Справа № 520/9237/24
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2024-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

17 грудня 2024 року Справа № 520/9237/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Супруна Ю.О.,

при секретарі судового засідання - Шаркової А.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Бондарця Д.І.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат, Бондарець Денис Іванович, діючи в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), в якому з урахуванням уточнень просить суд:

1. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) (ідентиф. код юридичної особи НОМЕР_3 ) щодо непоновлення на військовій службі ОСОБА_1 ;

2. Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) (ідентиф. код юридичної особи НОМЕР_3 ) вчинити дії щодо поновлення на військовій служби ОСОБА_1 з дня набрання рішенням суду законної сили.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що після 23.08.2022 відповідачем не вживається будь-яких заходів щодо поновлення на службі позивача, рапорти та адвокатські запити з цього приводу, що направлялись у 2022, 2023 та 2024 роках проігноровано. Приводом цього є кримінальне провадження щодо позивача. Водночас відповідно до відповіді від 07.04.2023 Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері на адвокатський запит відносно позивача кримінальні провадження за фактами неприбуття (нез`явлення) до розташування військової частини або її залишення, дезертирства, у період з 24.02.2022 по 15.12.2022 у Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань не реєструвалися та не розслідувалися. Позивач вважає, що зазначена бездіяльність відповідача порушує вимоги Законів України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України», затвердженого Указом Президента України від 29 грудня 2009 року № 1115/2009, у зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.04.2024 позовна заява залишена без руху.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.05.2024 вирішено позовну заяву повернути позивачу.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2024 вирішено апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бондарця Дениса Івановича - задоволено. Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 02.05.2024 - скасовано.

Справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії направлено до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 11.09.2024 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу у підготовче засідання.

Копія ухвали про відкриття провадження надіслана Військовій частині НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), що підтверджується довідкою про доставку електронного листа: "Документ в електронному вигляді "КАСУ Відкриття провадження в адміністративній справі" від 11.09.24 по справі № 520/9237/24 (суддя Супрун Ю.О.) було надіслано одержувачу Військова частина НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в його електронний кабінет. Документ доставлено до електронного кабінету: 11.09.24 21:21

Відповідач правом надання відзиву на позовну заяву не скористався. Відповідно до положень ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Суд зазначає, що відповідачем не зазначено поважних причин неподання відзиву на позов, відповідно суд кваліфікує неподання відзиву на позов як визнання позову відповідачем.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.10.2024 було повторно витребувано від Військової частини НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) належним чином завірені копії всіх матеріалів, що були або мали бути взяті ними до уваги при прийнятті рішення, вчиненні дії, з приводу яких подано позов, зокрема, але не виключно: належним чином завірену(і) копію(ї) наказів про звільнення зі служби, зупинення служби позивача та відомості(ей) про ознайомлення з ними позивачем; належним чином завірену копію матеріалів службового розслідування відносно позивача, наявну інформацію щодо фактів неприбуття (нез`явлення) до розташування військової частини або її залишення, дезертирства щодо позивача, а також будь-які інші докази, які доводять необґрунтованість позову.

На виконання вищевказаної ухвали Харківського окружного адміністративного суду відповідачем 15.11.2024 було надано витребовувані документи, а саме: копію висновку службового розслідування з додатками та витяги з наказів начальника НОМЕР_4 прикордонного загону.

Представником позивача 11.12.2024 через підсистему «Електронний суд» до Харківського окружного адміністративного суду подано додаткові пояснення в яких підтримано заявлену правову позицію.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, просили задовольнити позов в повному обсязі.

Суд зазначає, що представник відповідача в усі призначені судові засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Розглянувши надані сторонами документи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є військовослужбовцем Державної прикордонної служби України та проходила її у Військовій частині НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби від 30.09.2021 №392-ОС призначено сержанта ОСОБА_3 (П-035672) інспектором прикордонної служби 2 категорії - черговим відділення управління службою відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б), звільнивши з посади інспектора прикордонної служби 2 категорії - чергового відділення управління службою відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 1 категорії (тип Б).

Суд зазначає, що в матеріалах справи наявне свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_5 , що підтверджує зміну прізвища позивачки з ОСОБА_4 на ОСОБА_5 .

У позовній заяві позивачем вказано, що з 23 на 24 лютого 2022 року вона знаходилася на службі у складі «чергового відділу» ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Після початку обстрілу з боку Російської Федерації отримала наказ прибути до місця розташування відповідача в АДРЕСА_3 .

Прибувши за вказаною адресою, позивач, як вона зазначила під час розгляду справи, отримала наказ командування частини про вибуття всіх жінок, в тому числі її, до місця постійного проживання та знаходження там до отримання подальших вказівок, у зв`язку з чим позивач 24.02.2022 року вибула до свого постійного місця проживання - смт. Козача Лапань Харківської області.

У подальшому, з 24.02.2022 по 08.08.2022 позивач разом з матір`ю та батьком, постійно знаходились за адресою свого місця проживання - АДРЕСА_4 .

У позовній заяві позивачем вказано, що 08.08.2022 вона виїхала з смт. Козача Лопань на територію РФ та врешті 22.08.2022 змогла повернулась до України через республіку Польща., 23.08.2022 прибула до м. Харкова та телефоном повідомила про своє прибуття заступнику начальника відділу ПС «Дергачі» Стрельченку А.С..

Відтак, позивачем вказано, що упродовж з 24 лютого по 23 серпня 2022 року вона була відсутня у розташуванні військової частини з об`єктивних, незалежних від неї причин. Умислу на несвоєчасне прибуття до розташування загону чи ухилення від проходження військової служби у неї не було, оскільки вона знаходилась в окупації.

В той же час, як зазначено позивачем, впродовж лютого - вересня 2022 року службовими особами відповідача накази про прибуття до місця розташування загону не віддавалися, евакуаційні заходи не проводилися, про місце розташування загону та способи перетину лінії зіткнення позивачу не повідомлялось. Більш того, упродовж лютого - липня 2022 року позивачу продовжували нараховувати та виплачувати грошове забезпечення та відповідні надбавки.

Позивач також вказує, що після 23.08.2022 відповідачем не вживається будь-яких заходів щодо поновлення на службі позивача, рапорти та адвокатські запити з цього приводу, що направлялись у 2022, 2023 та 2024 роках проігноровано. Зазначено, що приводом цього є кримінальне провадження щодо позивача. Водночас відповідно до відповіді від 07.04.2023 Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері на адвокатський запит відносно позивача кримінальні провадження за фактами неприбуття (нез`явлення) до розташування військової частини або її залишення, дезертирства, у період з 24.02.2022 по 15.12.2022 у Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань не реєструвалися та не розслідувалися.

У позовній заяві позивач зазичає, що упродовж вересня - грудня 2022 року позивач пройшла всі перевірки у службі внутрішньої безпеки ДПС України та військової контррозвідки СБУ, в тому числі за допомогою психологічних досліджень на поліграфі.

Водночас, під час розгляду справи встановлено, що на підставі рапортів начальників підрозділів та відповідно наказу МВС України від 08.11.2021 № 815 «Пpo затвердження Порядку проведення службового розслідування в Державній прикордонній службі України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 січня 2022 р. за № 3937375, проведено службове розслідування В-52 від 12.10.22 за фактом самовільного залишення військової частини в умовах воєнного стану військовослужбовцями НОМЕР_4 прикордонного загону.

Зі змісту висновку вказаного службового розслідування судом встановлено, що на адресу військовослужбовців відповідачем були надіслані листи, в тому числі і позивачу про необхідність надання ними пояснень за фактом їх неприбуття до військової частини та невиконання службових обов`язків.

Судом з пояснення інспектора прикордонної служби 2 категорії - черговий відділення управління службою відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » сержанта ОСОБА_6 встановлено, що з 24.02.2022 вона перебувала за місцем проживання в смт. Козача Лопань Харківської області. Безпечних маршрутів для виїзду на підконтрольну територію не було, так як на усіх виїздах з н.п. Козача Лопань були розміщені пости та військова техніка сил Російської Федерації. В подальшому, виїхала через територію Російської Федерації до країн Європейського союзу та повернулась на підконтрольну територію. На виконання вказівки прибути до тимчасового місця дислокації підрозділу або в оперативне підпорядкування інших органів охорони державного кордону 29.08.2022 прибула до м. Харків та здійснила доповідь керівнику підрозділу.

Суд констатує, що окреслене відповідає загальновідомим фактам, а тому не потребує доказування.

Згідно висновку службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини в умовах воєнного стану військовослужбовцями НОМЕР_4 прикордонного загону, затвердженого начальником НОМЕР_4 прикордонного загону 12.10.2022, за результатами проведеного розслідування відповідачем не встановлено в діях позивачки складу дисциплінарного правопорушення

У серпні 2022 року відповідачем було видано наказ від 02.08.2022 № 200-ОС «Про особовий склад», згідно п. 7.10 якого позивача виключено з усіх видів забезпечення, як таку, що самовільно залишила військову частину. Підставою для цього наказу зазначено рапорт начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 02.08.2022 Р-3711.

На підставі вказаного наказу позивачу з 01.08.2022 не нараховується та не виплачується грошове забезпечення та надбавки до нього. Зі змісту наявної в матеріалах справи копії витягу з наказу від 02.08.2022 №200-ОС встановлено, що п. 7.10 винесено відповідно до Законів України «Про військовий обов`язок і військову службу» та «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про відпустки», «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 №1115/2009, наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 06.01.2022 року №10-ОС «Про грошове забезпечення» (заробітну плату) військовослужбовців (працівників) Державної прикордонної служби України в 2022 році», Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022.

Відповідно до наказу начальника НОМЕР_4 прикордонного загону №212-ОС від 10.08.2022 позивача було зараховано в розпорядження начальника загону, як таку, місце знаходження якої не відомо протягом 10 днів.

Відповідно до витягу з наказу НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 10.09.2022 №270-ОС було вирішено: призупинити військову службу, звільнити з посади, вважати такою, що не виконує (не несе) обов`язків служби, призупинити контракт про проходження військової служби в державній прикордонній службі України; не поширювати пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців; не включати до чисельності ІНФОРМАЦІЯ_1 ; не зараховувати до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислуги років і призначення пенсії термін з 08 вересня 2022 року сержанту ОСОБА_3 , яка перебуває в розпорядження начальника загону.

У позовній заяві позивачем вказано, що у зв`язку з воєнним станом службові особи відповідача змінили своє фактичне місцезнаходження, яке нікому не повідомляють. З невідомих причин службові особи відповідача припинили офіційне спілкування з позивачем після вересня 2022 року, а направлений позивачем рапорт про поновлення на військовій службі від 14.12.2022 відповідач у поштовому відділенні не отримав, необхідні документи позивачу не надав.

У відповідь на адвокатський запит від 20.02.2024 щодо поновлення позивача на службі у січні 2024 року відповідачем листом від 28.02.2024 №08/2370-24-Вих стосовно поновлення військової служби ОСОБА_7 повідомлено, що в списках військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_4 прикордонний загін) не значиться ОСОБА_7 , на ім`я якої представлено ордер на надання правової допомоги, та у військовій частині відсутні документи, які підтверджують зміну прізвища ОСОБА_3 .

Вважаючи свої права порушеними, бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з даним позовом.

Отже, стосовно заявлених позивачем позовних вимог та заперечень проти них суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022, №757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023, №254/2023 від 01.05.2023, №451/2023 від 26.07.2023, №734/2023 від 06.11.2023, №49/2024 від 05.02.2024 та триває по теперішній час.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби, в тому числі під час воєнного стану, визначається Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІ).

Згідно норм ч. 2 ст. 24 Закону № 2232-ХІІ, в редакції чинній станом на час видання спірного у даній справі наказу, військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.

Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.

За весь час необґрунтованого призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюються недоотримане продовольче, речове та інші види забезпечення.

Порядок призупинення та продовження військової служби визначається положеннями про проходження військової служби.

Аналогічні по суті положення містяться у ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ) та у п.п. 48-1, 48-2, 48-3 Положення.

Так, згідно абз. 1 п. 3, п. 6 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

За військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Відповідно до п. 48-1 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29 грудня 2009 року № 1115/2009, (далі Положення № 1115/2009) для військовослужбовців, які самовільно залишили органи Держприкордонслужби або місця служби, дезертирували із Держприкордонслужби або добровільно здалися в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Положеннями п. 48-2 Положення № 1115/2009 визначено, що військова служба для військовослужбовців призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяв, повідомлень начальників органів Держприкордонслужби про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Згідно п. 48-3 Положення № 1115/2009 військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються, про що видається наказ начальника органу Держприкордонслужби, в якому військовослужбовець проходив службу.

Звільнення з посад військовослужбовців, військову службу яких призупинено, здійснюється наказами по особовому складу посадових осіб, зазначених у пункті 89 цього Положення.

Звільнення з посад військовослужбовців, призначених на посади Президентом України, військову службу яких призупинено, здійснюється Президентом України.

Під час судового розгляду справи представником позивача було надано пояснення та зазначено, що військову службу позивача було призупинено, у зв`язку з самовільним залишенням останньою військової частини.

Вказане було здійснено відповідачем згідно п.7.10 наказу від 02.08.2022 року №200-ОС. Водночас, як підтверджується матеріалами справи, згідно наказу відповідача від 10.08.2022 року №212-ОС позивача було зараховано в розпорядження начальника загону, як таку, місце знаходження якої невідомо протягом 10 днів.

З копії наказу від 10.09.2022 № 270-ОС п. 4.1. вбачається що позивачу призупинено військову службу та дію контракту, звільнено з посади з 08.09.2022 на підставі кримінального провадження № 0000267 від 08.09.2022 за ч. 2 ст. 111 КК України. При цьому підставу копії витягу з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань відповідачем не надано.

З наданого відповідачем висновку службового розслідування від 12.10.2022 вбачається наступне.

Висновок складений та затверджений через кілька місяців після видання наказів від 10.08.2022 № 212-ОС та від 10.09.2022 № 270-ОС, а тому не може бути та не був підставою для їх видання.

Відповідно до висновку службового розслідування за його результатами в діях позивачки не встановлено складу дисциплінарного правопорушення та порушення норм діючого законодавства.

Як вже було вказано судом, приписами ч. 2 ст. 24 Закону № 2232-ХІІ передбачено, що початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, проте відповідачем доказів внесення стосовно позивача відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань до суду під час розгляду справи надано не було.

При цьому, згідно листа Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил від 07.04.2023 року №53-141вих-23 адвоката позивача було повідомлено, що у період з 24.02.2022 по 15.12.2022 з ІНФОРМАЦІЯ_3 до Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони не надходили повідомлення про факти неприбуття (нез`явлення) до розташування військової частини або її залишення, дезертирства, щодо ОСОБА_3 .

З копії наказу від 10.09.2022 № 270-ОС п. 4.1. вбачається що позивачці призупинено військову службу та дію контракту, звільнено з посади з 08.09.2022 на підставі кримінального провадження № 0000267 від 08.09.2022 за ч. 2 ст. 111 КК України.

Водночас з відповіді другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань від 21.02.2023 на адвокатський запит вбачається, що у зазначеному кримінальному провадженні громадянка ОСОБА_3 не має жодного з перелічених у ст. 220 КПК України статусу, в зв`язку з чим у адвоката відсутнє право подавати будь-які клопотання.

Суд зазначає, що приписами пп.8 п.127 Положення № 1115/2009 визначено, що зарахування військовослужбовців у розпорядження начальників, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого проходження такими військовослужбовцями військової служби допускається у разі: коли більше десяти днів відсутні відомості про місцезнаходження військовослужбовця, - до повернення військовослужбовця до органу Держприкордонслужби (у разі неприйняття іншого рішення про дальше проходження ним військової служби) або до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення померлим.

При цьому, пп.1 п. 3 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25 червня 2018 року № 558, визначено, що за військовослужбовцями, зарахованими в розпорядження відповідних начальників (командирів) органів Держприкордонслужби відповідно до підпунктів 1-3, 7, 8, 10-12, 14, 15 пункту 127 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29 грудня 2009 року № 1115, із дня, що настає за днем звільнення їх від займаних посад (скорочення штатних посад), протягом двох місяців зберігається виплата грошового забезпечення, яке військовослужбовці отримували за останньою посадою на день звільнення з посади (скорочення).

В той же час, згідно ч.2 п.5 розділу ІІ Інструкції з організації обліку особового складу Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 червня 2017 року № 468, військовослужбовці, які самовільно залишили військові частини, у триденний строк з моменту залишення частини знімаються зі всіх видів забезпечення.

Відтак, суд приходить до висновку про те, що у спірних правовідносинах відповідачем згідно наказу від 02.08.2022 №200-ОС було виключено позивача з усіх видів забезпечення, як таку, що самовільно залишила військову службу, за відсутності на те підстав, визначених приписами ч.2 ст. 24 Закону № 2232-ХІІ.

В той же час, зарахування позивача у розпорядження начальника було здійснено згідно наказу відповідача від 10.08.2022 №212-ОС.

Відповідно до витягу з наказу НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 10.09.2022 №270-ОС було вирішено: призупинити військову службу, звільнити з посади, вважати такою, що не виконує (не несе) обов`язків служби, призупинити контракт про проходження військової служби в державній прикордонній службі України; не поширювати пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців; не включати до чисельності ІНФОРМАЦІЯ_1 ; не зараховувати до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислуги років і призначення пенсії термін з 08 вересня 2022 року сержанту ОСОБА_3 , яка перебуває в розпорядження начальника загону.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІ), ст. 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ) та п.п. 48-1,48-2, 48-3 «Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України», затвердженого Указом Президента України від 29 грудня 2009 року № 1115/2009 (далі - Положення) єдиною підставою для призупинення військової служби, дії контракту та звільнення в такому випадку з посади є встановлений факт самовільного залишення військові частини, або дизертирства, або добровільної здачі в полон та внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) про скоєння злочину, передбаченого ст. 407 або 408 або 430 КК України, на підставі повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до ч. 4 ст. 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Згадана норма Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачає обов`язкове проведення службового розслідування для встановлення ознак кримінального правопорушення, про які командир військової частини письмово повідомляє орган досудового розслідування. Наданим службовим розслідуванням ознак злочину в діях позивачки не встановлено, щодо неї не внесено до ЄРДР відомостей про скоєння злочину, передбаченого ст. 407 або 408 або 430 КК України.

Отже, як встановлено під час розгляду справи у спірних правовідносинах не виникло обставин, що пов`язуються законодавцем із початком призупинення військової служби, а саме не було внесено відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Реалізація суб`єктами влади своїх повноважень, які є законодавчо визначеними, що випливає з положень частини другої статті 19 Конституції України, здійснюється в межах відповідної законної дискреції.

Законний (або охоронюваний законом) інтерес це певне благо конкретного громадянина, безперешкодному користуванню яким орган державної влади повинен всіляко сприяти.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та не призводити до необхідності повторного звернення до Суду.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) щодо непоновлення на військовій службі ОСОБА_1 та як наслідок, зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) вчинити дії щодо поновлення на військовій службі ОСОБА_1 з дня набрання рішенням суду законної сили.

Згідно положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вказане, суд приходить до висновків про наявність правових підстав для повного задоволення адміністративного позову.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 139, 141, 241, 243, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) щодо непоновлення на військовій службі ОСОБА_1 .

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) вчинити дії щодо поновлення на військовій службі ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 ) з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 24.12.2024.

Суддя Супрун Ю.О.