Справа № 120/17035/24
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2024-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

м. Вінниця

26 грудня 2024 р. Справа № 120/17035/24

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Слободонюк Михайло Васильович, розглянувши матеріали позовної заяви за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

20.12.2024 до суду через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Килибою О.В., до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії.

Частиною першою статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що після одержання позовної заяви суддя з`ясовує, серед іншого, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.ст. 160, 161, 172 цього Кодексу. Водночас, вказані положення поширюються на всі випадки звернення до адміністративного суду з позовною заявою, а їх недотримання свідчить про невідповідність позовної заяви вимогам закону.

Ознайомившись із позовною заявою та доданими до неї матеріалами, вважаю, що таку позовну заяви належить залишити без руху з огляду на наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 160 КАС України, в позовній заяві зазначається виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Разом із тим, у відповідності до ч. 4 ст. 161 КАС України, яка кореспондується із положеннями ч. 2 ст. 79 КАС України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Отже, аналіз наведених норм вказує, що КАС України покладає на позивача обов`язок додати до позовної заяви всі докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Так, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначає, що 29.11.2024 звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника , як дружині, яка здійснює догляд за дітьми загиблого, які не досягли 8-річного віку на підставі ч. 1 статті 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Втім, в порушення положень ч. 4 ст. 161, ч. 2 ст. 79 КАС України, позивачем до позовної заяви не надано копію відповідної заяви з якою вона зверталась до пенсійного органу та на яку посилається у своєму позові.

Необхідність цього доказу має важливе значення, оскільки стосується безпосередньо обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Зокрема, як вбачається зі змісту заявлених у цій справі позовних вимог, позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №09 від 05.12.2024 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ від 09.04.1992.

Однак, ознайомившись із власне самим оскаржуваним рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області №09 від 05.12.2024 стає зрозумілим, що питання про призначення пенсії позивачу в разі втрати годувальника розглядалось пенсійним органом в порядку Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Тобто, в цьому разі може мати невідповідність викладених у позовній заяві обставин відносно фактичних доказів та подій, що в дійсності могли мати місце.

Крім того, позивач у позовній заяві вказує, що безпосередньо зверталась до відповідача (тобто ГУ ПФУ у Вінницькій області) із заявою про призначення пенсії в разі втрати годувальника.

Втім у листі ГУ ПФУ у Вінницькій області від 16.12.2024 №0200-0308-В/130961, адресованого адвокату Килибі О.В., відповідачем прямо зазначено, що ОСОБА_1 за призначенням пенсії у разі втрати годувальника саме до ГУ ПФУ у Вінницькій області не зверталася, так як зареєстрована і проживає в Київській області.

Отже, і в цьому випадку також наявні протиріччя, на усунення яких позивач мала би надати до позовної заяви відповідні докази, тобто копію відповідної заяви про призначення пенсії, з якою вона зверталась до відповідача.

Також не можна оминути поза увагою і той факт, що відповідно до п. 2 розділу 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1 (далі - Порядок № 3-1), заявапро призначення пенсії в разі втрати годувальника подається членом сім`ї військовослужбовця, особи, яка має право на пенсію згідно із Законом, якому на дату смерті не було призначено пенсію, до органів, що призначають пенсії, через уповноважений орган (структурний підрозділ).

Натомість, в позовній заяві відсутні жодні посилання на те, що позивач подавала відповідну заяву про призначення їй пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону №2262-ХІІ від 09.04.1992 через уповноважені структурні підрозділи відповідних органів міністерств чи інших органів, які здійснюють підготовку документів, необхідних для призначення пенсій.

Таким чином якщо позивач вважає, що вона має право на пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", то їй необхідно підтвердити дотримання нею визначеної Порядком № 3-1 процедури подання документів та реалізації такого право у визначений законом спосіб.

В той же час якщо позивач зверталась із заявою про призначення пенсії за положеннями Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", то зміст позовних вимог має ґрунтуватись на зовсім інших як нормативних так і фактичних підставах.

За таких обставин з метою усунення відповідних розбіжностей, які містить позовна заява, та на виконання вимог п.п. 4, 5 ч. 5 ст. 160, ч. 4 ст. 161 КАС України, ч. 2 ст. 79 КАС України позивачу необхідно надати суду усі наявні докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, зокрема копію заяви з доданими документами, з якою позивач зверталась до пенсійного органу з проханням про призначення її пенсії у зв`язку із втратою годувальника; відомості про те, чи дотримано позивачем вимог п. 2 розділу 1 Порядку № 3-1 щодо подання заява про призначення пенсії в разі втрати годувальника до органів, що призначають пенсії, через уповноважений орган (структурний підрозділ) та, в разі потреби, навести додаткові обґрунтування своїх вимог в контексті викладених в цій ухвалі обставин.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 160, 161 КАС України, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, позовну заяву ОСОБА_1 належить залишити без руху з наданням позивачу строку для усунення виявлених судом недоліків, зазначених у цій ухвалі.

Керуючись ст.ст. 160, 161, 169, 256 293 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії, - залишити без руху.

Встановити позивачу 7-ми денний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви, зазначених в мотивувальній частині ухвали суду.

Копію ухвали надіслати позивачу (представнику позивача).

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович