Справа № 240/13722/24
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року м. Житомир справа № 240/13722/24

категорія 112030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Лавренчук О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі 519 998,00 гривень у відповідності до пункту першого постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 у розрахунку 100000,00 грн на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за періоди: з 06.02.2023 по 11.07.2023 включно;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у розмірі 519 998,00 гривень у відповідності до пункту першого постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 у розрахунку 100 000,00 грн на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за періоди: з 06.02.2023 по 11.07.2023 включно.

В обґрунтування позову вказує, що після отримання поранення протягом тривалого часу, а саме: з 06.02.2023 по 11.07.2023 проходив лікування в медичних закладах охорони здоров`я. Крім цього, перебуваючи після поранення вже не у військовій частині, позивачем надавалися відповідачу одразу після кожної виписки з медустанови відповідні виписки та довідки, які підтверджують перебування позивача на стаціонарному лікуванні в медичних закладах охорони здоров`я. Додаткова винагорода за зазначений період позивачу так і не була виплачена. У зв`язку з цим, 10 травня 2024 року в інтересах позивача на адресу відповідача був направлений адвокатський запит з приводу надання інформації та документів, які її підтверджують щодо виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за його безпосередню участь в бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) за період перебування його на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я починаючі з 06.02.2023 по 11.07.2023 включно та довідка про суму нарахованого та виплаченого доходу ОСОБА_1 за період з 06.02.2023 по 11.07.2023. До запиту також були додані медичні виписки про перебування позивача на стаціонарному лікуванні за період з 06.02.2023 по 11.07.2023 включно. Докази про направлення адвокатського запиту додаються (фіскальний чек про відправку). Листом від 20.05.2024 командування ДШВ ЗСУ повідомило представника про те, щ за результатами опрацювання запиту, командуванню військової частини НОМЕР_1 (відповідачу) визначено завдання опрацювати запит та у найкоротші строки надати запитувану інформацію. Станом на день подання позову жодної інформації з приводу запитуваної інформації позивачу та його представнику не надходило.

Суддя своєю ухвалою від 05.08.2024 постановила: Визнати поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду. Поновити строк звернення до адміністративного суду. Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справ.

Ухвалою суду від 01.11.2023 постановлено витребувати у відповідача картку особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 за період з 01.02.2023 по 01.12.2023.

До суду 23.12.2024 надійшов відзив на позовну заяву. Заперечуючи позовні вимоги відповідач вказує, що додаткова винагороди в розмірі 100 000 гривень виплачується виключно: - за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та; - лікування здійснюється у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини; - за період перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії; Відповідач у відзиві також зазначає, що підставою для надання такої відпустки є виключно постанова ВЛК в якій, крім того, обов`язково зазначається ступінь важкості поранення. Заперечуючи позовні вимоги відповідач вказує, що підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 грн є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі - Довідка), видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва), під час захисту Батьківщини. В довідці про обставини травми Позивача від 10.02.2023 № 445. Відповідно до зазначеної довідки Позивач 12.01.2023 позивач отримав: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, акубаротравма середнього ступеню. Періоди лікування, що на думку Відповідача не підтверджуються Позивачем: 06.02.2023 13.03.2023 виписка з медичної карти стаціонарного хворого № № 1445/2023, надана Позивачем на підтвердження періоду лікування не підтверджує лікування поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, натомість вказує на лікування хвороби (діагноз: постконтузійний синдром з цефалгіями, диссомніями, лікворно-гіпертензивним синдромом). 19.04.2023 17.05.2023 виписка з медичної карти стаціонарного хворого № 2996, надана Позивачем на підтвердження періоду лікування не підтверджує лікування поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, натомість вказує на лікування хвороби (діагноз: адаптаційний розлад у вигляді тривожно-депресивного синдрому з нав`язливими рухами та звуками, ситуаційно обумовлений). 20.06.2023 11.07.2023 виписка з медичної карти стаціонарного хворого № 4660, надана Позивачем на підтвердження періоду лікування не підтверджує лікування поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, натомість вказує на лікування хвороби (діагноз: тривожно-депресивний розлад внаслідок тривалої психотравмуючої ситуації, посттравматичного генезу, астено-депресивний синдром з інсомнією та нав`язливими рухами та звуками). Вважає вимоги позивача необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

До відзиву надано картку особового рахунку позивача за лютий - листопад 2023 року, витяг з наказу №1870 від 20.08.2024 та витяг з наказу №2934 від 13.11.2024.

Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтями 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Сторонами не заперечується, що позивач до 09.11.2023 позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , з якої наказом від 06.11.2023 №189-РС був звільнений, а наказом №317 від 09.11.2023 (по стройовій частині), виключений зі списків особового складу частини (а.с. 48).

Встановлено, що позивач 12 січня 2023 отримав закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, акубаротравму середнього ступеню за обставин: безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойового завдання в складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 , в районі населеного пункту Кремінна, Луганської області внаслідок артилерійського обстрілу.

Вказана вище обставина підтверджується довідкою №445 від 10.02.2023 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) (а.с. 31).

До позову додано виписки з медичної карти стаціонарного хворого, а саме:

- виписка №286 у якій вказано, що позивач із 24.01.2023 по 06.02.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у КЗ "Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни" (а.с. 33-34);

- виписка №1445/2023, у якій вказано, що позивач із 06.02.2023 13.03.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у КП "Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги" ДОР (а.с. 35-36)

- виписка №917, у якій вказано, що позивач із 13.03.2023 по 27.03.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у КЗ "Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни"(а.с. 37-38)

- виписка №1779, у якій вказано, що позивач із 29.03.2023 по 08.04.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП "ГВВ" ЖОР Центр неврологічної допомоги та психологічної реабілітації учасників АТО (а.с. 39-40)

- довідка №266 від 19.04.2023 у якій вказано, що позивач із 29.03.2023 по 19.04.2023 знаходився на лікуванні та психологічній реабілітації в КНП "Госпіталь ветеранів війни" ЖОР (а.с. 41)

- виписка №2996, у якій вказано, що позивач із 19.04.2023 по 17.05.2023 перебував на психологічній реабілітації у КНП "Обласний медичний спеціалізований центр" ЖОР (а.с. 42-43);

- виписка №2772, у якій вказано, що позивач із 22.05.2023 по02.06.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у Центрі неврологічної допомоги та психологічної реабілітації учасників АТО КНП "ГВВ" ЖОР (а.с. 44),

- виписка №4660, у якій вказано, що позивач із 20.06.2023 по 11.07.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП "Обласний медичний спеціалізований центр" ЖОР (а.с. 45-46)

З матеріалів справи вбачається, що представник позивача звернувся із адвокатським запитом від 08.05.2024 до відповідача у якому просив направити інформацію щодо виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за період перебування на стаціонарному лікуванні з 06.02.2023 по 11.07.2023.

Листом від 20.05.2024 командування ДШВ ЗСУ повідомило представника позивача, що командуванню військової частини НОМЕР_1 визначено завдання опрацювати ваш запит у найкоротші терміни.

На дату звернення до суду з позовом, як представник позивача стверджує, відповідь на адвокатський запит не отримано.

Разом з тим, на виконання вимог ухвали від 26.07.2024 про залишення позову без руху, представник позивача надав заяву, до якої долучив копію відповіді Військової частини НОМЕР_1 від 20.05.2024 у якій зазначено: "Також повідомляємо, що на теперішній час у військовій частині НОМЕР_1 опрацьовуються надані документи що підтверджують період проходження ОСОБА_1 стаціонарного лікування та буде прийнято рішення щодо внесення змін до наказів військової частини НОМЕР_1 на доплати додаткової винагороди із розрахунку 100 тис. грн за місяць за період такого лікування, відпустки за станом здоров`я. Фінансово - економічною службою буде здійснено виплату додаткової винагороди за період видання вищезгаданого наказу" (а.с. 63)".

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

На виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон України №2232-ХІІ) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з п.1 ст.9 Закону України №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Пунктами 2 - 4 цієї правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260).

Відповідно до пункту 17 Порядку №260, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану" від 24.02.2022 №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії якого продовжено Указами Президента України: №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022 та №757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023, від 01.05.2023 №254/2023.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята Постанова №168, пунктом 1 якої (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Таким чином, додаткова винагорода в розмірі 100000 грн виплачується військовослужбовцям у у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого.

Для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на період дії воєнного стану немає обов`язкової умови щодо безперервного перебування на стаціонарному лікуванні.

Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі 100000 гривень.

Спірним питанням в межах розгляду даної справи є право позивача на нарахування та виплату додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 за час перебування на стаціонарному лікуванні, у зв`язку з отриманням 12.01.2023 травми: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, акубаротравма середнього ступень (а.с. 31).

Порядок та умови виплати зазначеної винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України на час виникнення спірних правовідносин був встановлений рішенням Міністра оборони України, доведеним телеграмою №248/1298 від 25.03.2022.

Пунктом 8 вказаного рішення визначено, що у період дії воєнного стану, військовослужбовцям, які отримали поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язані із захистом Батьківщини, додаткову винагороду виплачувати у розмірі 100000 грн за весь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

В подальшому, з метою врегулювання та встановлення єдиних підходів щодо порядку виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, Міністром оборони України прийнято рішення - окреме доручення від 23.06.2022 №912/з/29, яким серед іншого у пункті 7 визначено, що у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень також включати військовослужбовців, які [...] у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії (ця норма застосовується з 24.02.2022).

Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 24.08.2008 №402, видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Отже, виходячи зі змісту наведених норм в контексті спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що збільшена до 100 тисяч гривень додаткова винагорода виплачується військовослужбовцю за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з дня отримання поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого) або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії й підставою для видання наказу щодо виплати такої винагороди є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 24.08.2008 №402, видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Із матеріалів справи встановлено, що відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 №445 від 10.02.2023 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) солдата ОСОБА_1 : 12 січня 2023 року отримав: закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, акубаротравму середнього ступеню. За обставин: безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойового завдання в складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 , в районі населеного пункту Кремінна, Луганської області внаслідок артилерійського обстрілу (а.с. 31).

Під час розгляду справи встановлено, що позивач із 24.01.2023 перебував на стаціонарному лікуванні, а саме:

- виписка №286: із 24.01.2023 по 06.02.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у КЗ "Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни" (а.с. 33-34);

- виписка №1445/2023: із 06.02.2023 по 13.03.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у КП "Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги" ДОР. (а.с. 35-36);

- виписка №917: із 13.03.2023 по 27.03.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у КЗ "Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни"(а.с. 37-38);

- виписка №1779: із 29.03.2023 по 08.04.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП "ГВВ" ЖОР Центр неврологічної допомоги та психологічної реабілітації учасників АТО (а.с. 39-40);

- довідка №266 від 19.04.2023: із 29.03.2023 по 19.04.2023 знаходився на лікуванні та психологічній реабілітації в КНП "Госпіталь ветеранів війни" ЖОР (а.с. 41);

- виписка №2996: із 19.04.2023 по 17.05.2023 перебував на психологічній реабілітації у КНП "Обласний медичний спеціалізований центр" ЖОР (а.с. 42-43);

- виписка №2772: із 22.05.2023 по 02.06.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у Центрі неврологічної допомоги та психологічної реабілітації учасників АТО КНП "ГВВ" ЖОР (а.с. 44);

- виписка №4660: із 20.06.2023 по 11.07.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП "Обласний медичний спеціалізований центр" ЖОР (а.с. 45-46).

Відтак, обидві умови (пов`язаність травми позивача із захистом Батьківщини та факт його перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення) у даних спірних правовідносинах дотримані та підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами за період: із 24.01.2023 по 06.02.2023, із 06.02.2023 по 13.03.2023, із 13.03.2023 по 27.03.2023, із 29.03.2023 по 08.04.2023, із 19.04.2023 по 17.05.2023, із 22.05.2023 по 02.06.2023, із 20.06.2023 по 11.07.2023.

Відповідачем до відзиву додано копії наказів командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) "Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 на період дії воєнного стану" у п. 1 яких наказано "Виплатити додаткову винагороду в розмірі 100000 грн 00 коп. (пропорційно із розрахунку за місяць, з урахуванням раніше виплаченої винагороди з розрахунку 30000 грн 00 коп.) військовослужбовцям, які у зв`язку із пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають (перебували) на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я відповідно до додатку до цього наказу:

- №1870 від 20.08.2024, у додатку до якого вказано за порядковим номером 25 ОСОБА_1 , період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я: з 24.01.2023 по 06.02.2023; із 13.03.2023 по 27.03.2023 (а.с. 86 на звороті - 87 на звороті);

- №2934 від 13.11.2024,у додатку до якого вказано за порядковим номером 3 ОСОБА_1 , період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я: з 29.03.2023 по 08.04.2023, із 22.05.2023 по 02.06.2023 (а.с. 88 на звороті - 89 на звороті).

Відповідачем також надано копії відомостей зарахувань заробітної плати (грошового забезпечення) за 07.10.2024 про виплату позивачу 86561,99 грн (а.с. 88) та відомостей зарахувань заробітної плати (грошового забезпечення) за 28.11.2024 про виплату позивачу 74139,79 грн (а.с. 90).

Отже, належними доказами підтверджується, що Військовою частиною НОМЕР_1 виплачено позивачу додаткову винагороду, визначену постановою КМУ від 28.02.2022 №168 у розрахунку 100000,00 грн. на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за періоди: з 21.01.2023 по 06.02.2023, із 13.03.2023 по 27.03.2024, із 29.03.2023 по 08.04.2023, із 22.05.2023 по 02.06.2023.

У зв`язку з вказаним, суд вважає, що ОСОБА_1 має право на отримання додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, у розмірі 100000 гривень на місяць (з розрахунку пропорційно дням його перебування на стаціонарному лікуванні) за періоди перебування на стаціонарному лікуванні з 06.02.2023 по 13.03.2023, із 19.04.2023 по 17.05.2023, із 20.06.2023 по 11.07.2023.

Однак, військова частина НОМЕР_1 не виплачувала йому зазначеної додаткової винагороди за вказані періоди перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаного із захистом Батьківщини. Доказів протилежного військова частина НОМЕР_1 , яка з огляду на положення ч. 2 ст. 77 КАС України несе обов`язок щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності, до суду не надала.

З огляду на зазначене суд приходить до висновку, що бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, за періоди його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 06.02.2023 по 13.03.2023, із 19.04.2023 по 17.05.2023, із 20.06.2023 по 11.07.2023 у зв`язку із пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, є протиправним.

Застосовуючи механізм ефективного захисту прав позивача, порушеного суб`єктом владних повноважень, суд вважає за необхідне зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі 100000,00 гривень на місяць (з розрахунку пропорційно дням його перебування на стаціонарному лікуванні) за періоди його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, з 06.02.2023 по 13.03.2023, із 19.04.2023 по 17.05.2023, із 20.06.2023 по 11.07.2023, з урахуванням раніше виплачених сум такої додаткової винагороди.

Щодо решти періодів, а саме: з 19.04.2023 по 18.04.2023, із 18.05.2023 по 21.05.2023, із 03.06.2023 по 19.06.2023, то суд не вбачає підстав для задоволення позову, оскільки відсутні докази, що у вказані періоди позивач перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України"(п.58) відповідно до усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відтак, суд повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" та в матеріалах справі відсутні докази на підтвердження понесення ним інших судових витрат по даній справі, підстави для вирішення питання про розподілу судових витрат - відсутні.

Керуючись статями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Частково задовольнити позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за періоди його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 06.02.2023 по 13.03.2023, із 19.04.2023 по 17.05.2023, із 20.06.2023 по 11.07.2023 у зв`язку із пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини,

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі 100000,00 гривень на місяць (з розрахунку пропорційно дням його перебування на стаціонарному лікуванні) за періоди його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, з 06.02.2023 по 13.03.2023, із 19.04.2023 по 17.05.2023, із 20.06.2023 по 11.07.2023 з урахуванням раніше виплачених сум такої додаткової винагороди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук

26.12.24