Справа № 240/14669/24
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2024-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2024 року м. Житомир справа № 240/14669/24

категорія 106020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Панкеєвої В.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування і не виплати йому додаткової винагороди збільшеної до 100000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи день отримання поранення та час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, а також відпустки за станом здоров`я у зв`язку з визнанням травми тяжкою, у зв`язку з травмою (отриманою 05.12.2022), пов`язаної із захистом Батьківщини, за періоди: з 05.12.2022 по 09.12.2022 (5 днів), 10.12.2022 по 12.12.2022 (3 дні), з 13.12.2022 по 02.02.2023 (52 дні), з 03.02.2023 по 04.03.2023 (30 днів), відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану";

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити йому додаткову винагороду збільшену до 100000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи день отримання поранення та час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого а також відпустки за станом здоров`я у зв`язку з визнанням травми тяжкою, у зв`язку з травмою (отриманою 05.12.2022), пов`язаної із захистом Батьківщини, за періоди: з 05.12.2022 по 09.12.2022 (5 днів), 10.12.2022 по 12.12.2022 (3 дні), з 13.12.2022 по 02.02.2023 (52 дні), з 03.02.2023 по 04.03.2023 (30 днів), відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 (95-та окрема десантно-штурмова бригада). Під час проходження військової служби, перебуваючи в зоні бойових дій та виконуючи бойове завдання, 05.12.2022 отримав травму, а саме: обмороження І-ІІ ступеня дистальних фаланг 1-4 пальців лівої стопи. Після отриманої травми, позивач перебував на стаціонарному лікуванні у період з 05.12.2022 по 09.12.2022, з 10.12.2022 по 12.12.2022 та з 13.12.2022 по 02.02.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я, а з 03.02.2023 по 04.03.2023 - у відпустці за станом здоров`я. Однак, за вказані періоди відповідачем не нараховано та не виплачено позивачу додаткову щомісячну винагороду у збільшеному до 100000 грн розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022. Таку бездіяльність відповідача, вважає протиправною та такою, що суперечить встановленим чинним законодавством України нормам.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 12.08.2024 відкрито провадження в адміністративній справі за вказаним позовом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

09.09.2024 представником відповідача до суду було подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вказує, що військовою частиною НОМЕР_1 виплачено позивачу додаткову грошову винагороду на період дії воєнного стану з розрахунку 100 000 грн на місяць за період з 01.12.2022 по 08.12.2022 та з 10.12.2022 по 02.02.2023. Інші періоди, заявлені позивачем в позові, на думку відповідача не підлягають оплаті з розрахунку 100 000 грн на місяць. Також зауважує, що з 03.02.2023 по 04.03.2023 позивач перебував у відпустці за станом здоров`я на підставі довідки ВЛК без зазначення тяжкості отриманої травми.

17.09.2024 представником позивача подано відповідь на відзив, де він зазначає, що відповідачем не було спростовано його доводи, наведені в обґрунтування позовних вимог.

У період із 02.09.2024 по 16.09.2024, 07.10.2024 та із 04.11.2024 по 18.11.2024 головуюча суддя перебувала у відпустці, із 25.11.2024 по 01.12.2024 - у відрядженні.

Зважаючи на незначну складність справи, суд вважає за необхідне розглянути її в порядку п.2 ч.1 ст.263 КАС України.

У відповідності до частини 4 статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, ОСОБА_1 у період з 09.06.2022 по 31.03.2023 перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 (95-та окрема десантно-штурмова бригада).

05.12.2022 солдат ОСОБА_1 , приймаючи безпосередню участь у бойових діях під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань в складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 , в районі населеного пункту АДРЕСА_1 внаслідок артилерійського обстрілу отримав травму, а саме: обмороження І-ІІ ступеня дистальних фаланг 1-4 пальців лівої стопи, що підтверджується довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №1238 від 03.04.2023 (а.с.38).

В довідці №1238 від 03.04.2023 вказано, що травмування не пов`язане з вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення дій в стані алкогольного сп`яніння, під час травмування перебував в засобах індивідуального захисту (кевларовий шолом, бронежилет).

Підставою для видачі довідки слугував наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 05.12.2022 №970.

Отримання позивачем 05.12.2022 обмороження І-ІІ ступеня дистальних фаланг 1-4 пальців лівої стопи підтверджується також первинною медичною картою (формою 100), виданої 66 МВТ м.Курахове 08.12.2022 (а.с.31-32).

Згідно картки стаціонарного хворого №31357, у період з 10.12.2022 по 12.12.2022 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у гнійно-септичному відділенні КНП "Міська клінічна лікарня № 4" Дніпровської міської ради з діагнозом: відмороження лівої стопи ІІ-ІІІ ст. Анамнез: вважає себе хворим 5-7 діб, під час проведення бойових дій з`явилися перші симптоми. Доправлений по евакуації до МКЛ № 4. Шпиталізований в ГСХ [прим.: гнійно-септичне відділення] в ургентному порядку (а.с.33).

У період з 13.12.2022 по 02.02.2023, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП "Обласна клінічна лікарня ім. О. Ф. Гербачевського" Житомирської обласної ради, що підтверджується випискою №24699 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого (а.с.35-36).

У вищезазначеній виписці вказано основний діагноз, який встановлено позивачу: Т34.8 Відмороження з некрозом тканин в області гомілково-ступневого суглобу ступні. Супутні захворювання: Т95.3 Віддалені наслідки термічного та хімічного опіку та відмороження нижньої кінцівки. Y96.0 Фактори, пов`язані з умовами праці. Проведено хірургічну операцію: 29.12.2022 10:50 KN7 10 02 Ампутація пальців лівої стопи 2 палець ампутація I, V пальців лівої стопи.

Згідно з довідкою ВЛК №955, після проведеного медичного огляду військово-лікарською комісією 02.02.2023 ОСОБА_1 встановлено діагноз: відмороження IV (чотири) ст.І та V пальців лівої стопи. Ампутаційні кукси І та V пальців лівої стопи. Також вказано, що травма тяжка, пов`язана з захистом Батьківщини (довідка про обставини травми № 1238 від 03.04.2023 видана на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.12.2022 №970). Зазначено, що на підставі статті 81 графи II Розкладу хвороб, графи ТДВ позивач потребує відпустки за станом здоров`я на 30 (тридцять) календарних днів.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії №50 від 29.03.2023 солдату в/ч НОМЕР_1 , ОСОБА_1 проведено медичний огляд гарнізонною ВЛК №2 військової частини НОМЕР_2 від 29.03.2023, встановлено діагноз про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): наслідки відмороження І, V пальців лівої стопи 4 ступеня (07.12.2022 анамнестично) у вигляді ампутаційних кукс І пальця лівої стопи на рівні головки плюсневої кістки та V пальця на рівні проксимальної фаланги, з больовим синдромом лівої стопи, з помірним порушенням функції лівої стопи.

Також зазначено, що травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби.

На підставі статті 79-б, графі ІІ розкладу хвороб ТДВ графи обмежено придатний до військової служби; непридатний до служби у десантно-штурмових військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах; придатний до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах (а.с.37).

05.03.2024 представником позивача було направлено адвокатський запит, в якому просив надати розрахунок грошового забезпечення, яке отримував солдат ОСОБА_1 у період з грудня 2022 року по березень 2023 року із зазначенням цільового призначення платежів (заробітна плата, додаткова грошова винагорода тощо).

Направлення даного адвокатського запиту підтверджується описом вкладення у цінний лист, накладною за № 383 та квитанцією про сплату поштових послуг.

Згідно з інформації, отриманої з АТ "Укрпошта", військова частина НОМЕР_1 отримала вищевказаний адвокатський запит 12.03.2024.

Однак, відповіді на запит представником позивача отримано і не було.

08.05.2024 представник позивача направив повторний адвокатський запит через ІНФОРМАЦІЯ_1 -штурмових військ до військової частини НОМЕР_1 .

Листом № 813/11187 від 27.05.2024, військова частина НОМЕР_1 повідомила представника позивача, що надання відповіді на запит потребує більше часу у зв`язку з наданням значного обсягу інформації та пошуку інформації серед значної кількості даних.

Крім того, у відповідь на запит, військовою частиною НОМЕР_1 надано довідку № 133/4646 від 31.05.2024 про нарахований ОСОБА_1 дохід за період з 01.12.2022 по 31.03.2023 з якої слідує, що грошове забезпечення позивача за грудень 2022 року становить 16419,53 грн (утримання аліментів в сумі 8086,62 грн), додаткова винагорода на період дії військового стану за грудень 2022 року - 48064,51 грн (8 днів грудня з розрахунку 100000,00 грн, 23 дні грудня в розрахунку 30000,00 грн) (утримання аліментів в сумі 15781,18 грн), грошове забезпечення за січень 2023 року - 14948,70 грн (утримання аліментів 7937,07 грн), додаткова винагорода на період дії військового стану за січень 2023 року -30000,00 грн (31 день січня в розрахунку 30000,00 грн) (утримання аліментів в сумі 9850,00 грн), грошове забезпечення за лютий 2023 року - 23888,10 грн (утримано аліментів в сумі 7843,26 грн), додаткова винагорода на період дії військового стану за лютий 2023 року - 0,00 грн, грошове забезпечення за березень 2023 року - 23888,10 грн (утримано аліментів в сумі 7843,26 грн), додаткова винагорода на період дії військового стану за березень 2023 року - 0,00 грн (а.с.40).

Позивач вважає, що йому протиправно не нараховувалась та не виплачувалась у період з 05.12.2022 по 09.12.2022, з 10.12.2022 по 12.12.2022, з 13.12.2022 по 02.02.2023, з 03.02.2023 по 04.03.2023 додаткова винагорода з розрахунку 100000 грн на місяць за час перебування на лікування та у відпустці за станом здоров`я, тому звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

В силу статті 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно пункту 1 статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною 2 статті 9 Закону №2011-XII передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно частини 4 статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану" у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався та триває до теперішнього часу.

Абзацом 1 пункту 1 постанови №168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Аналіз наведених норм постанови №168 дає підстави для висновку про встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини та факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

При цьому, постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.

Також, пунктом 11 розділу XXXIV Порядку №260 визначено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень також включаються військовослужбовці, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.

Відповідно до пункту 12 розділу XXXIV Порядку №260 підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Згідно пункту 13 розділу XXXIV Порядку №260 військово-лікарськими (лікарсько-експертними) комісіями закладів охорони здоров`я (установ) під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі охорони здоров`я (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100000 гривень за час цієї відпустки.

Спірним питання в межах розгляду даної справи є наявні у позивача права на нарахування та виплату додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 № 168 за час перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я, у зв`язку з отриманою 05.12.2022 травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини.

Суд зазначає, що документально підтверджено, що 05.12.2024 ОСОБА_1 приймаючи безпосередню участь у бойових діях під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань в складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 , в районі населеного пункту АДРЕСА_1 внаслідок артилерійського обстрілу отримав травму, а саме: обмороження І-ІІ ступеня дистальних фаланг 1-4 пальців лівої стопи.

Позивач в період з 10.12.2022 по 12.12.2022 та з 13.12.2022 по 02.02.2023 проходив лікування через наслідки отриманої (05.12.2024) травми, що підтверджується наявними в матеріалах справи карткою стаціонарного хворого №31357, випискою із медичної карти стаціонарного хворого №24699.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.01.2023 №05 позивачу було нараховано додаткову грошову винагороду за період з 01.12.2022 по 08.12.2022 з розрахунку 100 000 грн та за період з 09.12.2022 по 31.12.2022 з розрахунку 30 000 грн та виплачено 31562,36 грн з урахуванням сплати 1,5% військового збору в сумі 856,95 грн, та утриманням аліментів у розмірі 1/3 від доходу 15781,18 грн, що підтверджується відомістю зарахування грошових коштів.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04.02.2023 №268 позивачу було нараховано додаткову грошову винагороду за період з 01.01.2023 по 31.01.2023 з розрахунку 30 000 грн та виплачено 19700,00 грн з урахуванням сплати 1,5% військового збору в сумі 450,00 грн, та утриманням аліментів у розмірі 1/3 від доходу 9850,00 грн, що підтверджується відомістю зарахування грошових коштів.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.08.2024 № 1870 позивачу було додатково нараховано додаткову грошову винагороду за період з 10.12.2022 по 02.02.2023 та виплачено 124917,98 грн з урахуванням сплати 1,5% військового збору в сумі 1873,77 грн, що підтверджується відомістю зарахування грошових коштів.

Таким чином, зі замісту наявних у матеріалах справи розрахункових відомостей військової частини НОМЕР_1 , встановлено, що додаткова винагорода позивачу в спірний період з 10.12.2022 по 12.12.2022 та з 13.12.2022 по 02.02.2023 нарахована та виплачена позивачу з розрахунку 100 000, 00 грн на місяць, тобто в повному обсязі.

Щодо виплати додаткової винагороди з розрахунку 100 000, 00 грн на місяць за 09.12.2022, суд зазначає таке.

Як зазначалось вище, до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень включаються особи, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Відповідно до пункту 34 Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації №003/о "Медична карта стаціонарного хворого №" ____", затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14 лютого 2012 року №110 при переведенні хворого до іншого закладу охорони здоров`я складається перевідний епікриз.

При цьому, під час розгляду справи позивач не надав до суду перевідного епікризу за період з 08.12.2022 по 09.12.2022, виписки із карти стаціонарного хворого.

Таким чином, відповідачем правомірно виплачено позивачу додаткову винагороду за 09.12.2022 в розрахунку 30 000, 00 грн на місяць.

З огляду на наведене, суд констатує, що правові підстави для обтяження військову частину НОМЕР_1 обов`язком нарахувати на виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, за період з 05.12.2022 по 09.12.2022, з 10.12.2022 по 12.12.2022 та з 13.12.2022 по 02.02.2023, відсутні.

Щодо донарахування додаткової винагороди в розмірі 100000 грн за період перебування позивача у відпустці за станом здоров`я, суд зазначає наступне.

Згідно з абз.4 п.1 постанови №168 умовою для виплати додаткової винагороди є перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

При цьому, обґрунтовуючи правомірність своїх дій в частині не виплати позивачу грошової винагороди, в період з 03.02.2023 по 04.03.2023, відповідач посилається на те, що позивач перебував у відпустці за станом здоров`я на підставі довідки ВЛК, без зазначення тяжкості отриманої травми.

З цього приводу суд зазначає, що нормативно-правовим актом, який визначає порядок організації та проведення військово-лікарської експертизи у Збройних силах України є Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджене наказом Міністерства оборони України від 14.08.2022 №402 (далі - Положення №402).

Згідно з п.2.1. Положення №402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови.

Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

Згідно з п.6.11. Положення №402 постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін - не менше 30 календарних днів.

Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК (без затвердження).

При цьому, форма та зміст згаданої довідки ВЛК встановлені додатком 4 до Положення №402.

Водночас, встановленою законодавством формою довідки ВЛК не передбачено зазначення у ній відомостей про потребу військовослужбовця в лікуванні та про ступінь тяжкості отриманої травми.

Підпунктом в п.20.3 Положення №402 встановлено виключний перелік повноважень ВЛК при винесенні постанови в частині визначення, чого потребує військовослужбовець за результатами медичного огляду.

Натомість, даним підпунктом не передбачено винесення ВЛК постанови про потребу у відпустці для лікування після тяжкго поранення.

Зокрема, ВЛК наділена повноваженням визначати потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я на визначену нею кількість календарних днів.

На думку суду, наявне протиріччя у юридичних формулюваннях між постановою №168, яка передбачає відпустку для лікування після тяжкого поранення за висновком ВЛК та Положенням №402, яке передбачає можливість ВЛК виключно визначити потребу у відпустці лише за станом здоров`я.

В той же час, потреба у лікуванні під час відпустки встановлюється лікувальним закладом, в якому військовослужжбовець проходив стаціонарне лікування.

Відповідно до п.11 ст.10-1 Закону №2011-XII у зв`язку з хворобою військовослужбовця йому надається відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання.

Таким чином, Закон, що є нормативно-правовим актом вищої юридичної сили відносно як постанови №168, так і Положення №402, містить формулювання відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії, в той час як ВЛК формально позбавлена права виносити постанови про потребу військовослужбовця саме у такій відпустці.

Оскільки Закон №2011-ХІІ, постанова №168 та Положення №402 містять різні юридичні формулювання одного й того самого терміну - відпустки за станом здоров`я для лікування поза умовами стаціонару, а всі заперечення відповідача зводяться виключно до формалізованого підходу у визначенні зазначених понять, то слід застосовувати Закон, що є нормативно-правовим актом вищої юридичної сили.

Також, згідно п.9 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).

Тобто, у вищенаведеному випадку законодавство ототожнює поняття відпустка для лікування у зв`язку з хворобою та відпустка за станом здоров`я.

Також слід вказати, що постанова №168 за своєю правовою природою не є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правові відносини у сфері охорони здоров`я, оскільки предметом правового регулювання даної постанови є фінансове забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій осіб.

Як наслідок, вжите у постанові № 168 формулювання відпустка для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії має бути трактовано установою (військовою частиною), що приймає рішення про таку відпустку лише з урахуванням спеціального законодавства у сфері охорони здоров`я, яке, в свою чергу такого виду відпустки не передбачає.

Отже, єдиний вид відпустки, рішення про потребу в якій може прийняти ВЛК - відпустка за станом здоров`я, передбачена Положенням №402, є тотожним за своїм юридичним змістом відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, передбаченій постановою №168.

Відповідно, перебування особи у відпустці за станом здоров`я за постановою ВЛК, якщо такій відпустці передувало лікування у стаціонарному закладі у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, проходженням військової служби із визначенням лікувальним закладом подальших лікувальних рекомендації на час перебування у відпустці, є підставою для включення такої особи до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, на підставі абз.4 п.1 постанови №168.

Суд звертає увагу, що в матеріалах справи містяться довідка ВЛК №955, відповідно якої ОСОБА_1 потребував відпустки за станом здоров`я на 30 (тридцять) календарних днів.

Разом з цим, у довідці вказано діагноз діагноз: відмороження IV (чотири) ст.І та V пальців лівої стопи. Ампутаційні кукси І та V пальців лівої стопи. Також вказано, що травма тяжка, пов`язана з захистом Батьківщини.

З огляду на наведене, суд відхиляє посилання відповідача на те, що в довідці ВЛК, не було встановлено ступеня тяжкості травми отриманої ОСОБА_1 , адже вказане не спростовує той факт, що позивач отримав травму при виконанні службових обов`язків військової служби, пов`язаних з захистом Батьківщини в районі виконання бойового завдання, внаслідок чого проходив стаціонарне лікування та перебував у відпустці за станом здоров`я.

При цьому, фактичне зазначення інших словосполучень у висновку ВЛК про відпустку не може бути підставою для відмови позивачу у виплаті належного грошового забезпечення. Проблеми, які виникають під час створення таких довідок не можуть мати негативні наслідки для такого військовослужбовця, а отже, й не може впливати на його особисті права, в тому числі на право отримання спірної додаткової винагороди за період перебування у відпустці за станом здоров`я.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що військовою частиною НОМЕР_1 не виплачено позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, за весь період його відпустки для лікування після тяжкої травми.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог даного позову та наявність підстав для їх часткового задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно із статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За приписами статті 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч.5 ст.139 КАС України судові витрати з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ), про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" збільшену до 100000 грн, із розрахунку на місяць, пропорційно часу перебування у відпустці за станом здоров`я, у зв`язку отриманим пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, за період з 03.02.2023 по 04.03.2023.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", збільшену до 100000 грн, із розрахунку на місяць, пропорційно часу перебування у відпустці за станом здоров`я, у зв`язку отриманим пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, за період з 03.02.2023 по 04.03.2023, з урахуванням проведених виплат за цей період.

У задоволенні решти позовних вимог, відмовити за безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Панкеєва

25.12.24