Справа № 750/15137/24
Суддя: Маринченко О. А.
Дата ухвалення: 2024-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/750/156/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2024 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі судді Маринченко О.А., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Колоша Максима Михайловича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

в с т а н о в и в:

25 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Колоша Максима Михайловича, Департаменту патрульної поліції, в якому з урахуванням уточненої позовної заяви (а.с. 15-18) просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3278394 від 16 жовтня 2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Обґрунтовано позов, зокрема, тим, що 16 жовтня 2024 року інспектором взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Колоша Максимом Михайловичем було незаконно зупинено транспортний засіб Mercedes-Benz Sprinter 314, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що рухався без будь-яких порушень Правил дорожнього руху. Відеокамера поліцейських о 18 год. 21 хв. зафіксувала висловлювання інспектора поліції, який одразу після виходу із транспортного засобу зазначив про порушення пункту 31.4. Правил дорожнього руху - тріщина правого блоку фар. Вказане порушення не було зафіксовано інспекторами поліції, а Правила дорожнього руху не передбачають заборону користування транспортним засобом у разі наявності тріщин. В оскаржуваній постанові зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та не надав на законну вимогу працівника поліції посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив пункт 2.4.а) Правил дорожнього руху. Вказана постанова є незаконною, оскільки під час руху транспортного засобу інспектор патрульної поліції в жодний спосіб не міг володіти достатніми підставами щодо перевезення позивачем заборонених предметів, про які вказав, та щодо технічного стану транспортного засобу. Також, транспортний засіб позивача зупинено не на блокпосту. Під час спілкування з позивачем, інспектор стверджував, що причиною зупинки транспортного засобу є його технічна несправність. Разом із тим, жодних технічних несправностей у подальшому не було встановлено, що в повній мірі підтверджує безпідставну зупинку транспортного засобу. Так, законні підстави для зупинки транспортного засобу позивача, вимоги щодо пред`явлення документів, а в подальшому - винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відсутні. При цьому, поліцейський повинен був належним чином кваліфікувати дії позивача та зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростували свідчення позивача, однак такі докази відсутні. Крім того, інспектором поліції не зафіксовано особу, що керувала транспортним засобом, за умови, якщо б зупинка була законною та водій транспортного засобу мав надати документи, що визначені законом. Жодних пояснень свідків не було взято до уваги. При винесенні оскаржуваної постанови розгляд справи мав формальний характер, без з?ясування вини особи в його вчиненні, а також з?ясування інших обставини справи в їх сукупності, що мають значення для правильного вирішення справи, а тому вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, а жодних доказів його винуватості поліцейський не надав. Також, жодним чином не підтверджуються обставини порушення позивачем Правил дорожнього руху, що свідчить про сумнівність винесеної постанови. Першочерговим завданням інспектора поліції було встановити особу, що керувала транспортним засобом, однак інспектором не було зафіксовано, хто саме перебував за кермом. Крім того, під час винесення постанови інспектор позбавив позивача права отримати правову допомогу та захистити свої права, що є підставою для скасування постанови. Причиною зупинки транспортного засобу поліцейським було в будь-який спосіб винести постанову з будь-якої підстави. Транспортний засіб є предметом переслідування співробітниками поліції вже довгий період часу. Також, розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення суперечить вимогам щодо об?єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення та призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо. Працівником поліції при складанні постанови були порушені принципи всебічного, повного і об?єктивного з`ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних сприйняття співробітників поліції, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи (показання свідків, відеофіксація самого факту порушення тощо). Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення є недоведеним, а тому притягнення його до адміністративної відповідальності не може вважатися законним, у зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа закриттю.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 листопада 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; визначено відповідачам строк для подачі відзиву на позов.

В установлений судом строк відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу в його задоволенні, а постанову залишити без змін. Зокрема, у відзиві на позов відповідач вказує, що 16 жовтня 2024 року о 17 год. 35 хв. по вул. Захисників України, 17-а в м. Чернігові водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом MERCEDES-BENZ SPRINTER 314, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та не пред`явив на законну вимогу працівника поліції посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив вимоги п. 2.4 а) Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною першою статті 126 КУпАП. Так, на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов?язаний пред?являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб. При цьому, право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов?язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред?явити такі документи. Отже, вимога поліцейського надати для перевірки документи, визначені пунктом 2.1 Правил дорожнього руху, яка направлена водієві як учаснику дорожнього руху, має сприйматися водієм у формі безумовного обов`язку. Таким чином, позивач, здійснивши відмову у пред`явленні поліцейським документів, зазначених в пункті 2.1 Правил дорожнього руху, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 126 КУпАП. Крім того, Колоша Максим Михайлович є уповноваженим працівником патрульної поліції, проходить службу на посаді інспектора взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції та має право розглядати справи про адміністративні правопорушення, зокрема, за частиною першою статті 126 КУпАП. Виявивши порушення Правил дорожнього руху, поліцейський вжив заходи щодо притягнення винної особи до адміністративної відповідальності та в результаті розгляду справи, виніс відносно ОСОБА_1 оскаржувану постанову. Так, 16 жовтня 2024 року під час несення служби у складі наряду патрульної поліції за адресою: вул. Захисників України, 17-а в м. Чернігові, за порушення Правил дорожнього руху був зупинений транспортний засіб Mercedes-Benz Sprinter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія, в подальшому встановленого як ОСОБА_1 . Транспортний засіб позивача було зупинено на підставі статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» за порушення Правил дорожнього руху. Позивач керував транспортним засобом, задня права блок-фара якого має на розсіювачі тріщину, що є порушенням вимог пункту 31.4.3 Правил дорожнього руху та пункту 6.1.2 ДСТУ 3649:2010. Водієві було озвучено та в повній мірі роз`яснено причину зупинки відповідно до вимог чинного законодавства, проте зазначена причина зупинки обурила ОСОБА_1 , який повідомив, що з нею не згоден. Згідно із пунктом 31.4.3 Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності технічних несправностей і невідповідності вимогам, правил, норм та стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, зовнішніх світлових приладів. Так, усі колісні транспортні засоби, що перебувають в експлуатуванні повинні відповідати вимогам ДСТУ 3649:2010. На транспортному засобі, яким керував позивач, на задній правій блокфарі, на розсіювачах була наявна тріщина, тобто технічний стан автомобіля не відповідає нормам та стандартам ДСТУ 3649:2010, а тому його експлуатація забороняється. Оскільки водій ОСОБА_1 вчинив повторно протягом року порушення, передбачене частиною першою статті 121 КУпАП, поліцейським відносно водія було складено протокол у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за керування транспортним засобом, що має несправності, вчинене повторно протягом року за частиною четвертою статті 121 КУпАП. Також, поліцейському дозволено використовувати інформацію, отриману, зокрема, із відеотехніки з метою забезпечення дотримання Правил дорожнього руху, в тому числі відеозаписи отримані із відеореєстратора поліцейського. Так, у пункті 7 оскаржуваної постанови зазначено: відео зі службового відеореєстратора Aspiring та портативні відеореєстратори № 471847, № 472901, що і є технічними засобами за допомогою яких було здійснено фіксацію вчинення адміністративного правопорушення та розгляд справи. З відеозапису, зробленого за допомогою портативного відеореєстратора поліцейського, зокрема, слідує, що під час того, як поліцейські виходять зі службового транспортного засобу, з пасажирської двері зупиненого автомобіля виходить пасажир. Після чого зі сторони пасажирської двері до поліцейських виходить громадянин, як в подальшому було встановлено - ОСОБА_1 , а в транспортному засобі Mercedes-Benz Sprinter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , більше ніхто не перебуває. Підійшовши до транспортного засобу, яким керував позивач, поліцейський представився та пояснив причину зупинки. У цей час ОСОБА_1 і пасажир заявили, що вони не є водіями транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter, реєстраційний номер НОМЕР_1 і, що особа, яка ним керувала на момент зупинки поліцією, вже або пішла, або ще сидить за кермом. Також, висувалися твердження, що транспортний засіб рухався за допомогою автопілоту. Проте, дане твердження спростовується наявним відеозаписом, оскільки на відео зафіксовано, що пасажир вийшов з транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , першим, після нього з тієї ж пасажирської двері вийшов і ОСОБА_1 . Таким чином, відсутність у транспортному засобі інших осіб дає всі підстави вважати, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Крім того, 16 жовтня 2024 року о 15 год. 58 хв. під час несення служби за адресою: вул. Кільцева, 18-а, м. Чернігів, у порядку статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» було зупинено вантажний транспортний засіб Mercedes-Benz Sprinter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який мав видиму технічну несправність, а саме тріщину на розсіювачі задньої правої блокфари, під керуванням водія, в подальшому встановленого як ОСОБА_1 . Під час візуального огляду транспортного засобу встановлено, що на його передню вісь встановлено шини з різними типами малюнків протектора, що є порушенням вимог пункту 31.4.5 г) Правил дорожнього руху. Водію було роз?яснено норми чинного законодавства та проведено розгляд справи про вчинення ним адміністративного правопорушення, в процесі якого ОСОБА_1 був в повному обсязі ознайомлений з правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбаченими статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП. Після розгляду справи відносно водія винесено постанову серії ЕНА № 3277548 за частиною першою статті 121 КУпАП. ОСОБА_1 також проінформовано про заборону експлуатації транспортного засобу та неможливість подальшого руху на ньому до моменту усунення невідповідності стану шин вимогам чинного законодавства. Крім того, розсіювач на фарі вже був розбитий на момент зупинки транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , нарядом поліції о 15 год. 58 хв. Отже, поліцейським було висунуто законну вимогу позивачу пред?явити для перевірки посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб, яку останній виконати відмовився, мотивуючи відмову тим, що він не є водієм. Також, відеозапис фіксує багаторазову категоричну відмову позивача пред?явити для перевірки посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Поліцейські наряду поліції при зупинці автомобіля, під керуванням позивача в перший раз неодноразово попереджали його про заборону експлуатації транспортного засобу та подальший рух до моменту усунення невідповідності вимогам Правил дорожнього руху, що дає обґрунтовану можливість стверджувати, що водій продовжив рух на транспортному засобі, цілком усвідомлюючи можливі негативні правові наслідки у випадку повторної зупинки працівниками поліції. Вказане слугувало причиною бажання уникнути настання повторної адміністративної відповідальності при зупинці поліцейським і, таким чином, це пояснює поведінку позивача, що проявилася у запереченні доказаного факту керування саме ним транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та у намаганні ввести в оману поліцейських, здійснивши вихід з автомобіля через пасажирські двері, і непред?явленні на законну вимогу посвідчення водія. Після того, як особа водія підтверджена за допомогою даних з інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», поліцейський розпочав розгляд справи щодо позивача за вчинення адміністративного правопорушення. З відеозапису також слідує, що поліцейським була дотримана передбачена законодавством процедура розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Позивача було повідомлено про суть вчиненого ним правопорушення. До початку винесення оскаржуваної постанови поліцейський оголосив про початок розгляду справи, ознайомив позивача з правами, якими користується особа, стосовно якої проводився розгляд справи та жодним чином не перешкоджав у користуванні ними. Під час ознайомлення з правами, позивач декілька разів ствердно відповідав, що права є зрозумілими для нього, але бажання ними користуватися він не виявляє. Від отримання копії постанови і від засвідчення власним підписом роз?яснення йому прав позивач відмовився. Не відповідають дійсності твердження позивача щодо обмеження його у праві отримувати правову допомогу під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Також, відеозаписом підтверджується, що після ознайомлення позивача з його правами, будь-яких клопотань від позивача, зокрема, щодо бажанням скористатися правовою допомогою не надходило. Отже, посилання позивача на порушення його конституційних прав не знаходять свого підтвердження та свідчать про бажання уникнути відповідальності. Крім того, до повноважень та обов?язків поліцейського патрульної поліції не входить надавати юридичний захист та забезпечувати адвокатом осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності. Законодавством не визнана обов?язкова участь адвоката чи іншого фахівця у галузі права у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення та реалізація цього права позивачем не пов?язана з обов?язком інспектора відкласти розгляд справи чи терміново викликати фахівця у галузі права. Враховуючи викладене, позивача не було обмежено у користуванні його правами та не було порушено права позивача, зокрема на правову допомогу, а тому, виявивши адміністративне правопорушення, поліцейський вжив заходів щодо притягнення винної особи до адміністративної відповідальності та розглянув дану справу в порядку, передбаченому статтею 258 КУпАП, з дотриманням вимог статті 283 КУпАП. Крім того, постанова виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Оскільки вимога щодо пред?явлення документів для перевірки поліцейськими була законною, а позивач на неодноразову вимогу не пред?явив для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 Правил дорожнього руху, винесення відносно позивача оскаржуваної постанови було правомірним та жодним чином не суперечить нормам чинного законодавства. Поліцейський під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності позивача та винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України, а винесена постанова повністю відповідає вимогам статті 283 КУпАП. Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Незгода позивача з його притягненням до адміністративної відповідальності не є підставою для скасування оскаржуваної постанови та звільнення від адміністративної відповідальності. Всі зауваження позивача як підстави для скасування оскаржуваної постанови не знаходять свого підтвердження, мають суб?єктивний характер та свідчать лише про намагання уникнути адміністративної відповідальності.

На підставі положень частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив таке.

16 жовтня 2024 року інспектором взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Колоша Максимом Михайловичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3278394, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 425 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 126 КУпАП.

Зі змісту постанови серії ЕНА № 3278394 слідує, що 16 жовтня 2024 року о 17 год. 35 хв. по вул. Захисників України, 17-а в м. Чернігові, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Mercedes-Benz Sprinter 314, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та не надавав на законну вимогу працівника поліції посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив пункт 2.4. а) Правил дорожнього руху (а.с. 6).

Постанова містить відомості про долучення до неї відео з портативних відео реєстраторів.

Згідно із статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Дані положення кореспондуються в статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».

Частиною п`ятою статті 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з пунктом 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до пункту 1.3. Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з пунктом 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони - технічний талон); в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах - дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції, крім випадків встановлення проблискових маячків оранжевого кольору на сільськогосподарській техніці, ширина якої перевищує 2,6 м, на механічних транспортних засобах дорожньо-експлуатаційної служби, на транспортних засобах спеціального, спеціалізованого призначення та на транспортних засобах із розпізнавальним знаком «Діти»; г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог, встановлених Законами України «Про автомобільний транспорт», «Про дорожній рух» та «Про перевезення небезпечних вантажів» (далі - спеціальні правила); ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення); д) у разі встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака «Водій з інвалідністю» - документ, що підтверджує інвалідність водія або пасажира (крім водіїв з явними ознаками інвалідності або водіїв, які перевозять пасажирів з явними ознаками інвалідності).

Згідно з пунктом 2.4 а) Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України (частина дев`ята статті 15 Закону України «Про дорожній рух»).

Аналогічні норми містяться в статті 16 Закону України «Про дорожній рух», в якій, зокрема, зазначається, що водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат «Зелена картка»), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством.

У випадку подання сигналу про зупинку водій зобов`язаний зупинити транспортний засіб з дотриманням вимог Правил дорожнього руху . Водій, зокрема, зобов`язаний на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат «Зелена картка») або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на паперовому чи електронному носії або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), інші документи, що визначені законодавством (частина друга статті 16 Закону України «Про дорожній рух»).

Статтею 7 КУпАП передбачено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (частина перша статті 9 КУпАП).

Відповідно до статті 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Згідно із частиною першою статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини першої статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, в тому числі передбачені частиною першою статті 126 КУпАП.

Частиною другою статті 222 КУпАП визначено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно із частиною четвертою статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статті 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Також, частиною другою статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Фактично у своєму позові позивач як на підставу для скасування постанови посилається на незаконність зупинки транспортного засобу поліцейськими та те, що працівниками поліції не зафіксовано особу, що ним керувала.

З відеозапису, наданого відповідачем до відзиву, зокрема, слідує, що після зупинки транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , позивач стверджує поліцейським, що він не є водієм автомобіля. Вказує, що водій вийшов з транспортного засобу з правої сторони та пішов у магазин.

Разом з тим, з оглянутого судом відеозапису слідує, що двері транспортного засобу з боку водія не відкривалися, ніхто не виходив. При цьому, з пасажирської сторони транспортного засобу спочатку вийшов пасажир, а після нього позивач. Інших осіб, які б виходили з транспортного засобу, не було.

Вказане фактично підтверджує і сам позивач, зокрема, на відео зафіксовано (17 год. 42 хв.), як після слів поліцейського про те, що з автомобіля спочатку вийшла одна особа, а потім позивач, останній відповідає: «І. Ну то й що».

Крім того, суд бере до уваги, що у своєму позові позивач неодноразово зазначає, що саме транспортний засіб позивача, а не іншої особи, незаконно було зупинено та те, що інспектор поліції не міг володіти інформацією щодо перевезення ним, а не іншою особою, заборонених предметів чи щодо технічного стану транспортного засобу.

Також, суд бере до уваги й те, що цього ж дня саме на позивача, як на водія того ж транспортного засобу, о 15 год. 58 хв. було складено постанову серії № ЕНА за частиною першою статті 121 КУпАП.

За вказаних обставин, на думку суду, спростовуються твердження позивача про те, що він не є водієм та не керував транспортним засобом.

При цьому, відеозаписом, наданим відповідачем до відзиву, підтверджується факт не надання позивачем на вимогу поліцейського посвідчення водія.

За вказаних обставин, оцінивши доводи сторін та наявні в справі докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що відповідачем відповідно до частини другої статті 77 КАС України доведено наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, за яке встановлена адміністративна відповідальність за частиною першою статті 126 КУпАП, а тому не знаходить підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 2, 6-10, 72, 77, 90, 241-246, 271, 272, 286, 297 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Колоша Максима Михайловича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Відповідач - інспектор взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Колоша Максим Михайлович, місцезнаходження: вул. Громадська, 66, м. Чернігів.

Відповідач Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: вул. Ф. Ернста, 3, м. Київ; ідентифікаційний код 40108646.

Суддя