку із чим, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 1 ст. 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
В ході розгляду справи відповідач не навів належними доказами правомірності відмови у зарахуванні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку із чим, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивач при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в загальному розмірі 1211,20 грн, що документально підтверджується квитанцією 13.11.2024 року.
Оскільки задоволено основну позовну вимогу позивача, сплачений судовий збір за подання позову до суду в сумі 1211,20 грн потрібно стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не врахування до пільгового стажу період роботи за Списком № 1 ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці періоду його роботи з 14.08.2019 по 15.06.2020 на посаді водія автотранспортних засобів, зайнятого повний робочий день на вивезені гірничої маси із кар`єру автоколони №1 цеху технологічного автотранспорту, зайнятого повний робочий день в кар`єрі глибиною 150 метрів і глибше в Приватному акціонерному товаристві «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 період роботи з 14.08.2019 року по 15.06.2020 року в Приватному акціонерному товаристві «Інгулецький Гірничо-збагачувальний комбінат» та провести перерахунок пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук