Справа № 300/6218/24
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2024-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2024 р. справа № 300/6218/24

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Біньковської Н.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник Венерська Г.І., звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , відповідно до змісту якого просить: визнати протиправними дії в частині відмови у задоволенні рапорту про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за матір`ю ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю ІІ групи; зобов`язати повторно розглянути рапорт про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою матір`ю, яка є особою з інвалідністю ІІ групи за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, та прийняти рішення по суті рапорту, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у мотивувальній частині судового рішення.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в липні 2024 року звернувся до відповідача із рапортом про звільнення з військової служби відповідно до підпункту «г» частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», а саме у зв`язку із необхідністю здійснювати постійний догляд за матір`ю ОСОБА_2 . Стверджує, що на підтвердження обставин для звільнення з військової служби, а саме необхідність здійснювати постійний догляд за власною матір`ю ОСОБА_2 , а також відсутність інших осіб першого чи другого ступеня споріднення, до рапорту про звільнення позивач додав такі документи: паспорт та витяг з реєстру територіальної громади позивача; паспорт та РНОКПП ОСОБА_2 , свідоцтво про народження позивача, пенсійне посвідчення ОСОБА_2 , довідку до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ №475251 від 07 грудня 2023 року, індивідуальну програму реабілітації інвалідів (вікова категорія 18 років і старше) №2234 від 07 грудня 2023 року, висновок ЛКК №614 від 11 грудня 2023 року, акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №106/14-10/3 від 03 червня 2024 року, витяг про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №79 від 25 червня 2024 року, довідку видану Військовою частиною НОМЕР_2 від 20 липня 2024 року. Проте, 25 липня 2024 року відповідач відмовив позивачу у звільненні з військової служби у зв`язку з відсутністю підстав для звільнення з військової служби, передбачених ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». Вважає, що саме лише покликання відповідача на той факт, що у позивача наявний брат, який проходить військову службу, не може бути підставою для відмови у задоволенні рапорту. Просить позов задовольнити.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Військова частина НОМЕР_1 скористалася правом подання відзиву на позов. Зазначає, що відповідно до результатів розгляду, рапорт ОСОБА_1 командуванням Військової частини НОМЕР_1 не погоджено, оскільки серед доданих документів позивачем не надано жодних відомостей, що підтверджували би умову відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення у його матері, або ж документів, що підтверджують потребу у постійному догляді - в разі наявності таких членів сім`ї. Стверджує, що надавши роз`яснення щодо відмови у звільненні з військової служби позивачеві, відповідачем чітко вказано на те, що неможливість ухвалення такого рішення зумовлена не фактичною наявністю в останнього рідного брата, який проходить військову службу, а безпосередньо у непред`явленні для розгляду підтверджувальних документів, що засвідчують один з 2 (двох) альтернативних елементів встановленої законодавцем двоскладової підстави для звільнення з військової служби. Також зазначає, що у випадку розгляду командуванням військової частини рапорту військовослужбовця щодо звільнення з військової служби, не постає питання щодо обрання та/або застосування рішень щодо військовослужбовця. В цьому разі військова частина зобов`язана перевірити достатність підстав для такого звільнення. Просить в задоволенні позову відмовити (а.с.49).

Заяв про розгляд справи з викликом сторін суду не надходило. У відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в справі матеріалами.

Суд, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши в сукупності письмові докази, встановив наступне.

15.07.2024 ОСОБА_1 звернувся із рапортом до командира Військової частини НОМЕР_1 про звільнення на підставі пп. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю ІІ групи, а саме матір`ю ОСОБА_2 (а.с.63).

До рапорту додано такі документи: копію паспорта ОСОБА_1 , копію довідки про реєстрацію місця проживання особи №97 від 03.12.2018, копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 , копію паспорта та ідентифікаційного коду ОСОБА_2 , копію витягу з реєстру територіальної громади від 31.08.2023, копію пенсійного посвідчення від 02.01.2024, копію довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ №475251 від 07 грудня 2023 року, копію довідки Військової частини НОМЕР_2 від 20 липня 2024 року, копію акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №106/14-10/3 від 03 червня 2024 року, копію витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №79 від 25 червня 2024 року (а.с.63).

Військова частина НОМЕР_1 за результатами розгляду рапорту листом від 25.07.2024 №1473/1/2202 пт повідомила позивача про те, що у задоволенні його рапорту відмовлено. Зазначено, що до рапорту додано належним чином завірену копію довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією №475251 (серія: 12ААГ) від 07 грудня 2012 року, що видана Коломийською міжрайонною медико-соціальною експертною комісією №2 Івано-Франківського обласного бюро без проходження переогляду. Однак, до матеріалів рапорту не додано документів, що підтверджували би відсутність інших членів сім`ї матері ОСОБА_1 (першого чи другого ступеня споріднення) або ж документів, що підтверджують потребу у постійному догляді у разі наявності таких членів сім`ї. В матеріалах, доданих до рапорту, містяться відомості про наявність у матері ОСОБА_1 інших членів сім`ї першого ступеня споріднення - ОСОБА_1 , який, згідно з довідкою № 5574 від 19 червня 2024 року (форма 5), перебуває на військовій службі за призовом по мобілізації у військовій частині НОМЕР_3 з 05 червня 2024 року (а.с.62).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно із частинами 1, 2 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (надалі також - Закон №2232-XII, в редакції станом на час спірних правовідносин) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

За змістом частини 1 статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно частини 2 статті 2 Закону №2232-ХІІ проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Відповідно до частини 6 статті 2 Закону №2232-ХІІ до видів військової служби належить, зокрема, військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/202 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан. На час розгляду цієї справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII.

Так, відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації звільняються з військової служби під час воєнного стану, зокрема, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Відповідно до пункту 3 частини 12 статі 26 Закону №2232-XII під час дії воєнного стану військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на підставі необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Частиною сьомою статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Згідно із абзацом 2 пункту 14.10 розділу XIV Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України 10.04.2009 №170 (надалі також - Інструкція №170, в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Додатком 19 Інструкції №170 передбачено перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби. Зокрема, відповідно до п. 5 Додатку при поданні до звільнення з військової служби за підставами, зокрема: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року № 413 та визначено підпунктом "г" пунктів 1, 2 частини четвертої, підпунктом "ґ" пункту 2 частини п`ятої, підпунктом "г" пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", подаються: копія аркуша бесіди; копія рапорту військовослужбовця; документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).

Аналіз вказаних норм законодавства свідчить про те, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, звільняються з військової служби під час воєнного стану, зокрема, на підставах, визначених підпунктом "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" через сімейні обставини або з визначених названим Законом поважних причин, за умови, що такі військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу, серед яких така обставина як необхідність здійснення постійного догляду за одним із своїх батьків, який є особою з інвалідністю II групи. При цьому, умовами такого звільнення є відсутність у такої особи з інвалідністю II групи інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення або ж, якщо такі особи є, то вони самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я. Ті військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходить військову службу за призовом під час мобілізації у Військовій частині НОМЕР_1 .

За змістом довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії ААГ №475251 ОСОБА_2 вперше встановлена ІІ група інвалідності з 05.12.2023 без переогляду (а.с.23).

Згідно із висновком ЛКК, виданим Верховинською консультаційною поліклінікою №614 від 11.12.2023, ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду. Вказано, що висновок дійсний безстроково (а.с.25).

Таким чином, в спірному випадку необхідність здійснення постійного догляду за ОСОБА_2 - особою з інвалідністю IІ групи підтверджується вказаним висновком ЛКК, що відповідачем не заперечується.

Підставою для відмови у задоволенні рапорта позивача про звільнення на підставі пп. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю ІІ групи, а саме матір`ю ОСОБА_2 , стало те, що до матеріалів рапорту не додано документів, що підтверджували би відсутність інших членів сім`ї матері ОСОБА_1 (першого чи другого ступеня споріднення) або ж документів, що підтверджують потребу у постійному догляді у разі наявності таких членів сім`ї.

Законодавець в Законі України "Про військовий обов`язок і військову службу" не передбачив перелік осіб, які відносяться до членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення особи, яка потребує постійного догляду.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно з абз. 2 резолютивної частини рішення Конституційного суду України № 5-рп/99 від 03.06.1999 року (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї»), до кола членів сім`ї військовослужбовця належать його (її) дружина (чоловік), їхні діти і батьки.

Житлове законодавство також широко використовує поняття «член сім`ї». Так, ст. 64 Житлового кодексу до членів сім`ї наймача відносить дружину наймача, їхніх дітей і батьків; також членами сім`ї наймача можуть бути визнані й інші особи, якщо вони постійно проживають разом і ведуть із ним спільне господарство.

Окрім кодифікованих нормативно-правових актів, законодавець застосовує поняття «член сім`ї» і в інших правових документах, де висловлені різні підходи до його розуміння: члени сім`ї - це особи, які перебувають у шлюбі; проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою; їхні діти; особи, які перебувають під опікою чи піклуванням; є родичами прямої або непрямої лінії споріднення за умови спільного проживання (Закон України «Про попередження насильства в сім`ї» від 15.11.2001 р.); члени сім`ї - це особи, які перебувають у шлюбі, а також їхні діти, в тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою і піклуванням, інші особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі (Закон України «Про засади запобігання і протидії корупції»); члени сім`ї - це діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець);батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили;утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).

Отже, член сім`ї (у сімейно-правовому аспекті) - це особа, яка має тісний правовий зв`язок із сім`єю, що ґрунтується на шлюбі, спорідненні, усиновленні, інших формах влаштування дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, характеризується спільністю життя та інтересів, наявністю взаємних прав і обов`язків, передбачених сімейним законодавством.

Приписами абзацу другого частини 1 статті 1265 Цивільного кодексу України унормовано, що ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Статтею 1261 Цивільного кодексу України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до статті 1262 Цивільного кодексу України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Підпунктом 14.1.263 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що членами сім`ї фізичної особи першого ступеня споріднення для цілей розділу IV цього Кодексу вважаються її батьки, її чоловік або дружина, діти такої фізичної особи, у тому числі усиновлені.

Членами сім`ї фізичної особи другого ступеня споріднення для цілей розділу IV цього Кодексу вважаються її рідні брати та сестри, її баба та дід з боку матері і з боку батька, онуки.

В рапорті позивач стверджує про відсутність у його матері, окрім брата, інших членів сім`ї, які б могли здійснювати догляд за нею.

За наявними в справі документами, у матері позивача, крім самого позивача, є інша особа першого ступеня споріднення - ОСОБА_1 . Водночас, брат позивача також проходить військову службу, що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою Військової частини НОМЕР_2 від 20.07.2024. Відтак, брат позивача ОСОБА_3 не може здійснювати постійний догляд за матір`ю.

Однак, позивачем не надано відповідачу доказів відсутності у його матері чоловіка та інших дітей, які належать до членів сім`ї першого ступеня споріднення, а також рідних братів, сестер та онуків, які відносяться до членів сім`ї другого ступеня споріднення, або, що такі члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я. Таких доказів не надано і суду.

В нотаріально посвідченій заяві ОСОБА_2 від 21.06.2024 вказано, що вона є вдовою з 06.06.1998, однак жодних доказів на підтвердження вказаного позивачем не надано. При цьому в заяві вказано, що факти викладені в цій заяві, нотаріусом не перевірялися (а.с.78).

Також не є беззаперечними доказами відсутності у матері позивача членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення реєстрація позивача та його матері за спільною адресою, оскільки такі документи підтверджують тільки реєстрацію позивача за відповідною адресою.

Акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 27.06.2024 №113/14-10/3 встановлює тільки фактичне місце проживання позивача разом з матір`ю за однією адресою та жодним чином не може підтверджувати відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення, які могли б здійснювати за нею постійний сторонній догляд.

Так, в акті зазначено, що ОСОБА_1 мобілізований з 24.02.2022, одружений, однак з дружиною більше 5 років не проживає. ОСОБА_2 є перестарілою особою та інвалідом 2 групи, потребує стороннього догляду, постійного амбулаторного лікування та періодично стаціонарного.

Щодо нотаріально посвідченої заяви матері позивача від 30.07.2024, то суд зауважує, що вказана заява не була долучена до рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби, відповідачем не надавалася їй оцінка, відтак суд не приймає її до уваги.

Отже, в справі відсутні докази на підтвердження відсутності у матері позивача інших членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення, які могли б здійснювати за нею постійний сторонній догляд, як того вимагає норма абзацу 12 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону №2232-XII.

З огляду на викладене, суд вважає, що розглядаючи рапорт позивача про звільнення з військової служби разом із доданими документами, відповідач дійшов правильного висновку, що позивачем не було надано документів, які підтверджують відсутність у його матері інших членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення, які могли б здійснювати за нею постійний догляд.

Водночас суд зазначає, що позивач не позбавлений права на звернення із рапортом про звільнення з військової служби за наявності належних доказів, що підтверджують підстави для такого звільнення.

Підсумовуючи наведене суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, відтак, в задоволенні позову слід відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Біньковська Н.В.