Справа № 320/37352/24
Суддя: Парненко В.С.
Дата ухвалення: 2024-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2024 року справа №320/37352/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Парненко В.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо нарахування ОСОБА_1 заборгованості в сумі 1896 грн. 55 коп., в якості надміру виплачених пенсій за серпень 2023 року та вересень 2023 року, та щодо не зарахування до її загального трудового стажу періодів ведення підприємницької діяльності з 01 листопада 1994 року по 31 грудня 1994 рік, з 01 січня 1995 року по 31 грудня 1995 року, з 01 січня 1996 року по 31 грудня 1996 року, з 01 січня 1997 року по 31 грудня 1997 рік, з 01 січня 1998 року по 30 вересня 1998 рік, з 01 листопада 1998 року по 31 грудня 1998 рік, з 01 січня 1999 року по 28 лютого 1999 року, з 01 травня 1999 року по 30 вересня 1999 рік;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з урахуванням трудового стажу за періоди ведення підприємницької діяльності з 01 листопада 1994 року по 31 грудня 1994 рік, з 01 січня 1995 року по 31 грудня 1995 року, з 01 січня 1996 року по 31 грудня 1996 року, з 01 січня 1997 року по 31 грудня 1997 рік, з 01 січня 1998 року по 30 вересня 1998 рік, з 01 листопада 1998 року по 31 грудня 1998 рік, з 01 січня 1999 року по 28 лютого 1999 року, з 01 травня 1999 року по 30 вересня 1999 рік, здійснивши виплату, починаючи з 01.02.2024 року, з урахуванням проведених раніше виплат, без стягнення із ОСОБА_1 надміру виплачених пенсій за серпень 2023 року та вересень 2023 року в сумі 1896 грн. 55 коп.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на думку позивача, дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо нарахування їй заборгованості в сумі 1896 грн. 55 коп., в якості надмірно переплаченої пенсії, та щодо не зарахування їй стажу ведення підприємницької діяльності для визначення розміру її пенсії є протиправними.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 320/37352/24 передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Парненко В.С.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.08.2024 відкрито провадження в адміністративній справі №320/37352/24 та вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами

В матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач заперечує проти вимог позову у повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та одержує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

На звернення позивача щодо перерахунку пенсії від 24.01.2024 року відповідач у листі № 1000-0202-8/22484 від 06.02.2024 року надав інформацію, відповідно до якої:

У період з 23.08.2008 року по 25.10.2017 року позивач одержувала пенсію по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV.

26.10.2017 року позивач звернулася із заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV. Однак при опрацюванні пенсійної справи був помилково застосований інший вид розрахунку пенсії.

У серпні 2023 року позивач повторно звернулася із заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV. Після цього пенсійну справу було переглянуто та приведено у відповідність до чинного законодавства.

Відповідно до наданих даних:

Страховий стаж становить 44 роки, 6 місяців, 17 днів, а коефіцієнт стажу 0,44500. Стаж зараховано по 20.02.2022 року.

Розмір пенсії розраховано із заробітної плати за періоди з 01.01.1984 року по 31.12.1988 рік та з 01.07.2000 року по 30.09.2017 рік.

Осучаснена середня заробітна плата в Україні, з якої сплачено страхові внески, становить 7405,03 грн, індивідуальний коефіцієнт по заробітній платі 0,63532, а середньомісячний заробіток для обчислення пенсії 4704,56 грн (7405,03 Ч 0,63532).

Розмір пенсії за віком становить 2760,00 грн, з яких:

2093,53 грн основний розмір пенсії;

239,68 грн доплата за понаднормовий стаж (за 14 років);

426,79 грн доплата особам, яким не виповнилось 70 років.

Крім того, у листі зазначено, що при перегляді пенсійної справи було виявлено переплату пенсії за серпень та вересень 2023 року в сумі 1896,55 грн.

30.04.2024 року Відповідач повторно надіслав лист, вимагаючи повернення зазначеної переплати на рахунок Пенсійного фонду.

Позивач також звертає увагу, що відповідач, при визначенні розміру пенсії, не врахував стаж ведення підприємницької діяльності як фізичної особи-підприємця за періоди:

з 01.11.1994 по 31.12.1994;

з 01.01.1995 по 31.12.1995;

з 01.01.1996 по 31.12.1996;

з 01.01.1997 по 31.12.1997;

з 01.01.1998 по 30.09.1998;

з 01.11.1998 по 31.12.1998;

з 01.01.1999 по 28.02.1999;

з 01.05.1999 по 30.09.1999.

Позивач вважає протиправними дії відповідача, у зв`язку з чим звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує наступне.

Частиною 1 статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За змістом пункту 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV; тут та надалі у чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції).

Статтею 24 Закону №1058-IV встановлено, зокрема, наступне: страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Згідно зі статтею 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788, у редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин), суми пенсії, надміру виплачені пенсіонеру внаслідок його зловживань (наприклад, подання документів із явно неправильними відомостями чи неподання відомостей про зміни в складі членів сім`ї), можуть стягуватися на підставі рішення органу, який призначає пенсію.

Згідно з пункт 2 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення (затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 №6-4, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 15.05.2003 за №374/7695, далі Порядок №374), визначає термін «переплата пенсії» як суму пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, індексації та інших доплат), виплачену понад розмір, визначений законодавством.

Відповідно до пункту 3 Порядку №374, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути:

повернуті пенсіонером добровільно;

стягнуті на підставі рішення територіальних органів Пенсійного фонду України (ПФУ);

стягнуті у судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішення про стягнення ухвалює територіальний орган ПФУ, де пенсіонер перебуває на обліку.

Обов`язковою умовою для стягнення надміру виплачених пенсій є наявність зловживань із боку пенсіонера. Переплати, що виникли через подання недостовірних даних, які не залежать від дій пенсіонера, не можуть бути стягнуті з нього.

Порядок утримання надміру виплачених пенсій регулюється статтею 50 Закону №1058 та статтею 103 Закону №1788. Згідно з цими нормами, суми переплат можуть бути стягнуті:

добровільно;

на підставі рішень органів ПФУ;

у судовому порядку (але не більше 20% від суми пенсії).

Зловживанням у розумінні частини першої статті 103 Закону №1788 є, зокрема, подання пенсіонером документів із явно неправильними відомостями.

Цей висновок підтверджується постановою Верховного Суду від 07.02.2018 у справі №344/6370/14-а та постановою Верховного Суду України від 25.10.2016 у справі №686/26486/14-а.

Як зазначено у листі Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області №1000-0202-8/22484 від 06.02.2024 року: «При відпрацюванні пенсійної справи помилково було обрано інший вид розрахунку пенсії… Головним управлінням Вашу пенсійну справу переглянуто та приведено у відповідність до чинного законодавства... Водночас повідомляємо, що при перегляді Вашої пенсійної справи виявлено переплату пенсії за серпень 2023 року та вересень 2023 року в сумі 1896,55 грн».

Відповідно до статті 1215 Цивільного кодексу України (ЦК України), не підлягають поверненню безпідставно набуті:

заробітна плата та прирівняні до неї платежі;

пенсії;

допомоги;

стипендії;

відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю;

аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування.

Ці кошти не повертаються, якщо вони були виплачені добровільно, за відсутності рахункової помилки з боку платника та недобросовісності з боку отримувача. Обов`язок доведення недобросовісності отримувача грошових коштів покладається на сторону, яка вимагає їх повернення.

Суд зазначає, що в матеріалах пенсійної справи, яка перебуває на зберіганні у відповідача, немає доказів того, що позивач надавала недостовірні відомості, які стали або могли стати підставою для виплати їй надмірних сум пенсії.

В той же час переплата пенсії за серпень 2023 року та вересень 2023 року виникла через помилкове обрання відповідачем іншого виду розрахунку пенсії, про що позивачу не було відомо.

Оскільки ця передплата не є результатом зловживань із боку позивача, та не є наслідком рахункової помилки відповідача, то відповідно до чинного законодавства, відсутні правові підстави для стягнення з позивача переплати пенсії в розмірі 1896,55 грн.

Згідно зі статтею 62 Закону № 1788-XII, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Абзацом першим пункту 20 Порядку № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Суд зазначає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві. У свою чергу, неналежний порядок ведення документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення Позивача його конституційного права на соціальний захист, зокрема в даному випадку.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 304/877/17.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до довідки, виданої Бориспільським відділенням Броварської ОДП Головного управління ДФС у Київській області №1050 г-1004 від 14.09.2017 року, я, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), в якості ФОП ОСОБА_1 перебувала на податковому обліку в період з 24.10.1994 по 17.02.2000 роки. За цей час позивач отримала наступний дохід:

1994 рік: жовтень 0, листопад 827250 крб., грудень 827250 крб.;

1995 рік: січень 1131250 крб., лютий 1131250 крб., березень 1131250 крб., квітень 1755000 крб., травень 1755000 крб., червень 1755000 крб., липень 3175000 крб., серпень 3175000 крб., вересень 3175000 крб., жовтень 3800000 крб., листопад 3800000 крб., грудень 3800000 крб.;

1996 рік: січень 4475000 крб., лютий 4475000 крб., березень 4475000 крб., квітень 7185000 крб., травень 7185000 крб., червень 7185000 крб., липень 122,95 грн., серпень 122,95 грн., вересень 122,95 грн., жовтень 54,04 грн., листопад 54,04 грн., грудень 54,04 грн.;

1997 рік: січень 54,26 грн., лютий 54,26 грн., березень 54,26 грн., квітень 113,61 грн., травень 113,61 грн., червень 113,61 грн., липень 100,40 грн., серпень 100,40 грн., вересень 100,40 грн., жовтень 75,47 грн., листопад 75,47 грн., грудень 75,47 грн.;

1998 рік: січень 69,58 грн., лютий 69,58 грн., березень 69,58 грн., квітень 21,75 грн.

З 14.04.1998 року позивач перейшла на систему фіксованого податку, сплачуючи щомісячно 50 грн., за винятком окремих місяців 1998-1999 років, що підтверджується відповідними документами.

У підтвердження підприємницької діяльності позивачем додано:

Свідоцтво про державну реєстрацію від 06.09.1994 року;

Ліцензія №64 від 17.10.1996 року;

Сертифікат на право провадження торгівельної діяльності №157 від 10.10.1995 року;

Довідки про трудові відносини фізичної особи з платником єдиного податку від 22.12.2006 року та 11.01.2008 року.

Згідно з п.4 Порядку, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637, періоди підприємницької діяльності з 01.01.1998 по 31.12.2003 роки повинні зараховуватись до страхового стажу.

Враховуючи наведене, ГУ ПФУ у Київській області неправомірно не зарахувало до трудового стажу позивача періоди підприємницької діяльності, що підтверджуються документально, зокрема з 01.11.1994 по 31.12.1999 роки.

Беручи до уваги зібрані та досліджені докази в їх сукупності, а також враховуючи вимоги статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України Київській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з урахуванням трудового стажу за періоди ведення підприємницької діяльності з 01 листопада 1994 року по 31 грудня 1994 рік, з 01 січня 1995 року по 31 грудня 1995 року, з 01 січня 1996 року по 31 грудня 1996 року, з 01 січня 1997 року по 31 грудня 1997 рік, з 01 січня 1998 року по 30 вересня 1998 рік, з 01 листопада 1998 року по 31 грудня 1998 рік, з 01 січня 1999 року по 28 лютого 1999 року, з 01 травня 1999 року по 30 вересня 1999 рік, здійснивши виплату, починаючи з 01.02.2024 року, з урахуванням проведених раніше виплат, без стягнення із ОСОБА_1 надміру виплачених пенсій за серпень 2023 року та вересень 2023 року в сумі 1896 грн. 55 коп.

Поряд з цим, суд зазначає, що відповідно до ч.4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному п.4 ч.2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З системного аналізу вказаних норм ст.245 КАС України можна дійти висновку, що суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача прийняти рішення на користь позивача.

Тобто, такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав свобод чи інтересів позивача і необхідність їх відновлення таким способом, який би гарантував повний захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечував його виконання та унеможливлював необхідність наступних звернень до суду.

Верховний Суд України у своєму рішенні від 16.09.2015 у справі №21-1465а15 вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу адміністративного судочинства України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Під час звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Враховуючи задоволення позову, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1211,20 грн., підлягають стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, - Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, cуд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо нарахування ОСОБА_1 заборгованості в сумі 1896 грн. 55 коп., в якості надміру виплачених пенсій за серпень 2023 року та вересень 2023 року, та щодо не зарахування до її загального трудового стажу періодів ведення підприємницької діяльності з 01 листопада 1994 року по 31 грудня 1994 рік, з 01 січня 1995 року по 31 грудня 1995 року, з 01 січня 1996 року по 31 грудня 1996 року, з 01 січня 1997 року по 31 грудня 1997 рік, з 01 січня 1998 року по 30 вересня 1998 рік, з 01 листопада 1998 року по 31 грудня 1998 рік, з 01 січня 1999 року по 28 лютого 1999 року, з 01 травня 1999 року по 30 вересня 1999 рік.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з урахуванням трудового стажу за періоди ведення підприємницької діяльності з 01 листопада 1994 року по 31 грудня 1994 рік, з 01 січня 1995 року по 31 грудня 1995 року, з 01 січня 1996 року по 31 грудня 1996 року, з 01 січня 1997 року по 31 грудня 1997 рік, з 01 січня 1998 року по 30 вересня 1998 рік, з 01 листопада 1998 року по 31 грудня 1998 рік, з 01 січня 1999 року по 28 лютого 1999 року, з 01 травня 1999 року по 30 вересня 1999 рік, здійснивши виплату, починаючи з 01.02.2024 року, з урахуванням проведених раніше виплат, без стягнення із ОСОБА_1 надміру виплачених пенсій за серпень 2023 року та вересень 2023 року в сумі 1896 грн. 55 коп.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду у Київській області (вул. Саєнка Андрія, 10, м. Фастів, Київська область, 08500, ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Парненко В.С.