Справа № 240/7584/24
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року м. Житомир справа № 240/7584/24

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Лавренчук О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області №37 від 29.03.2024 про відмову у призначенні пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу періоди роботи, що вказану у трудовій книжці (серії НОМЕР_1 ) з 01.09.1978 по 20.08.1979, із 20.08.1979 по 19.12.1981, з 17.05.1982 по 14.12.1983, з 20.01.1984 по 30.03.1989, із 01.09.1989 по 30.05.1991, з 22.07.1991 по 06.05.1992, з 08.04.1993 по 1998, з 08.10.2001 по 19.05.2006, з 01.04.2009 по 30.11.2009 та 01.04.2014 по 25.03.2015 та призначити і виплачувати пенсію за віком відповідно до статті Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 15 березня 2024 року.

В обґрунтування позову вказує, що відповідачем протиправно не враховано до стажу періоди згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 з підстав не зазначення дати видачі. Вважає, що оскільки вона досягла віку 63 роки та має достатній страховий стаж, відповідач не мав законних підстав для відмови у задоволенні заяви про призначення пенсії. Просить задовольнити позов.

Автоматизованим розподілом судової справи між суддями, головуючим суддею у справі №240/7584/24 визначено суддю Липу В.А..

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду Липи В.А. від 29.04.2024 відкрито спрощене позовне провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на позовну заяву надійшов до суду 08.05.2024. Заперечуючи позовні вимоги відповідач вказує, що заяву позивача від 22.03.2024 відпрацьовано за принципом «єдиної» черги завдань та «єдиної» черги спеціалістів, спеціалістом Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області та головним спеціалістом з призначення пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, внаслідок чого винесено рішення №37 від 29.03.2024 про відмову в призначенні пенсії за віком за нормами статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідач вказує, що дєо страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки серія НОМЕР_1 , оскільки на першій сторінці (титульному аркуші) відсутня дата заповнення трудової книжки. Однак, періоди роботи, зазначені в трудовій книжці, частково враховані як догляд за дитиною до 3-х років (з 19.12.1980 по 18.12.1983, 16.06.1985 по 15.06.1988) та період з 15.04.1993 по 04.07.1998 врахований згідно архівних довідок №330, №331, №332 від 20.03.2024. Періоди роботи з 08.10.2001 враховані згідно Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Отже, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області правомірно було винесено рішення №37 від 29.03.2024 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком за нормами статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (21 рік). Вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області у своїй діяльності діяло лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просить відмовити у задоволенні позову.

Відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надійшов до суду 16.05.2024. Заперечуючи позовні вимоги відповідач вказує, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області правомірно було винесено рішення №37 від 29.03.2024 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком за нормами статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ГУ, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (21 рік). Просить відмовити у задоволенні позову.

Розпорядженням керівника апарату Житомирського окружного адміністративного суду від 22 липня 2024 року №142 було призначено повторний автоматизований розподіл справ, що перебували в провадженні судді Липи В.А., зокрема й адміністративної справи №240/7584/24.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.07.2024 головуючим суддею для розгляду адміністративної справи №240/7584/24 було визначено суддю Лавренчук Ольгу Володимирівну.

Суддя своєю ухвалою від 25.07.2024 прийняла справу до провадження та розпочала її розгляд спочатку.

У період із 19.08.2024 по 02.09.2024, із 17.10.2024 по 30.10.2024 та із 06.12.2024 по 25.12.2024 головуюча у справі суддя перебувала у відпустці.

Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтями 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою від 22.03.2024 про призначення пенсії за віком.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Заяву позивача від 22.03.2024 про призначення пенсії за вислугу років за принципом екстериторіальності розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Луганській області та прийнято рішення від 29.03.2024 № 37, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії.

У рішенні зазначено: " За наданими документами страховий стаж складає 17 років З місяці 23 дні (стаж обчислено за даними довідки від 20.03.2024 №331, яку видано КУ «Трудовий архів» Попільнянської селищної ради Житомирської області, свідоцтвами про народження дітей та даними Реєстру). За розглядом документів до страхового стажу не зараховано періоди роботи за записами трудової книжки серії НОМЕР_1 , оскільки вона не містить дати видачі. Відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 21 рік. Дата, з якої особа матиме право на призначення пенсії за віком за наявним страховим стажем 15.03.2026. Не працює." (а.с. 35).

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області листом від 04.04.2024 повідомило ОСОБА_1 про прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України у Луганській області рішення від 29.03.2024 (а.с. 10).

Звертаючись до суду з позовом, позивач вважає оскаржуване рішення протиправним, а свої права - порушеними.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон №1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Положенням частини першої статті 9 Закону 1058-IV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Стаття 4 Закону №1058 закріплює, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Згідно з частиною 2 статті 26 Закону №1058, у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року.

Однією із обов`язкових умов для призначення пенсії є підтвердження особою відповідного страхового стажу.

Страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За приписами статті 62 цього Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону України №1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком стало те, що на титульній сторінці трудової книжки серії НОМЕР_1 відсутня дата її видачі.

За приписами пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція №58), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Як передбачено у пункті 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

Аналогічна норма була передбачена і у пунктах 5, 18 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 16.11.1973 №529 «Про трудові книжки робітників і службовців» (чинної на час видачі трудової книжки заявнику), яка втратила чинність згідно з пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників», згідно з якими заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації в присутності працівника, а відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Як зазначає у оскаржуваному рішенні відповідач, пунктом 2.11 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162 передбачено, що після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Отже, працівник не несе відповідальності за правильність заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особою самостійно. Недоліки заповнення трудової книжки, навіть якщо вони мають місце, не є підставою вважати відсутніми чи недоведеними відповідні періоди трудового стажу. Трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а звернув увагу на те, що певні недоліки заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Належних доказів того, що записи про період роботи позивачки у трудовій книжці серії НОМЕР_1 є недостовірними або непідтвердженими, відповідачами суду не надано.

Суд вважає, що право позивачки на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості заповнення трудової книжки відповідальним працівником.

Суд звертає увагу на те, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відтак, трудова книжка є достатньою підставою для підтвердження стажу роботи для призначення (перерахунку) пенсії.

Крім того, належних доказів визнання недостовірними чи недійсними записів у трудовій книжці щодо даних періодів роботи відповідачами суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги при вирішенні питання призначення пенсії.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно відмовлено у зарахуванні при розгляді заяви при призначенні пенсії за віком трудової книжки серії НОМЕР_1 .

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що рішення відповідача від Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області №37 від 29.03.2024 є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає наступне.

У прохальній частині позову позивача просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу періоди роботи, що вказану у трудовій книжці (серії НОМЕР_1 ) з 01.09.1978 по 20.08.1979, із 20.08.1979 по 19.12.1981, з 17.05.1982 по 14.12.1983, з 20.01.1984 по 30.03.1989, із 01.09.1989 по 30.05.1991, з 22.07.1991 по 06.05.1992, з 08.04.1993 по 1998, з 08.10.2001 по 19.05.2006, з 01.04.2009 по 30.11.2009 та 01.04.2014 по 25.03.2015 та призначити і виплачувати пенсію за віком.

У трудовій книжці серії НОМЕР_1 вказано:

- запис №1: 01.09.1978 прийнята на посаду няні в д/к №537; підстава внесення запису - наказ №52 від 1.11.1978;

- запис №2: 20.08.1979 звільнена з посади; підстава внесення запису - наказ №46 від 15.8.1979;

- запис №3: 20.08.1979 прийнята на посаду санітарки - няні в д/у №660; підстава внесення запису - наказ №6 від 14.8.1979;

- запис №4: 19.12.1981 звільнена з посади; підстава внесення запису - наказ №54 від 25.08.1981;

- запис №5: 17.05.1982 прийнята учнем маляра; підстава внесення запису - наказ №39 від 17.05.1982;

- запис №7: 14.12.1983 звільнена за власним бажанням; підстава внесення запису - наказ №143 від 15.12.1983;

- запис №8: 20.01.1984 прийнята на посаду няні-санітарки в д/у №4; підстава внесення запису - наказ №7 від 19.01.1984;

- запис №9: 01.07.1984 переведена на роботу вихователя ясельних груп; підстава внесення запису - наказ №39 від 22.06.1984;

- запис №10: 14.04.1985 переведена на роботу няні-санітарки; підстава внесення запису - наказ №23 від 14.04.1985;

- запис №11: 30.03.1989 звільнена за власним бажанням; підстава внесення запису - наказ №72-к від 29.03.1989;

- запис №12: 01.09.1989 прийнята на посаду касиром; підстава внесення запису - наказ №7 від 05.09.1989;

- запис №13: 30.05.1991 звільнена за власним бажанням; підстава внесення запису - наказ №34-к від 04.06.1991;

- запис №14: 22.07.1991 прийнята тимчасово на посаду санітарки поліклініки; підстава внесення запису - наказ №155 від 22.07.1991;

- запис №15: 06.05.1992 звільнена із займаної посади; підстава внесення запису - наказ №102 від 06.05.1992;

- запис №16: 08.04.1993 прийнята в колгосп "Зоря комунізму" с. Миролюбівка поваром; підстава внесення запису - наказ №5 від 04.05.1993;

- запис №17: 08.10.2001 прийнята в ПСП "Зоря" с. Миролюбівка техпрацівницею; підстава внесення запису - наказ №112 від 07.12.2001;

- запис №18: 19.05.2006 звільнена з роботи за власним бажанням; підстава внесення запису - наказ №36 від 19.05.2006;

- запис №19: 01.04.2009 прийнята на посаду техпрацівника сільської ради; підстава внесення запису - розпорядження сільського голови від 31.03.2009;

запис №20: 30.11.2009 звільнена за власним бажанням; підстава внесення запису - розпорядження сільського голови від 17.11.2009.

Згідно з п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, до заяви про призначення пенсії за віком документи, зокрема: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637. За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року №10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за №785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року №8-1), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Відповідно до приписів пункту 11 Порядку №637 час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта громадянина України (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть); документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, частину стажу роботи позивача, що вказаний у трудові книжці серії НОМЕР_1 відповідачем враховано до страхового стужу на підставі довідки №331 від 20.03.2024, свідоцтв про народження дітей та даних реєстру застрахованих осіб.

У розрахунку стажу позивача вказано про зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 наступних періодів (а.с. 36):

19.12.1980-18.12.1983 - догляд за дитиною до 3 років;

16.06.1985-15.06.1988 - догляд за дитиною до 3 років;

15.04.1993-04.07.1998;

01.08.1999 - 08.08.1999;

01.10.2001-25.11.2003;

22.03.2004 - 30.09.2004;

04.10.2004 - 12.12.2004;

01.04.2009-30.11.2009;

21.06.2011-25.03.2015.

Отже, не зараховано до страхового стажу позивача період відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 (до 01.01.2004):

- із 01.09.1978 по 20.08.1979 (11 місяців 20 днів);

- із 20.08.1979 по 18.12.1980 (1 рік 3 місяці 29 днів);

- із 20.01.1984 по 15.06.1985 (1 рік 4 місяці 7 днів);

- із 01.09.1989 по 30.05.1991 (6 місяців 23 дні);

- із 22.07.1991 по 06.05.1992 (9 місяців 15 днів);

- із 08.04.1993 по 14.04.1993 (7 днів).

Всього 6 років 03 місяці 08 днів.

У оскаржуваному рішенні вказано, що відповідачем визнається наявність у позивача страхового стажу 17 років 3 місяці 23 дні.

Отже, з урахуванням протиправно не зарахованого страхового стажу позивача згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 , її страховий стаж становить більше 23 років.

Згідно з частиною 2 статті 26 Закону №1058, у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року.

З урахуванням встановлених обставин, суд вважає, що позивач має достатній страховий стаж для призначення пенсії за віком.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

З практики Європейського суду витікає наступне: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Однак, відповідачем при розгляді заяви позивача не було враховано, що повноваження державних органів не є дискреційними у даному випадку, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06.11.2019 у справі №509/1350/17, оцінюючи ефективність обраного судом способу захисту (зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву), зазначила, що суд має право визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. Суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення ( Постанова Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі №826/4418/14).

Водночас, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Відповідно до частини 4 статті 245 КАС України суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Суд зауважує, що єдиною підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії на підставі заяви від 22.03.2024, відповідач вказує відсутність необхідного страхового стажу (21 рік).

Як зазначалось, матеріали справи свідчать, що станом на час звернення позивача з заявою про призначення пенсії, позивач досягла віку, необхідного для призначення пенсії та мав необхідний стаж.

Отже, повним та ефективним поновленням порушеного права в цій частині буде зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію.

Дана правова позиція узгоджується з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 листопада 2021 року по справі № 360/3611/20.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як вбачається з паспорту, пенсійного віку позивач досягла 15.03.2024, а із завою про призначення пенсії звернулась 22.03.2024.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що належним способом відновлення порушених прав позивача, є зобов`язання відповідача призначити позивачу із 15.03.2024 пенсію за віком.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

У справі, яка розглядається судом встановлено, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви від 22.03.2024 за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Луганській області, рішенням якого ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах

Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 09 липня 2024 року у справі №240/16372/23, дії зобов`язального характеру щодо призначення позивачці пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком.

Відповідно до частини 4 статті 245 КАС України суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

З метою надання ефективного захисту порушеному права позивача, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Луганській області призначити ОСОБА_1 пенсії за віком із 15.03.2024, з урахуванням висновків викладених у мотивувальній частині цього рішення.

При зверненні до суду з адміністративним позовом позивачем сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог та сплатою судового збору за одну позовну вимогу немайнового характеру, суд дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області у повному розмірі.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Частково задовольнити позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, буд. 7,м. Житомир, 10003, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (вул. Шевченка, 9, м.Сєвєродонецьк, Сєвєродонецький район, Луганська область, 93404, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області №37 від 29.03.2024 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Луганській області призначити ОСОБА_1 із 15.03.2024 пенсію за віком, з урахуванням висновків викладених у мотивувальній частині цього рішення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Луганській області на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук

26.12.24