Справа № 531/3272/24
Суддя: Попов М. С.
Дата ухвалення: 2024-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

єдиний унікальний номер справи 531/3272/24
номер провадження 2-а/531/15/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2024 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Попова М.С.,

за участю секретаря Клименко Т.М.,

розглянули у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 строк на звернення до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Карлівського районного суду Полтавської області з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 та Тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 , в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову №12/215 по адміністративне правопорушення, винесену 07.11.2024 тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 17 000,00 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення, а також стягнути судовий збір.

У позові йдеться про те, що 07.11.2024 тимчасово виконуючий обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення виніс постанову №12/215 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн. Позивач вважає, що зазначена постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права є протиправною та підлягає скасуванню, виходячи з наступного. В порушення вимог закону, у постанові та протоколі не зазначено час та місце вчинення правопорушення, суть обставин адмінправопорушення, не додано жодних огрунтованих належних та допустимих доказів його вчинення.

Позивач зазначає наступні обставини справи. 22.10.2024 в районі м. Коростень, Житомирської, близько 17 год. 00 хв. працівниками Національної поліції України спільно з працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 , було зупинено транспортний засіб в якому позивач перебував в якості пасажира. За результатами перевірки персональних даних, йому було повідомлено, що його затримують та доставлять до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення облікових даних. Позивачем було повідомлено працівників поліції та працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 , що в цьому немає законної потреби. Для вирішення питання, щодо даної ситуація, позивач прохав не затримувати його та не доставляти до ІНФОРМАЦІЯ_3 , так як в цьому немає законної потреби, а видати повістку згідно чинного законодавства для з`явлення до ІНФОРМАЦІЯ_4 (по місцю реєстрації та перебування на військовому обліку) або ІНФОРМАЦІЯ_2 , але прохання було проігнороване. У подальшому, приблизно о 18 год 30 хв. позивача під примусовим супроводом працівників поліції спільно з працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 , проти його волі було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Приблизно о 21 год 30 хв. позивачу було повідомлено, що зараз його повезуть до м. Житомир для проходження огляду ВЛК для визначення придатності до військової служби, при цьому жодних документів про направлення на ВЛК чи повісток не надавалось, позивач свій підпис не ставив. О 22 год 30 хв. у супроводі працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 проти його волі привезли у м. Житомир, за словами працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 це була центральна лікарня м. Житомир. В приміщенні лікарні повідомили, що зараз буде здійснено медичний огляд військово-лікарською комісією для визначення придатності до військової служби. Позивачем було повідомлено присутніх осіб, що він не відмовляється від проходження ВЛК, а лише просить відтермінувати огляд на інший зручний для них час, та/або надати направлення або повістку на проходження ВЛК по місцю знаходження на військовому обліку (в ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_1 ), зважаючи на той факт, що вже пізня година (23 год. 00 хв.), та що позивач зараз знаходиться понад 600 км від місця реєстрації та проживання і при собі не має жодних документів які повинні надатись комісії та, які б могли вплинути на висновки комісії щодо непридатності або придатності до військової служби. Позивач неодноразово наголошував, що законодавством України заборонено примусове медичне дослідження, та просив надати час для збору всіх необхідних документів для об`єктивного встановлення проходження огляду, або надати повістку на проходження ВЛК по місцю знаходження на військовому обліку, та реєстрації і фактичного проживання, тобто м. Карлівка, Полтавської області. Після прохань позивача та аргументації, працівники Житомирського ВЛК та ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомили, що його прохання законні та зрозумілі і що ВЛК він вже проходити не буде. Приблизно о 01 год 20 хв., це вже було 23.10.2024 працівники ІНФОРМАЦІЯ_5 привезли позивача з м.Житомир назад до ІНФОРМАЦІЯ_3 в АДРЕСА_1 , де в подальшому приблизно о 02 год 00 хв. (23.10.2024) для того щоб випустити з приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 , начальником групи документального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 , майором ОСОБА_3 був складений протокол про адміністративне правопорушення № 12/215 від 22.10.2024 року та позивача було випущено з приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 . Протокол фактично було складено не 22.10.2024 року а 23.10.2024 року та не в м. Житомир, а в м. Коростень. Розгляд справи про адміністративне правопорушення було призначено на 11 год. 00 хв. 29.10.2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 . У зв`язку необхідністю додаткового часу для підготувки документів, щодо розгляду Протоколу, 29.10.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 за допомогою кур`єра було надано заяву про перенесення розгляду справи. Позивач не, був належно сповіщений відповідачем про дату, час і місце розгляду справи, а саме, що розгляд буде здійснено 07.11.2024 року, що свідчить про незаконність винесеної Постанови. Враховуючи, що Відповідач належно не повідомив позивача про розгляд справи та не виконав вимоги щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, не дотримався процедури розгляду справи та фактично не надав позивачу можливості скористатися правами, передбаченими ч.1 ст.268 КУпАП, позивач вважає, що відповідачем не дотримано процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю. Крім того, у резолютивній частині постанови вказано, що вона набрала законної сили 16.11.2024, тобто фактично на дев`ятий день з дня її винесення, що прямо суперечить нормам КУпАП та порушує права позивача. У оскаржуваній Постанові відповідач зазначає, що під час розгляду справи з`ясовано, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення, гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , 22.10.2024 р. в умовах особливого періоду воєнного стану, будучи військовозобов`язаним, всупереч встановленим чинним законодавством вимогам правил військового обліку, 22.10.2024 відмовився від направлення на медичний огляд військово- лікарською комісією з метою визначення ступеню придатності для проходження військової служби, чим порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, вчинивши адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 2101 КУпАП. Відповідач жодним чином не аргументував та не підтвердив вказані доводи. У постанові вказано, що відмова позивача від направлення на медичний огляд підтверджується актом відмови від проходження військово-лікарської комісії від 22.10.2024. Позивачу не зрозуміло та невідомо що це за акт, його походження, ким, коли та при яких обставинах він складений. У протоколі не згадується ні про який акт, та відсутня будь-яка відмітка про його долучення до Протоколу. Позивач стверджує, що повістку йому не вручали, направлення на проходження ВЛК не надавалося. Від проходження ВЛК він не відмовлявся.

Разом з позовною заявою позивач подав заяву про поновлення пропущеного строку на оскарження постанови №12/215 по адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 07.11.2024, зазначивши, що отримав копію постанови лише 21.11.2024.

Позивач до суду не з`явився, надав письмову заяву у якій позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Справу просив розглянути без його участі.

Відповідачі, їх представники, до суду не з`явилися. На адресу суду надійшли письмов заяви про розгляд справи без участі ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 , та без участі представника ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свою позицію, щодо обставин справи не викладають, заперечень, щодо задоволення позовних вимог не зазначають.

Суд, дослідивши матеріали справи, докази окремо та в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС Українисуд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Судом встановлено, що 07.11.2024 тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення винесено постанову №12/215 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн. Зазначено, що постанова набирає законної сили 16.11.2024.

Під час розгляду справи було з`ясовано, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення, гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , 22.10.2024 р. в умовах особливого періоду воєнного стану, будучи військовозобов`язаним, всупереч встановленим чинним законодавством вимогам правил військового обліку, 22.10.2024 відмовився від направлення на медичний огляд військово- лікарською комісією з метою визначення ступеню придатності для проходження військової служби, чим порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, вчинивши адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 2101 КУпАП.

Позивач вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст.210-1 КпАП України адміністративна відповідальність настає за порушеннязаконодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною 3 ст. 210-1 КпАП України передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

За змістом ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.

Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

У мотивувальній частині постанови мається посилання на ст.23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», тоді як нормами зазначеної статті визначено підстави відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, що не відповідає викладеним у постанові обставинам справи, якою ОСОБА_1 притягнуто до адмінвідповідальності, щодо суті правопорушення.

Обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації візначено ст.22 вказаного Закону.

Зокрема у абз.3 ч.1 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» йдеться про те, що громадяни зобов`язані, зокрема, проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

У постанові зазначається, що ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явився.

У протоколі про адміністративне правопорушення від 22.10.2024 №12/215 зазначається, що розгляд справи відбудеться о 11:00 год. 29.10.2024 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 .

28.10.2024 ОСОБА_1 надав начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 заяву про перенесення розгляду з 29.10.2024 на 07.11.2024.

Згідно ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 31.03.2021 року у справі №676/752/17, від 21.03.2019 року у справі №489/1004/17, від 30.01.2020 року у справі №308/12552/16-а та у справі №482/9/17 та від 06.02.2020 року у справі №205/7145/16-а.

Суду не надано підтвердження повідомлення ОСОБА_1 про час розгляду справи.

У статті 256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

В порушення вимог зазначеної статті, у протоколі про адмінправопорушення зазначено лише дату його вчинення, час та місце не вказано.

Крім того, у оскаржуваній постанові зазначається, що викладене у постанові підтверджується актом відмови від проходження ВЛК від 22.10.2024 та протоколом про адміністративне правопорушення від 22.10.2024, складеним уповноваженою особою Майором Колосом С.В., тоді як у самому протоколі в графі «до протоколу додаються» відсутні будь-які записи.

Згідно положення ст.289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанову винесено 07.11.2024, та, в порушення вимог вищевказаної статті, вказано, що вона набирає законної сили 16.11.2024.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Суд вважає за необхідне зазначити, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Елементами верховенства права є принцип рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці. Принцип правової визначеності означає, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями.

КУпАП закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту особи.

Відповідно ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач в порушення ч.2 ст.77 КАС України не надав суду доказів, що розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відбувався відповідно до вказаних вище вимог КУпАП України, та якіб спростовували обставини викладені позивачем у позовній заяві та встановлені судом при розгляді справи при дослідженні її матеріалів.

Крім того, із матеріалів даної справи не вбачається, що відповідач вжив всіх заходів щодо надання позивачу можливості реалізувати його права, передбачені ст. 268 КпАП України.

Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для позивача, що знаходиться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова відповідачем прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП та необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Порушення норм процесуального права, недотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення суб`єктом владних повноважень при винесенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання адміністративної відповідальності особи, яка вчинила правопорушення.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

З наданих позивачем до матеріалів справи копії конверту, у якому на його адресу надійшла оскаржувана постанова від відповідача, та роздруківки з офіційного сайту ukrposhta.ua з відстеженням номеру поштового відправлення (що значиться на конверті), вбачається отримання його відповідачем 21.11.2024. До суду з даним позовом ОСОБА_1 звернувся 29.11.2024, тобто в межах визначеного законом строку на оскарження.

Тож, суд вважає, що позивач звернувся до суду в межах визначеного законом строку на оскарження постанови і підстав для поновлення строку не вбачається.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На переконання суду, встановлені в ході розгляду справи обставини, у своїй сукупності свідчать про необхідність скасування оскаржуваної постанови і закриття справи.

Тому, постанову №12/215 по адміністративне правопорушення, винесену 07.11.2024 тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 17 000,00 грн. слід скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже, з урахуванням зазначеного вище, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Що стосується судових витрат по справі, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України - при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку із задоволенням позовної вимоги ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що судові витрати належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у повному розмірі.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 слід стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605,50 грн.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 строк на звернення до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Постанову №12/215 по адміністративне правопорушення, винесену 07 листопада 2024 тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, за якою накладено стягнення у виді штрафу в сумі 17 000,00 гривень скасувати та справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 50 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня його проголошення безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя