Справа № 175/9824/24
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2024-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 грудня 2024 року м. Дніпросправа № 175/9824/24
(суддя Васюченко О.Г., смт. Слобожанське)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Шальєвої В.А., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2024 року у справі №175/9824/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності, закриття провадження та стягнення витрат,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 11 червня 2024 року звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 в якому, просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення №1156 від 03.06.2024 року та закрити провадження по справі.

Позов обґрунтовано тим, що відсутні докази вручення позивачу повістки №985 від 08.02.2024 року та не встановлено дати на яку позивач викликався до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2024 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що аналіз причин та умов, які призвели до вчинення адміністративного правопорушення, свідчать про особисте безвідповідальне ставлення позивача до виконання встановлених законодавством обов`язків громадянина України з правил військового обліку, що оцінюється судом критично в умовах необхідності відсічі агресора під час повномасштабного воєнного вторгнення на територію України.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач оскаржив його до апеляційного суду, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, судом першої інстанції не повно встановлено обставини справи та не надано оцінку тому, що порушення було скоєно та виявлено відповідачем 09.02.2024 року, а позивача притягнуто до відповідальності за нормою, яка вступила в дію 19.05.2024 року. При цьому, позивач зазначає про пропуск строку притягнення його до відповідальності.

Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, відповідач зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що 31.05.2024 року посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 складено протокол №1126 згідно з яким ОСОБА_1 отримавши повістку від 08.02.2024 за №985 керівника ТЦК та СП ІНФОРМАЦІЯ_2 про прибуття, за викликом у строк, зазначений у повістці, без поважних на те причин не з`явився, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 210-1 КУпАП (а.с.9).

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 №1126 від 03.06.2024 року позивача як військовозобов`язаного визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 3 ст.210-1 КУпАП та накладено штраф в розмірі 17000 грн.

За обставинами, викладеними в оскаржуваній постанові встановлено, що ОСОБА_1 отримавши повістку від 08.02.2024 за №985 керівника ТЦК та СП ІНФОРМАЦІЯ_2 про прибуття, за викликом у строк, зазначений у повістці, без поважних на то причин не з`явився, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 210-1 КУпАП (а.с.10).

Законність та обґрунтованість вищезазначеної постанови є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 210-1 КУпАП визначено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно до частини 2 статті 210-1 КУпАП повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 09.05.2024 року № 3696-IX положення статті 210-1 КУпАП доповнено частиною третьою наступного змісту «Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з Указом Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію» було прийнято рішення про оголошення та проведення часткової мобілізації, а отже з цього періоду в Україні діє особливий період.

Відповідно Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 року№2102-ІХ в Україні введено воєнний стан. З цієї дати діє воєнний стан, а тому порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію є підставою для притягнення до відповідальності за частиною 2 статті 210 КУпАП.

Відповідно до положень статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

З аналізу вищезазначеної норми вбачається обов`язок громадян з`явитися, зокрема до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач притягнуто до відповідальності за те, що він, отримавши повістку від 08.02.2024 за №985 керівника ТЦК та СП ІНФОРМАЦІЯ_2 про прибуття, за викликом у строк, зазначений у повістці, без поважних на то причин не з`явився.

Натомість, матеріали справи не містять доказів того, що позивачем була отримана повістка від 08.02.2024 за №985, що б свідчило про належне повідомлення позивача щодо дати та часу на який необхідно прибути до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд апеляційної інстанції зауважує, що позивач у позовній заяві зазначає про те, що відсутні докази вручення позивачу повістки №985 від 08.02.2024 року та не встановлено дату на яку позивач викликався до ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому відповідач як суб`єкт владних повноважень у відповідності до положень статті 77 КАС України зобов`язаний був надати докази в спростування зазначених доводів зважаючи на те, що обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому за умовами частини 5 положень статті 77 КАС України суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Натомість, відповідач не надав до суду ні доказів вручення позивачу повістки №985 від 08.02.2024 року ні інформації того на яку дату позивача було викликано до ІНФОРМАЦІЯ_1 як і доказів в підтвердження того, що позивача було повідомлено у встановленому законом порядку про таку дату, що спростовує доводи відповідача про не прибуття позивача без поважних причин до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зазначений обов`язок відповідач не виконав.

Зважаючи на те, що відповідач не довів того, що позивачем у встановленому законом порядку було отримано повістку №985 від 08.02.2024 року із зазначенням у ній дати та часу на який позивачу необхідно було з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд апеляційної інстанції зробив висновок про протиправність постанови №1156 від 03.06.2024 року та як наслідок необхідності її скасування із закриттям провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, суд погоджується з доводами позивача про те, що закон який встановлює або посилює відповідальність зворотної сили не має.

Відповідно до положень статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позивачем було сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 925 грн згідно з фіскальним чеком № від 29.10.2024 року, при цьому враховуючи положення вищезазначеної норми, зазначена сума судового збору підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.

Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2024 року у справі №175/9824/24 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення №1156 від 03.06.2024 року та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 925 (дев`ятсот двадцять п`ять) гривень.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 26 грудня 2024 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов