Справа № 480/2675/21
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2024-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 грудня 2024 року

м. Київ

справа №480/2675/21

адміністративне провадження № К/990/40901/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Жука А.В.,

суддів: Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2022 року

та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2023 року

у справі №480/2675/21

за позовом ОСОБА_1

до Тринадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), Сумської обласної прокуратури третя особа Офіс Генерального прокурора

про визнання протиправними та скасування наказу та рішення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду із позовом до Тринадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), Сумської обласної прокуратури третя особа Офіс Генерального прокурора, в якому просив:

- визнати протиправними та скасувати наказ керівника Сумської обласної прокуратури від 18 березня 2021 року № 200к про звільнення його з посади начальника Кролевецького відділу Шосткинської місцевої прокуратури Сумської області з 19 березня 2021 року;

- визнати протиправними та скасувати рішення Тринадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 09 березня 2021 року №1 про неуспішне проходження ним атестації;

- поновити на раніше займаній посаді;

- стягнути з Сумської обласної прокуратури середній заробіток за час вимушеного прогулу, з дня звільнення по день подання позову, у розмірі 537 667,20 грн.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2022 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2023 року, у задоволенні позову відмовлено.

25 жовтня 2024 року до Верховного Суду надійшла повторна касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2022 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2023 року у справі №480/2675/21.

Верховний Суд ухвалою від 05 листопада 2024 року визнав неповажними, зазначені ОСОБА_1 , підстави для поновлення пропущеного процесуального строку. Касаційну скаргу залишив без руху, надавши строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення її недоліків шляхом надання до суду: 1) уточненої касаційної скарги, в якій навести підстави касаційного оскарження із врахуванням зазначених в мотивувальній частині цієї ухвали вимог; 2) заяви із зазначенням інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження з наданням відповідних доказів.

Так, скаржнику роз`яснено, зокрема, що у разі невиконання вимог цієї ухвали, зокрема, якщо наведені скаржником підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані судом неповажними або відсутністю клопотання про поновлення цього строку, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

Копію ухвали Верховного Суду від 05 листопада 2024 року вручено скаржнику 16 листопада 2024 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Отже, останнім днем для усунення недоліків касаційної скарги є 29 листопада 2024 року.

Так, залишаючи касаційну скаргу без руху суд встановив, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень 17 квітня 2023 року Другим апеляційним адміністративним судом розглянуто справу та ухвалено постанову. Повний текст судового рішення складено 27 квітня 2023 року, тому останній день строку на касаційне оскарження припадав на 29 травня 2023 року (з врахуванням вихідних днів), а скаргу подано вдруге 17 жовтня 2024 року.

У касаційній скарзі заявник посилається на те, що до часу подання цієї касаційної скарги ні позивач, ні його представник не отримали рішення суду апеляційної інстанції. Крім того, позивач вказує, що з листа Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, який надійшов на електронну пошту позивача 15 жовтня 2024 року йому стало відомо, що Верховним Судом ухвалою від 22 червня 2023 року касаційну скаргу його представника було повернуто. Скаржник зазначає, що супровідним листом касаційну скаргу з доданими до неї матеріалами надіслано на адресу представника позивача. В той же час, як вказує заявник, ні судом, ні представником його не повідомлено про повернення касаційної скарги.

Суд встановив, що ухвалою Верховного Суду від 01 червня 2023 року первісна касаційна скарга повернута скаржнику на підставі пункту 1 частини п`ятої статті 332 КАС України оскільки, вона була підписана особою, право якої на вчинення таких дій не підтверджено у встановленому законом порядку.

13 червня 2023 року до Верховного Суду надійшла повторна касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2022 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2023 року у справі №480/2675/21.

Ухвалою Верховного Суду від 22 червня 2023 року касаційну скаргу було повернуто на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

Як встановлено судом з відомостей автоматизованої системи документообігу суду, копію ухвали Верховного Суду від 22 червня 2023 року було надіслано до електронного кабінету представника скаржника в підсистемі «Електронний суд» того ж дня. Документ доставлено до електронного кабінету 22 червня 2023 року о 18:34.

Крім того, копію ухвали Верховного Суду від 22 червня 2023 року вручено представнику скаржника 28 червня 2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

З цією касаційною скаргою позивач звернувся лише 17 жовтня 2024 року.

Суд звернув увагу скаржника, що поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Так, за приписами частини першої статті 42, частини першої статті 46 КАС України учасниками справи є сторони, треті особи. Сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.

Згідно з частиною першою статті 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, крім випадку, встановленого частиною дев`ятою статті 266 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 57 КАС України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до частини першої статті 60 КАС України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

За правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки (пункт 6 рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року № 3-рп/99).

Отже, особи, які представляють особу та виконують процесуальні дії на підставі наданих їм повноважень, виступають від імені цієї особи як довірителя, а не в порядку самопредставництва.

Реалізація права на звернення з касаційною скаргою є процесуальною дією в суді, яка має здійснюватися або самою особою у порядку самопредставництва або її процесуальним представником.

В той же час, відповідно до частини 7 статті 251 КАС України якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

Отже, Суд виснував, що оскільки копію ухвали Верховного Суду від 22 червня 2023 року було отримано представником позивача 22 червня 2023 року в підсистемі «Електронний суд» та 28 червня 2023 року за допомогою засобів поштового зв`язку, ухвала Верховного Суду від 22 червня 2023 року вважається врученою і позивачу.

Суд не встановив підстав для визнання, викладених скаржником у заяві про поновлення строку касаційного оскарження, причин пропуску такого строку поважними.

Станом на час прийняття вказаної ухвали жодних заяв, клопотань про поновлення строку на касаційне оскарження з відповідними доказами поважності причин пропуску такого строку, до Суду не надходило.

Таким чином вимоги ухвали Верховного Суду від 05 листопада 2024 року про залишення без руху скаржник не виконав.

Відповідно до статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Частина друга статті 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного процесуального строку лише у разі його пропуску з поважних причин. Згідно з частиною третьою статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

Протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Аналіз указаних положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що у випадку залишення касаційної скарги без руху з підстав неповажності причин пропуску строку на касаційне оскарження, скаржник повинен зазначити інші підстави для поновлення такого строку, ніж ті, що були зазначені при зверненні з касаційною скаргою та яким суд уже надав оцінку, і надати докази на підтвердження таким підставам.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції рішення у справах «Леваж Престасьон Сервіс проти Франції» від 23 жовтня 1996 року; «Гомес де ла Торре проти Іспанії» від 19 грудня 1997 року.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг.

Пунктом 4 частини першої статті 333 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

Тобто, вказаною законодавчою нормою встановлено дві обставини, за яких суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження: якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження та якщо наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи вищевикладене, відсутність клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження та надання відповідних доказів чи будь-яких інших заяв із зазначенням підстав для поновлення строку на касаційне оскарження, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для застосування пункту 4 частини першої статті 333 КАС України.

Керуючись статтею 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2022 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2023 року у справі №480/2675/21.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

СуддіА.В. Жук Н.М. Мартинюк Ж.М. Мельник-Томенко