Справа № 140/13174/24
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2024-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2024 року ЛуцькСправа № 140/13174/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дмитрука В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі ГУ ПФУ в Миколаївській області, відповідач) з наступними позовними вимогами:

1) визнати протиправним та скасувати рішення №15 від 07.11.2024 про відмову в призначенні пенсії за вислугою років згідно ст. 21 Закону України «Про позашкільну освіту»;

2) зобов`язати здійснити призначення пенсії за вислугою років (зарахувавши час навчання з 01.09.1993 по 01.07.1996 у Луцькому комерційному технікумі, з 04.08.1997 по 11.11.2001 у Волинському державному університеті імені Лесі Українки, час роботи на посаді керівника гуртка з 12.11.2001 по 09.09.2002, час роботи на посаді методиста з 10.09.2002 по 20.07.2003, час роботи посаді керівник гуртка з 21.07.2003 по 31.12.2005 та час роботи посаді керівник гуртка з 01.01.2006 по 30.10.2024 до спеціального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за вислугою років та зарахувавши період отримання допомоги по безробіттю з 05.01.1997 по 05.07.1997 до трудового стажу), виплачувати пенсію з 31.10.2024 з розрахунку 60% від середнього розміру щомісячної заробітної плати (без обмеження її максимального розміру), обчисленого за 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією (на підставі довідки про заробітну плату №250/16/2-24 від 30.10.2024 комунальної установи «Волинська обласна Мала академія наук»).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 31.10.2024 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою у якій просив на підставі статті 21 Закону України «Про позашкільну освіту» призначити йому пенсію за вислугою років як педагогічному працівнику закладу позашкільної освіти.

Рішенням ГУ ПФУ в Миколаївській області №15 від 07.11.2024 відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону №1788-XI у зв`язку з відсутністю стажу роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років та відсутністю звільнення з роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, на дату звернення за призначенням пенсії.

Позивач вважає зазначене рішення відповідача протиправним та просить адміністративний позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 14.11.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику сторін.

Представник відповідача ГУПФУ в Миколаївській області у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову повністю, мотивуючи тим, що відповідно до пункту 16 Прикінцевих положень Закону №1058 до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону №1788 застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом №2148 мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії. Відтак, до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років не зараховуються періоди роботи на відповідних посадах після 11.10.2017. Отже, відсутні підстави для задоволення вимоги позивача про зарахування до стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, періоду роботи з 11.10.2017 по 30.10.2024.

З 04.06.2019 для визначення права позивача на пенсію за вислугу років, необхідно застосовуватись положень п. «е» ст. 55 Закону №1788 (в редакції від 28.12.2015, яка не визнана Конституційним судом України неконституційною) якою встановлено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення незалежно від віку за умови наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати згідно встановленої законодавцем градації спеціального стажу.

Отже, право виходу на пенсію за вислугу років мають працівники закладів освіти незалежно від віку, за наявності вислугу років у період: - до 01.04.2015 не менше 25 років (пункт «е» статті 55 Закону № 1788 в редакції від 28.12.2015); - до 11.10.2017 не менше 26 років 6 місяців (пункт 21 Прикінцевих положень Закону №1058).

Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплату, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 (далі Порядок №1191), визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Закону №1058-IV.

Розділом 1 «Освіта» Переліку №909 посада методист не передбачена. Отже, відсутні підстави для зарахування до спеціального стажу, що дає право для призначення пенсії за вислугу років, періоду роботи на посаді методиста з 10.09.2002 по 20.07.2003.

Страховий стаж особи становить 29 років 04 місяці 09 днів. Спеціальний стаж роботи на посадах, які дають право на пенсію за вислугу років, станом на 11.10.2017, становить 15 років 0 місяців 19 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за вислугу років.

Згідно з довідкою від 30.10.2024 №249/16/2-24 заявник з 01.01.2006 працює на посаді керівника гуртка. Інформація про звільнення з роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, на дату звернення за призначенням пенсії, відсутня.

У зв`язку з викладеним, за наслідками розгляду заяви позивача від 31.10.2024 та доданих до неї документів, ГУ ПФУ в Миколаївській області прийнято рішення від 07.11.2024 № 15 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до ст. 55 Закону № 1788 у зв`язку із відсутністю необхідного спеціального стажу для призначення пенсії та відсутністю факту звільнення з роботи, що дає право на призначення пенсії.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до ГУПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років на підставі статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням ГУ ПФУ в Миколаївській області №15 від 07.11.2024 відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону №1788-XI у зв`язку з відсутністю стажу роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років та відсутністю звільнення з роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, на дату звернення за призначенням пенсії.

Страховий стаж особи становить 29 років 04 місяці 09 днів.

Спеціальний стаж роботи на посадах, які дають право на пенсію за вислугу років, станом на 11.10.2017, становить 15 років 0 місяців 19 днів.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви:

- до страхового стажу не зараховано період отримання допомоги по безробіттю з 05.01.1997 по 05.07.1997, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 , яку не прийнято до уваги при обчисленні страхового стажу, оскільки на титульному аркуші відсутня печатка підприємства, яке заповнювало трудову книжку, що є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58. Крім того, відсутня дата заповнення трудової книжки та підпис відповідальної особи;

- до стажу роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років, не зараховано період роботи з 10.09.2002 по 20.07.2003 на посаді «методист», згідно з довідкою від 29.10.2024 №408, оскільки відповідно до Переліку №909 посада «методист» у позашкільних навчальних закладах не передбачена;

- згідно з довідкою від 30.10.2024 №249/16/2-24 заявник з 01.01.2006 працює на посаді «керівника гуртка». Інформація про звільнення з роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, на дату звернення за призначенням пенсії, відсутня.

Не погоджуючись із таким рішенням суб`єкта владних повноважень та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся із зазначеним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведені норми означають, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

У пункті 5 рішення №8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за вислугу років мають, зокрема працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003(далі - Закон №1058-IV).

Згідно з частиною 1статті 26 Закону №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Отже, починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Відповідно до Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою КМ України від 23.11.2011 №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е і ж статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені, в тому числі, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року №909 Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (далі - Порядок №909).

До Переліку закладів та установ освіти, охорони здоров`я і соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909, віднесено, зокрема, заклади освіти і посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років: у позашкільних навчальних закладах: директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про освіту» невід`ємними складниками системи освіти є: дошкільна освіта; повна загальна середня освіта; позашкільна освіта; спеціалізована освіта; професійна (професійно-технічна) освіта; фахова передвища освіта; вища освіта; освіта дорослих, у тому числі післядипломна освіта.

Положеннями статті 12 Закону України «Про позашкільну освіту» від 22.06.2000 №1841-III визначено, що заклади позашкільної освіти можуть функціонувати у формі центрів, комплексів, палаців, будинків, клубів, станцій, кімнат, студій, шкіл мистецтв, малих академій мистецтв (народних ремесел), малих академій наук, мистецьких шкіл, спортивних шкіл, дитячо-юнацьких спортивних шкіл олімпійського резерву, фізкультурно-спортивних клубів за місцем проживання, фізкультурно-оздоровчих клубів осіб з інвалідністю, спеціалізованих дитячо-юнацьких спортивних шкіл олімпійського резерву, дитячих стадіонів, дитячих бібліотек, дитячих флотилій, галерей, бюро, оздоровчих закладів, що здійснюють позашкільну освіту.

Згідно з частиною 4 статті 21 Закону України «Про позашкільну освіту» педагогічні працівники закладів позашкільної освіти мають право на пенсію за вислугою років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

До Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 №963, віднесено посаду керівник гуртка та методист.

Статтею 4 Закону України «Про позашкільну освіту» від 22.06.2000 №1841-III визначено, що позашкільна освіта є складовою системи безперервної освіти, визначеної Конституцією України, Законом України «Про освіту», цим Законом, і спрямована на розвиток здібностей та обдарувань вихованців, учнів і слухачів, задоволення їх інтересів, духовних запитів і потреб у професійному визначенні.

Відповідно до часини 1статті 10 Закону України «Про освіту» №2145-VIII, невід`ємними складниками системи освіти є: дошкільна освіта; повна загальна середня освіта; позашкільна освіта; спеціалізована освіта; професійна (професійно-технічна) освіта; фахова передвища освіта; вища освіта; освіта дорослих, у тому числі післядипломна освіта.

Отже освіта, у тому числі, позашкільна освіта є складовою системи освіти.

Відповідно до статті 21 Закону №1841-III, право на пенсію за вислугою років мають педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Окрім того, постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 №963 затверджений Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, яким передбачено, що посади вчителів, викладачів всіх спеціальностей належать до категорії педагогічних працівників.

Як слідує з довідки №408 від 29.10.2024, виданої Центром позашкільної освіти Волинської області ОСОБА_1 дійсно працював у Центрі науково-технічної творчості учнівської молоді з 12.11.2001 (наказ про прийняття №100 від 12.11.2001) та був звільнений з роботи з 31.12.2005 (наказ про звільнення №92 від 30.12.2005).

12.11.2001 прийнятий на посаду керівника гуртків інформатики з тижневим навантаженням 12 годин (наказ про прийом на роботу №100 від 12.11.2001).

10.09.2002 переведений на посаду методиста на час декретної відпустки ОСОБА_2 , з правом ведення гурткової роботи 9 годин (наказ про переведення №63 від 09.09.2002).

21.07.2003 переведений на посаду керівника гуртків інформатики в зв`язку з виходом з декретної відпустки основного працівника (наказ про переведення №38 від 08.07.2003).

31.12.2005, у зв`язку з реорганізацією ЦНТТУМ, звільнений з посади керівника гуртка інформатики по переводу у Волинську обласну Малу академію наук (наказ про звільнення від 30.12.2005 №92).

Суд звертає увагу на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 за №909 було затверджений перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. Посада викладача цим переліком не була передбачена, однак, за дорученням Кабінету Міністрів України від 06.01.1995 №397/21 дія зазначеної постанови поширена, без внесення змін до постанови, що підтверджується листом Міністерства соціального захисту населення України від 01.02.1995 року №01-3/133-02-2.

Окрім того, постановою КМ України від 14.06.2000 №963 затверджений Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, яким передбачено, що посади вчителів, викладачів всіх спеціальностей, інструкторів фізкультури, методистів належать до категорії педагогічних працівників.

Враховуючи вище наведене суд вважає, що ГУ ПФУ в Миколаївській області безпідставно не зарахувало до стажу роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років, період роботи з 10.09.2002 по 20.07.2003 на посаді «методист», згідно з довідкою від 29.10.2024 №408, тому позовну вимогу у цій частині слід задовольнити.

Згідно довідки від 30.10.2024 №249/16/2-24 вбачається, що ОСОБА_1 дійсно працює у комунальній установі «Волинська обласна Мала академія наук» з 01.01.2006 (наказ про прийняття №1-к від 01.01.2006) на посаді керівника гуртка.

У відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку та у відпустці без збереження заробітної плати за період з 01.01.2006 по 30.10.2024 року не перебував.

Водночас, суд звертає увагу на те, що положеннями Закону №1788-XII визначено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією (ч.1 ст.45), при цьому пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію (ст.7).

Отже, умовою для призначення пенсії за вислугу років є звільнення особи з посади, яка дає право на зарахування періоду роботи на такій посаді до спеціального стажу, а підставою - звернення особи за її призначенням.

Як встановлено судом з матеріалів справи, позивач звернувся за призначенням пенсії за вислугу років 31.10.2024. Згідно із відомостей трудової книжки НОМЕР_1 вбачається, що відсутні записи щодо звільнення ОСОБА_1 з комунальної установи «Волинська обласна Мала академія наук».

Таким чином, на час звернення до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону №1788-XII не відповідав умовам для її призначення, тому відповідачем протиправно відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років.

Стосовно не зарахування відповідачем до страхового стажу період отримання допомоги по безробіттю з 05.01.1997 по 05.07.1997, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 , яку не прийнято до уваги при обчисленні страхового стажу, оскільки на титульному аркуші відсутня печатка підприємства, яке заповнювало трудову книжку, що є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

З огляду на наведені норми обов`язок щодо заповнення та ведення трудових книжок осіб, працевлаштованих на підприємствах, установах, організаціях, покладається саме на відповідальну особу такого підприємства, установи, організації.

Відповідно до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, відповідно до яких на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства; вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист при вирішенні питань з призначення пенсії за віком.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а сформовано висновки, відповідно до яких підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Суд наголошує, що всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб, насамперед керівником підприємства, установи, організації в порядку, строк та спосіб, передбачений відповідним законодавством. Самостійне внесення працівником відомостей щодо своєї трудової діяльності, а також внесення виправлень у разі неправильного або неточного запису не передбачено.

Також суд зазначає, що наявність в органу Пенсійного фонду сумнівів у достовірності відомостей в поданих документах може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак це не може нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого стажу.

Такі висновки сформовані у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 року у справі №127/9055/17. Як зазначив Верховний Суд, наявність в органів, що призначають пенсію, права вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено пунктом 4.7 Порядку №22-1.

У трудовій книжці позивача також зазначено період перебування на обліку у центрі зайнятості з 05.01.1997 по 05.07.1997 (запис №№3-4 трудової книжки серії НОМЕР_1 ). Відтак, суд приходить до висновку, що до страхового стажу позивача підлягають зарахуванню періоду з 05.01.1997 по 05.07.1997, коли виплачувалася допомога по безробіттю, які зазначені у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , незважаючи на відсутність на титульному аркуші печатки підприємства, яке заповнювало трудову книжку та відсутності дата заповнення трудової книжки та підпис відповідальної особи.

Разом з тим, суд зауважує, що періоди навчання з 01.09.1993 по 01.07.1996 у Луцькому комерційному технікумі, з 04.08.1997 по 11.11.2001 у Волинському державному університеті імені Лесі Українки, час роботи на посаді керівника гуртка з 12.11.2001 по 09.09.2002, час роботи посаді керівник гуртка з 21.07.2003 по 31.12.2005 відповідач зарахував до страхового стажу, що підтверджується формою РС-право (а.с.11).

Проте, інформація щодо відмови ГУ ПФУ у Миколаївській області щодо не зарахування даних періодів до спеціального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за вислугою років відсутня, тому у задоволені даної частини вимог слід відмовити.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, оскільки права позивача були порушені саме рішенням ГУ ПФУ в Миколаївській від №15 від 07.11.2024, а позовні вимоги задоволені частково, тому на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань вказаного відповідача судовий збір в сумі 605,60 грн, сплачений в розмірі 1 211,20 грн квитанцією від 11.11.2024 (а.с. 7).

Керуючись статтями 139, 243 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від №15 від 07.11.2024 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 в частині не зарахування до страхового стажу період отримання допомоги по безробіттю з 05.01.1997 по 05.07.1997, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 , та до стажу роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років період роботи з 10.09.2002 по 20.07.2003 на посаді «методист», згідно з довідкою від 29.10.2024 №408.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до спеціального стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за вислугу років періоди роботи з 10.09.2002 по 20.07.2003 на посаді «методист», згідно з довідкою від 29.10.2024 №408, та до страхового стажу період отримання допомоги по безробіттю з 05.01.1997 по 05.07.1997, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (54008, місто Миколаїв, вулиця Морехідна, 1, ).

Суддя В.В. Дмитрук