Справа № 480/6095/24
Суддя: М.М. Шаповал
Дата ухвалення: 2024-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 грудня 2024 року Справа № 480/6095/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Шаповала М.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/6095/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 просить суд:
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у звільненні військовослужбовця - ОСОБА_1 з військової служби у запас за сімейними обставинами на підставі підпункту г пункту два частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" в редакції від 04.05.2024;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 в особі її командира звільнити військовослужбовця - ОСОБА_1 з військової служби у запас за сімейними обставинами на підставі підпункту г пункту два частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" в редакції від 04.05.2024;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 в особі її командира виключити військовослужбовця - ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини, та направити його особову справу до ІНФОРМАЦІЯ_1 для постановки на військовий облік.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що звернувся до відповідача із рапортом про звільнення з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за рідною матір`ю, яка за довідкою лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду. Натомість відповідач відмовив позивачу у звільненні.
Дії відповідача щодо відмови у звільненні з військової служби позивач вважає протиправними.
Ухвалою суду від 15.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Згідно з п. 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 31 січня 2024 року № 40, рапорт письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням чи пояснення особистого характеру.
Рапорт позивача було розглянуто у 30 денний строк визначений пунктом 3.11.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 31 січня 2024 року № 40.
Відповідач зазначає, що рапорт про звільнення з військової служби від 12.05.2024 було розглянуто належно, надано оцінку долученим до рапорту документам, та надано відповідь від 07.06.2024, якою повідомлено, що "не підтверджено необхідність здійснювати постійний догляд за матір`ю, яка є особою з інвалідністю II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарськоконсультативної комісії закладу охорони здоров`я" з урахуванням змін внесених до Закону № 2232-XII та вказано про додаткові умови, які мають бути підтверджені для прийняття рішення про звільнення з військової служби.
Тобто, з 18.05.2024 змінилася підстава для звільнення з військової служби під час дії воєнного стану, на яку позивач посилався у своєму рапорті. Зокрема наявність одного із своїх батьків із числа осіб з інвалідністю I чи II групи стала недостатньою обставиною для звільнення через визначення законодавцем додаткових умов. Тобто розгляд рапорту позивача про звільнення з військової служби з 18.05.2024 потребує доведення відповідачу існування додаткових обставин, таких як існування у його батька необхідності здійснення постійного догляду та відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я. У задоволенні позовних вимог просить відмовити.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , старший солдат - старший стрілець оператор 2 механізованого відділення взводу 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону проходить військову службу в військовій частині НОМЕР_1 .
12.05.2024 позивач звернувся з рапортом до командування військової частини НОМЕР_1 в якому просив звільнити його з лав Збройних Сил України у відставку відповідно до підпункту г пункту два частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (в редакції чинній на момент звернення з рапортом) через такі сімейні обставини або інші поважні причини: у зв`язку з наявністю матері з числа осіб з інвалідністю ІІ групи.
До рапорту позивач додав копії наступних документів: копію паспорту ОСОБА_2 , копію довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, копію пенсійного посвідчення ОСОБА_3 , копію ідентифікаційного номеру ОСОБА_3 , копію свідоцтва про шлюб ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 , копію свідоцтва про смерть ОСОБА_4 копію довідки про обставини травми солдата ОСОБА_6 , довідку про реєстрацію за місцем проживання ОСОБА_1 .
Листом від 07.06.2024, за підписом командира військової частини НОМЕР_1 , позивачу відмовлено у звільненні з наступних підстав: відповідач з посиланням на норми Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" в редакції станом на 18.05.2024, відмовив позивачу у звільненні, зазначивши, що позивачем не підтверджено необхідність здійснювати постійний догляд за матір`ю, яка є особою з інвалідністю II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарськоконсультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Відмову відповідача щодо звільнення з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" позивач вважає протиправною, а тому за захистом своїх прав, свобод та інтересів звернувся до суду з цим позовом.
Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, здійснює Закон України Про військовий обов`язок і військову службу № 2232-XII від 25.03.1992 (далі Закон № 2232-XII). Він же визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Згідно з частинами першою, другою статті 1 цього Закону захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону № 2232-XII і залежать від виду військової служби.
Підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період та військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, передбачені частиною четвертою цієї статті.
При цьому, пункт перший визначає підстави для звільнення таких військовослужбовців під час дії особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану), а пункт другий - під час воєнного стану.
Згідно з підпунктом г пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, звільняються під час дії воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Таким чином, підставою для звільнення військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом на час мобілізації, під час дії воєнного стану є необхідність здійснення постійного догляду за хворими батьками, що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Отже, визначальною ознакою для звільнення позивача з військової служби у спірних правовідносинах є обставина необхідності здійснення постійного догляду позивачем за хворою матір`ю.
Як встановив вище суд, до рапорту позивач додав копії наступних документів: копію паспорту ОСОБА_2 , копію довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, копію пенсійного посвідчення ОСОБА_3 , копію ідентифікаційного номеру ОСОБА_3 , копію свідоцтва про шлюб ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 , копію свідоцтва про смерть ОСОБА_4 копію довідки про обставини травми солдата ОСОБА_6 , довідку про реєстрацію за місцем проживання ОСОБА_1 .
Процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації визначає Положення про медико-соціальну експертизу, затверджене постановою Кабінету Міністрів України № 1317 від 03.12.2009 (далі - Положення № 1317).
Абз. 3 пп. 1 п. 11 цього Положення встановлює, що міські, міжрайонні, районні комісії визначають потребу осіб з інвалідністю, потерпілих від нещасного випадку на виробництві, із стійкою втратою працездатності у медичній та соціальній допомозі, в тому числі у додатковому харчуванні, ліках, спеціальному медичному, постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі, побутовому обслуговуванні, протезуванні, санаторно-курортному лікуванні, придбанні спеціальних засобів пересування.
Таким чином, визначення потреби вказаних категорій осіб у постійному сторонньому нагляді визначає МСЕК.
В свою чергу, єдиний механізм організації експертизи тимчасової втрати працездатності осіб в окремих випадках, за яких медичний висновок про тимчасову непрацездатність (далі - медичний висновок) відповідно до Порядку формування медичних висновків про тимчасову непрацездатність, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01 червня 2021 року № 1066, не формується, а також повноваження та роботу лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я (далі - ЛКК) за результатом здійснення експертизи тимчасової непрацездатності лікуючим лікарем закладу охорони здоров`я незалежно від форми власності та фізичної особи - підприємця, які мають ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики визначає Порядок організації експертизи тимчасової втрати працездатності затверджений наказом МОЗ України від 09.04.2008 № 189 (далі Наказ № 189).
Відповідно до розділу ІІ Наказу № 189 під час здійснення експертизи тимчасової непрацездатності лікуючий лікар суб`єкта господарювання на підставі даних всебічного медичного обстеження пацієнта, ураховуючи ступінь функціональних порушень органів та систем, характер та перебіг патологічного процесу, умови праці:
1) приймає рішення про формування (видачу) документів про тимчасову непрацездатність: формування медичних висновків про тимчасову непрацездатність відповідно до вимог Порядку формування медичних висновків про тимчасову непрацездатність, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01 червня 2021 року № 1066; видачу інших документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність особи, відповідно до вимог цього розділу;
2) здійснює комплексну оцінку порушень функціонального стану організму та інших причин, якими вона обумовлена, що визначають факт тимчасової втрати працездатності, установлення строку непрацездатності, визначення клінічного та трудового прогнозу відповідно до встановленого діагнозу;
3) представляє пацієнта ЛКК у складних випадках, якщо непрацездатність пацієнта триває 30 і більше днів, для вирішення питання про направлення такого пацієнта на медико-соціальну експертну комісію (далі - МСЕК) на огляд або консультацію, а у випадку наявності ознак стійкої втрати працездатності - незалежно від тривалості хвороби, відповідно до Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317.
В свою чергу, відповідно до пункту 4 розділу IV Наказу № 189 лікарсько-консультативна комісія видає висновки або рекомендації щодо догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, а в разі, коли дитина хвора на цукровий діабет I типу (інсулінозалежний) - до досягнення дитиною 16-річного віку.
Суд також врахував, що наказом від 31.07.2013 № 667 Міністерство охорони здоров`я України затвердило Інструкцію про порядок надання висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу. Вказана інструкція встановлює підстави для видачі ЛКК висновку щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу.
З проведеного аналізу наведених нормативних актів в контексті розподілення повноважень між ЛКК та МСЕК суд дійшов висновку, що необхідність постійного стороннього догляду за хворими, що досягли повноліття, підтверджується виключно медико-соціальною експертною комісією. В той час, як лікарсько-консультативна комісія видає документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність особи. Необхідність постійного стороннього догляду може бути встановлено за висновком лікарсько-консультативної комісії виключно стосовно хворої дитини або щодо особи з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу.
Суд врахував, що матеріали справи містять докази подання позивачем до рапорту про звільнення висновку медико-соціальної експертної комісії, яким була би підтверджена необхідність постійного догляду за його матір`ю, що свідчить про відсутність підстав для звільнення позивача з військової служби за підпунктом г пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд визнає, що належним способом захисту порушеного права позивача в даному випаду є визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у звільненні військовослужбовця - ОСОБА_1 з військової служби у запас за сімейними обставинами на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" в редакції від 04.05.2024 та зобов`язання його повторно розглянути рапорт від 12.05.2024 та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у звільненні військовослужбовця - ОСОБА_1 з військової служби у запас за сімейними обставинами на підставі підпункту г пункту два частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" в редакції від 04.05.2024.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 в особі її командира повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 12.05.2024 з урахуванням висновків суду по даній справі та прийняти відповідне рішення по суті рапорту.
Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 1211,20 грн судових витрат.
У задоволенні інших вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Шаповал