Справа № 440/8617/24
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2024-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 р.Справа № 440/8617/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.10.2024 р. (ухвалене суддею Алєксєєвою Н.Ю.) по справі № 440/8617/24

за позовом ОСОБА_1

до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області , в якому просила визнати протиправними дій Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області (в подальшому УМДС у Полтавській області) щодо відмови в прийнятті у ОСОБА_2 декларації про відмову від іноземного громадянства, викладену в листі № 5301.14-4690/53.2-24 від 14.06.2024 р.; зобов`язати відповідача прийняти подану 06.06.2023 р. ОСОБА_2 декларацію про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації та видати їй паспорт громадянина України.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.10.2024 р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.10.2024 р. та прийняти постанову, якою позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме: вимог Закону України «Про громадянство»,

Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідач подав до суду апеляційної інстанції письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечувала.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (в подальшому КАС України), суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням 03.08.2021 р. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , подала до УДМС у Полтавській області заяву 5316-000012239 про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України», до якої, зокрема, подала зобов`язання 5316-000000948 припинити іноземне громадянство.

03.12.2021 р. УДМС у Полтавській області прийнято рішення про набуття ОСОБА_2 громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» та видана довідка № 5316-000004195 про реєстрацію особи громадянином України від 03.12.2021 р.

22.07.2022 р. ОСОБА_2 видане тимчасове посвідчення громадянина України № НОМЕР_1 , терміном дії до 03.12.2023 р.

Позивачка звернулася до Кременчуцького відділу ДМС УДМС у Полтавській області лист до декларації про відмовлення від громадянства російської федерації від 06.06.2023 р., в якому зазначила, що вона відмовляється від іноземного громадянства російської федерації, у зв`язку із тим, що існують незалежні від неї причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства російської федерації, а саме: отримавши ТПГУ серії № OT 030577, дата видачі 22.07.2022 р., вона не має об`єктивної можливості ані подати заяву до консульства росії про вихід із громадянства, ані отримати таку довідку. Також просила прийняти декларацію на вихід з громадянства росії як єдиний можливий зараз документ та вважати подану нею декларацію повноцінним виходом з громадянства російської федерації, оскільки іншої можливості відмовитися від нього у неї наразі фізично немає, а також просила надати їй паспорт громадянина України.

До вказаного листа позивачкою додано декларацію від 06.06.2023 р., в якій задекларовано зобов`язання повернути закордонний паспорт громадянина російської федерації у її державні органи при першій фізичній нагоді, не користуватися правами громадянина російської федерації та не виконувати обов`язків, передбачених для громадян цієї держави її законодавством.

За результатами розгляду вищевказаного звернення позивачки листом Автозаводського відділу у місті Кременчуці УМДС у Полтавській області від 09.06.2023 р. повідомлено, відповідно до ст. 1 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 р. зобов`язання припинити іноземне громадянство - це письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі 'набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України. 03.12.2021 р. УДМС у Полтавській області прийнято рішення про набуття нею громадянства України відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 р. Нею отримано тимчасове посвідчення громадянина України терміном дії з 22.07.2022 р. по 03.12.2023 р. . Згідно із ч. 5 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянином України. Законом України «Про громадянство України» визначено вичерпний перелік документів про вихід з громадянства іноземної держави. Декларація про відмову від іноземного громадянства - документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав. Незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) - невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), уповноваженим органом такої держави документа про припинення громадянства (підданства) особи у встановлений законодавством іноземної держави строк (крім випадків, коли особі було відмовлено у припинені громадянства (підданства) чи протягом двох років з дня подання клопотання, якщо строк не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держав процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи чи нездійснення такої процедури. В наданій нею декларації про відмову від іноземного громадянства зазначено, що існують незалежні причини неотримання документа про припинення громадянства, але не надано жодного підтверджуючого документа щодо звернення до уповноважених органів держави її громадянської належності про прийняття клопотання про припинення громадянства. Зазначений факт не дає можливості подати декларацію. Таким чином, повертається її декларація, як така що не відповідає чинному законодавству України.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.09.2023 р. у справі № 440/9268/23, що набрало законної сили 06.06.2024 р., визнано протиправною відмову УДМС у Полтавській області у прийнятті у Ні Н.А. декларації про відмову від іноземного громадянства від 06.06.2023 р.; зобов`язано УДМС у Полтавській області повторно розглянути звернення ОСОБА_2 щодо прийому у неї декларації про відмову від іноземного громадянства від 06.06.2023 р., з урахуванням висновків суду, викладених у цьому судовому рішенні.

14.06.2024 р. відповідач повторно розглянув звернення ОСОБА_2 від 06.06.2023 р. (супровідний лист з викладенням обставин, що унеможливлюють для неї виконання взятого зобов`язання по виходу з громадянства російської федерації з доданою Декларацією про відмову від громадянства російської федерації) та повідомив Позивача в листі № 5301.14-4690/53.2-24 від 14.06.2024 р. про прийняття рішення про відмову у прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства від 06.06.2023 р.

Не погоджуючись із вищевказаними діями відповідача, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при розгляді декларації про відмову від іноземного громадянства діяв у спосіб передбачений чинним законодавством.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 372 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У разі відсутності добровільного виконання судових рішень, вимогами Закону України "Про виконавче провадження" врегульований порядок дій та заходів, що спрямованих на примусове виконання таких рішень.

Тобто, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, що у першу чергу забезпечується через примусове виконання судових рішень, відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Статтею 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Тобто, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що підставами застосування вимог статей 382 та 383 КАС України є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Таким чином, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.09.2023 р. у справі № 440/9268/23 за позовом ОСОБА_2 до УМДС у Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 06.06.2024 р. позовні вимоги задоволено, а саме: визнано протиправною відмову УМДС у Полтавській області у прийнятті у Ні Н.А. декларації про відмову від іноземного громадянства від 06.06.2023 р.; зобов`язано УМДС у Полтавській області повторно розглянути звернення ОСОБА_2 щодо прийому у неї декларації про відмову від іноземного громадянства від 06.06.2023 р., з урахуванням висновків суду, викладених у цьому судовому рішенні.

Як вбачається з вищевказаного рішення, судом першої інстанції зроблений висновок, що позивачка мала право розраховувати на прийняття відповідачем декларації про відмову від іноземного громадянства, оскільки він позбавлений можливості отримати документ про припинення громадянства російської федерації з незалежних від неї причин.

Проте, на виконання рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.09.2023 р. у справі № 440/9268/23 відповідач повторно відмовив позивачці у прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства від 06.06.2023 р.

Під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції представник позивачки зазначив, що вищевказане рішення суду першої інстанції не виконано, а представник відповідача зазначила, що вищевказане рішення суду першої інстанції виконано.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що спірні правовідносини стосуються виконання рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.09.2023 р. у справі № 440/9268/23, а позивачка фактично не погоджується з його виконанням.

Тобто, предметом у вказаній справі є саме невиконання відповідачем рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.09.2023 р. у справі № 440/9268/23.

Відповідно до ч. 6 ст. 383 КАС України, за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Порядок оскарження рішення, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень в порядку ст. 382, ст. 383 КАС України, прийнятого на виконання судового рішення, є більш оптимальним для особи, яка вважає що її права порушені, з огляду, зокрема, на положення частини п`ятої статті 383 КАС України, відповідно до якої, розгляд заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень здійснюється судом протягом 10 днів, з дня її отримання.

Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

Аналогічний висновок щодо застосування вимог процесуального права, викладений в постановах Верховного Суду від 24.09.2020 р. у справі № 640/15623/19, від 29.07.2021 р. у справі № 460/350/19, від 17.05.2023 р. у справі № 580/5096/22.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються, а підлягають розгляду в порядку статті 383 КАС України.

Аналогічний висновок щодо застосування вимог процесуального права, викладений в постановах Верховного Суду від 18.01.2024 р. у справі № 160/2888/23.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Із врахуванням вищевикладених обставин, та відповідно до ст. ст. 315, 317 КАС України, суд апеляційної інстанції вважає необхідним рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.10.2024 р. по справі № 440/8617/24 скасувати та закрити провадження у справі № 440/8617/24 за позовом ОСОБА_2 до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 315, 317, 322, 325, 326, 328, 329, 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.10.2024 р. по справі № 440/8617/24 скасувати.

Закрити провадження у справі № 440/8617/24 за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді О.А. Спаскін Л.В. Любчич
Повний текст постанови складено 23.12.2024 року