Справа № 280/7724/24
Суддя: Чернова Жанна Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

12 грудня 2024 року о 16 год. 40 хв.Справа № 280/7724/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Чернової Ж.М.,

за участю секретаря судового засідання Юхименка Г.В.,

представника позивача Олійника О.С.,

представника відповідача 1 Сіпаки С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправним рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області від 07.08.2024 №13810-12354/Х-02/8-0800/24 щодо відмови ОСОБА_1 , як судді Господарського суду Запорізької області у відставці, перерахувати та виплатити щомісячне довічне грошове утримання судді згідно з його заявою від 08.07.2024 №Х/267;

зобов`язати відповідача ГУ ПФУ в Запорізькій області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплатити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків від суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання відповідно до довідок Господарського суду Запорізької області від 16.02.2022 № 05-62/06, від 06.09.2023 №05-59/16, від 10.07.2024 №05-59/10 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 102157 грн. 20 коп. з урахуванням раніше виплачених коштів, починаючи з 01.03.2022, та виплатити ОСОБА_1 недоплачену суму пенсійних виплат в сумі 1 800 993.6 (один мільйон вісімсот тисяч дев`ятсот дев`яносто три) гривні 60 копійок з урахуванням вже виплачених сум пенсії за період.

Ухвалою суду від 26 серпня 2024 року позовну заяву залишено без руху. У встановлений судом строк позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 03 вересня 2024 року відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі №280/7724/24. Призначено підготовче судове засідання на 26 вересня 2024 року.

Ухвалою суду від 03 вересня 2024 року клопотання представника позивача - задоволено. Допущено участь представника ОСОБА_1 в судових засіданнях у справі №280/7724/24 в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів поза межами приміщення суду.

26 вересня 2024 року судове засідання не відбулось у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному. Наступне судове засідання призначене на 10 жовтня 2024 року, про що повідомлено учасників справи.

Ухвалою суду від 10 жовтня 2024 року прийнято до розгляду заяву зміну предмету позову (вх. №46832 від 10.10.2024). Залучено до участі у справі №280/7727/24 в якості співвідповідачів: Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області. Розгляд справи розпочато спочатку. Встановлено відповідачу Головному управлінню Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головному управлінню Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головному управлінню Пенсійного фонду України в Полтавській області строк для подання відзиву на позов п`ятнадцять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвалою суду від 10 жовтня 2024 року відкладено підготовче засідання на 24 жовтня 2024 року.

Ухвалою суду від 24 жовтня 2024 року відкладено підготовче засідання на 28 листопада 2024 року.

28 листопада 2024 року судове засідання не відбулось у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відрядженні. Наступне судове засідання призначене на 05 грудня 2024 року, про що повідомлено учасників справи.

05 грудня 2024 року в судовому засіданні оголошено перерву до 12 грудня 2024 року.

В судовому засіданні 12 грудня 2024 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є суддею у відставці, перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Запорізькій області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI (зі змінами). Зазначає, що на виконання рішення суду відповідач здійснив перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, розмір якого з 01.01.2018 склав 23 787,00 грн. З березня 2019 року розпочато виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в оновленому розмірі 38 900,25 грн. У зв`язку зі змінами у розмірі складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді з урахуванням базового розміру посадового окладу, визначеного частиною 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» на підставі особистої заяви та довідки, виданої Господарським судом Запорізької області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, позивачу проведено перерахунок з 01.01.2020, після якого розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці склав 42 565,50 грн. Однак, у невстановлену дату ГУ ПФУ в Запорізькій області прийшло до неправомірного висновку про те, що рішення судів 12.12.2016 у справі №335/11789/16-а та від 16.10.2018 у справі №808/2591/18, визнавши право позивача на отримання 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмежень граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, ніби то не зобов`язували перераховувати в подальшому щомісячне довічне грошове утримання суді у відставці у розмірі 90 %. Відтак, дії відповідача щодо зменшення розміру довічного утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмежень граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, незалежно від заробітку (прибутку) одержаного ним після виходу у відставку, із застосуванням в якості розрахункової величини мінімальної заробітної плати прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 1762 грн до 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» порушують права та законні інтереси позивача. Вказує, що позивач має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90% від грошового утримання судді, який працює в тому самому суді, а перерахунок раніше призначеного на підставі рішення Запорізького окружного адміністративного від 16.10.2018 по справі № 808/2591/18 щомісячного довічного грошового утримання позивача, як судді у відставці, має здійснюватися автоматично. Згідно довідок Господарського суду Запорізької області від 16.02.2022 № 05-62/06, від 06.09.2023 №05-59/16, від 10.07.2024 №05-59/10 станом на 01.01.2022, 01.01.2023 та 01.01.2024 суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 113508,00 грн. 08.07.2024 позивач в особі представника за нотаріально засвідченою довіреністю звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою вих. №Х/267, у який просив здійснити перерахунок та виплатити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків від суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання відповідно до довідок Господарського суду Запорізької області від 16.02.2022 № 05-62/06, від 06.09.2023 №05-59/16, від 10.07.2024 №05-59/10 станом на 01.01.2022, 01.01.2023 та 01.01.2024. Однак, листом від 07.08.2024 №13810-12354/Х-02/8-0800/24 ГУ ПФУ в Запорізькій області, отриманим по електронній пошті, відмовило у задоволенні заяви, перерахунку та виплаті пенсії. Підставою відмови відповідач зазначив ніби то звернення в порядку Закону України Про звернення громадян, а не через веб-портал. Представник позивача зазначив, що звернення було подано у вигляді електронних документів із всіма передбаченими Порядком 3-1 та Законом України Про звернення громадян реквізитами, а тому мало бути розглянуто і вирішено відповідачем по суті. Вважає, що починаючи з 01.03.2022 ГУ ПФУ в Запорізькій області повинно було виплачувати позивачу довічне грошове утримання судді у розмірі 102157 грн. 20 коп. (90% від 113508 грн). Станом на сьогодні позивач отримує пенсію у розмірі 37836,00 грн. Таким чином, недоплата відповідачем довічного грошового утримання позивача за період з 01.03.2022 по 30.06.2024 склала 1 800 993,6 грн. З підстав викладених у позовній заяві та у наданих під час розгляду справи поясненнях, представник позивача просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач ГУ ПФУ в Запорізькій області у поданому до суду відзиві на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень посилається на те, що представник позивача 08.07.2024 звернувся на урядову «гарячу лінію» Пенсійного фонду України із зверненням стосовно ряду викладених питань, та надавши довідки від 16.02.2022 №05-62/06, від 06.09.2023 №05-59/16 та 10.07.2024 №05-59/10, виданих Господарським судом Запорізької області. Заява встановленого зразка для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивачем чи його представником не надавалась. Відповідачем у відповідь на вказане звернення позивача було надіслано лист від 07.08.2024 №13810-12354/Х-02/8-0800/24, яким надано роз`яснення щодо безпосереднього звернення за перерахунком пенсії з урахуванням документів, які були долучені до будь-якого відділу обслуговування громадян (сервісного центру) з оригіналами документів або надання заяви разом зі сканованими копіями оригіналів документів через вебпортал електронних послуг ПФУ (https://www.pfu.gov.uа) з використанням кваліфікованого електронного підпису у розділі «Заява на перерахунок пенсії». Звертає увагу, що заява встановленого зразка для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивачем чи його представником не надавалась, а відповідачем рішення про відмову у проведенні такого перерахунку не приймалось. У зв`язку з викладеним, вважає, що вимога позивача про здійснення перерахунку його грошового утримання в даному випадку є передчасною.

Стосовно здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді з 01.03.2022, зазначено, що на виконання постанови Орджонікідзевського районного суду від 04.12.2015 року по справі №335/9922/15-а, в межах покладених зобов`язань, позивачу з 01.09.2015 призначено щомісячне грошове утримання судді в розмірі 70 % від заробітної плати (відповідно до довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданої Господарським судом Запорізької області від 11.03.2016 № 09-13/261), на підставі Закону України Про судоустрій і статус суддів в редакції, яка діяла на час подання заяви про відставку, тобто на 26.11.2014. На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.10.2018 по справі №808/2591/18 позивачу проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмежень граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, незалежно від заробітку (прибутку) одержаного ним після виходу у відставку, із застосуванням в якості розрахункової величини мінімальної заробітної плати прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 1762,00 грн, починаючи з 01.01.2018, з урахуванням раніше проведених виплат за вказаний період. В подальшому позивачем було надано довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданої Господарським судом Запорізької області від 10.01.2020 № 08-13/01, тому йому здійснено перерахунок довічного грошового утримання з 01.01.2020 в розмірі 80 % від заробітної плати на підставі наданої довідки, про що позивач був усвідомлений та не оскаржував зменшення відсотку. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20.02.2024 у справі №280/3060/23 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у розмірі 80% грошового утримання судді, працюючого на відповідній посаді, на підставі довідок Господарського суду Запорізької області від 05.03.2020 № 05-62/16, від 25.01.2021 № 05-62/03 та від 16.02.2022 №05-62/06, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року. Постановою Третього апеляційного суду від 26.08.2024 у справі №280/3060/23 апеляційну скаргу ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 лютого 2024 року в адміністративній справі задоволено частково. Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 лютого 2024 року в адміністративній справі №280/3060/23 змінено. Абзац третій резолютивної частини рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 лютого 2024 року в адміністративній справі №280/3060/23 викладено у наступній редакції: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, на підставі довідок Господарського суду Запорізької області від 05.03.2020 № 05-62/16, від 25.01.2021 № 05-62/03 та від 16.02.2022 №05-62/06, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року». У решті рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 лютого 2024 року в адміністративній справі №280/3060/23 залишено без змін.

Щодо перерахунку та виплати щомісячного довічного утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди зазначено, що предметом оскарження до суду є визнання протиправним рішення щодо відмови у проведенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та зобов`язання здійснити такий перерахунок на підставі поданих позивачем довідок. Наголошує, що питання відсоткового розміру оскаржуваним рішенням пенсійного органу не вирішувалося, а, отже вимога позивача є передчасною в частині визначення відсоткового розміру суддівської винагороди для обрахунку суми довічного грошового утримання, бо таке вирішує питання на майбутнє. За таких обставин, право позивача щодо розміру щомісячного довічного грошового утримання 90% відсутнє тому задоволенню не підлягають.

Стосовно вимоги позивача щодо недоплаченої суми пенсійних виплат в розмірі 1 800 993,60 зазначено, що діючим законодавством України функції держави щодо нарахування (обчислення) пенсій покладено на органи Пенсійного фонду України. Вказана позивачем сума 1 800 993,60 грн розрахована ним самостійно, виходячи з 90% грошового утримання. При цьому немає підстав стягувати відповідну суму, оскільки рішенням відповідного органу її ще не призначено. Окрім зазначеного, жодним нормативно-правовим актом України позивачу не надане право визначати, та самостійно розраховувати які суми підлягають стягуванню.

Зауважує, що питання щодо перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці вирішується відповідно до норм частини четвертої статті 142 Закону №1402 у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Як вбачається з довідок від 16.02.2022 №05-62/06, від 06.09.2023 №05-59/16 та 10.07.2024 №05-59/10, виданих Господарським судом Запорізької області, змін розміру складових суддівської винагороди з 2020 року не відбулось (суддівська винагорода яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 113508,00 грн). Окрім того, предметом спору у справі №280/3060/23 був перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок, виданих Господарським судом Запорізької області від 05.03.2020 № 05-62/16, від 25.01.2021 № 05-62/03 та від 16.02.2022 №05-62/06, де суддівська винагорода яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці становила 113508,00 грн, що свідчить про те, що змін розміру складових суддівської винагороди не відбулось.

Стосовно строку звернення до суду зазначено, що позивач не скористався своїм правом вчасно звернутися за реалізацією свого права на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за довідками, виданих Господарським судом Запорізької області від 16.02.2022 №05-62/06 та від 06.09.2023 №05-59/16 внаслідок своєї байдужості, яка виявилась у пасивній поведінці. Натомість лише у липні 2024 звернувся до відповідача із зверненням про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримала позицію, викладену у відзиві на позовну заяву та просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

У відповіді на відзив зазначено, що відмова відповідача перерахувати та виплатити щомісячне довічне грошове утримання судді викладена в листі від 07.08.2024 №13810-12354/Х-02/8- 0800/24. Отже, з цього моменту відповідно до частини четвертої статті 122 КАС України має рахуватись строк звернення до суду, і його не пропущено. Зазначено, що звернення встановленої форми згідно Порядку 3-1 із всіма доданими електронними документами було фактично подано відповідачу на його офіційну електронну пошту і засобами системи Урядовий контактний центр. Порядок 3-1, а також Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1), зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок 22-1), не містять заборони подавати документи відповідачу на офіційну електронну пошту чи засобами Урядового контактного центру, а також не містять положень щодо права відповідача відмовити в задоволенні заяви через подання її не через веб-портал. Також вказує, що позивач має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90% від грошового утримання судді, який працює в тому самому суді, а перерахунок раніше призначеного на підставі рішення Запорізького окружного адміністративного від 16.10.2018 по справі № 808/2591/18 щомісячного довічного грошового утримання позивача, як судді у відставці, має здійснюватися автоматично.

10 жовтня 2024 року до суду надійшла заява про зміну предмету позову, в якій позивач просив суд:

залучити до участі у справі в якості співвідповідачів: 1) Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області; 2) Головне управління Пенсійного фонду в Хмельницькій області; 3) Головне управління Пенсійного фонду в Полтавській області;

визнати протиправними рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 07.08.2024 №13810-12354/Х-02/8-0800/24, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №42 від 30.08.2024, Головного управління Пенсійного фонду в Хмельницькій області №42 від 30.08.2024, Головного управління Пенсійного фонду в Полтавській області №362 від 02.09.2024 щодо відмови ОСОБА_1 , як судді Господарського суду Запорізької області у відставці, перерахувати та виплатити щомісячне довічне грошове утримання судді;

в порядку ст.382 КАС України встановити ГУ ПФУ в Запорізькій області строк в один місяць з дня набрання рішенням суду по даній справі законної сили для подання звіту про його виконання;

допустити судове рішення до негайного виконання в межах місячної суми довічного грошового утримання.

Ухвалою суду від 10 жовтня 2024 року прийнято до розгляду заяву зміну предмету позову (вх. №46832 від 10.10.2024). Залучено до участі у справі №280/7727/24 в якості співвідповідачів: Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Представник позивача у судовому засіданні пояснив, що таким чином доповнює позовні вимоги новими, які просить розглядати з первісними позовними вимогами.

Відповідач ГУ ПФУ в Хмельницькій області у поданому до суду відзиві на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень посилається на те, що з 01.09.2015 позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці згідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016. З 30.09.2016 порядок призначення та обчислення щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці визначено Законом України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016. 08.07.2024 представник позивача звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 . У відповідь на звернення ГУ ПФУ в Запорізькій області листом від 07.08.2024 №13810-12354/Х-02/8-0800/24 повідомило адвоката Олега Олійника про порядок подання заяви встановленої форми з відповідними документами. 22.08.2024 ОСОБА_1 звернувся через веб-портал ПФУ із заявою №1684 щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок №05-62/06 від 16.02.2022, №05-59/16 від 06.09.2023 та №05-59/10 від 10.07.2024. Рішенням ГУ ПФУ в Закарпатській області №42 від 30.08.2024 ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням вищевказаних довідок у зв`язку з відсутністю правових підстав. 22.08.2024 ОСОБА_1 звернувся через веб-портал ПФУ із заявою №1685 щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок №05-62/06 від 16.02.2022, №05-59/16 від 06.09.2023. Рішенням ГУ ПФУ в Хмельницькій області №42 від 30.08.2024 ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням вищевказаних довідок у зв`язку з відсутністю правових підстав. 27.08.2024 ОСОБА_1 звернувся через веб-портал ПФУ із заявою щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно рішення суду №280/3060/23 від 20.02.2024. Рішенням ГУ ПФУ в Полтавській області №362 від 02.09.2024 позивачу відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням вищезазначеного рішення суду у зв`язку з відсутністю правових підстав. Позивачем не взято до уваги статтю 7 Законів України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», «Про Державний бюджет України на 2023 рік», «Про Державний бюджет України на 2024 рік», якою за 2022-2024 роки встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення розміру посадового окладу судді з 1 січня 2102 гривні, відтак вимоги позивача є безпідставними, та не підлягають задоволенню. Враховуючи, що після 18.02.2020 не відбулось підвищення посадових окладів та відповідно розміру суддівської винагороди працюючих суддів, підстави для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відсутні. Щодо вимоги позивача провести перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.03.2022 зазначено, що така вимога є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому не підлягає задоволенню. Щодо вимоги виплатити недоплачену суму пенсійних виплат в сумі 1 800 993,60 зазначено, що така вимога є передчасною. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

До суду надійшла заява про залишення позову без розгляду, в якій представник ГУ ПФУ в Хмельницькій області просить суд позовні вимоги залишити без розгляду в зв`язку з пропуском шестимісячного строку звернення до суду.

До суду надійшло клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, в якому представник ГУ ПФУ в Хмельницькій області просить суд залучити в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Господарський суд Запорізької області. В обґрунтування клопотання зазначено, що з метою об`єктивного дослідження всіх обставин справи вважає за необхідне залучити до участі в справі Господарський суд Запорізької області для надання пояснень про підстави видачі довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

05.12.2024 під час судового засідання протокольною ухвалою, відмовлено у задоволені клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача - Господарського суду Запорізької області.

Відповідач ГУ ПФУ в Полтавській області у поданому до суду відзиві на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень посилається на те, що за принципом екстериторіальності заяву позивача та додані до неї документи було розглянуто ГУ ПФУ в Полтавській області та прийнято рішення від 02.09.2024 №362, яким відмовлено в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до статті 142 Закону №1402-VIII. Рішення №362 від 02.09.2024, яким відмовлено позивачу в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.02.2024 по справі №280/3060/23 прийнято правомірно, оскільки зазначене рішення суду по справі №280/3060/23 не містить зобов`язань покладених на ГУ ПФУ в Полтавській області. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач ГУ ПФУ в Закарпатській області у поданому до суду відзиві на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень посилається на те, що за принципом екстериторіальності заяву позивача№1684 від 22.08.2024 та додані до неї документи було розглянуто ГУ ПФУ в Закарпатській області та прийнято рішення від 30.08.2024 №42, яким відмовлено в проведенні перерахунку у зв`язку з відсутністю підстав для проведення перерахунку. Зазначено, що надані позивачем довідки видані за формою для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, проте, вказані довідки не створюють правових підстав для перерахунку пенсії. Оскільки з 18.02.2020 у суддів, які працюють на відповідних посадах, базовий розмір прожиткового мінімуму, з якого визначаються посадові оклади суддівської винагороди не змінювався і залишився на рівні 2102грн, то підстав для перерахунку пенсії відповідно до статті 142 Закону №1402 немає. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

У відповіді на відзив ГУ ПФУ в Хмельницькій області, ГУ ПФУ в Закарпатській області зазначено, що позивач має право на здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за 2022-2024 роки, виходячи з розміру прожиткового мінімуму саме для працездатних осіб (а не для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді), розміри яких встановлені відповідними Законами України про Державний бюджет станом на 01.01.2022 2600 грн, на 01.01.2023 - 2684 грн, та на 01.01.2024 - 3028грн. Також зазначає, що належним способом захисту порушених прав є виплата коштів у встановленому розмірі на користь позивача.

Вислухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, розглянувши матеріали справи, судом установлені наступні обставини.

ОСОБА_1 є суддею у відставці, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує щомісячне довіне грошове утримання судді у відставці.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 грудня 2015 року по справі №335/9922/15-а зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя призначити ОСОБА_1 з 01.09.2015 р. щомісячне грошове утримання судді на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції, яка діяла на час подання ним заяви про відставку, тобто на 26.11.2014 року.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2016 року по справі № 335/11789/16-а зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі міста Запоріжжя здійснити з 08 червня 2016 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою господарського суду Запорізької області від 16 червня 2016 раку № 09-13/692 в розмірі 90 відсотків заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді, без обмежень граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та з урахуванням виплачених з вказаної дати сум.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року по справі №808/2591/18 зобов`язано Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмежень граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного ним після виходу у відставку, із застосуванням в якості розрахункової величини мінімальної заробітної плати прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 1762 грн., починаючи з 01 січня 2018 року, із урахуванням раніше проведених виплат за вказаний період.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20 лютого 2024 року по справі № 280/3060/23 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у розмірі 80% грошового утримання судді, працюючого на відповідній посаді, на підставі довідок Господарського суду Запорізької області від 05.03.2020 № 05-62/16, від 25.01.2021 № 05-62/03 та від 16.02.2022 №05-62/06, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26 серпня 2024 року по справі № 280/3060/23 апеляційну скаргу ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 лютого 2024 року в адміністративній справі №280/3060/23 - задоволено частково. Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 лютого 2024 року в адміністративній справі №280/3060/23 - змінено. Змінено абзац третій резолютивної частини рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 лютого 2024 року в адміністративній справі №280/3060/23 викладено його у наступній редакції: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, на підставі довідок Господарського суду Запорізької області від 05.03.2020 № 05-62/16, від 25.01.2021 № 05-62/03 та від 16.02.2022 №05-62/06, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року». У решті рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 лютого 2024 року в адміністративній справі №280/3060/23 залишено без змін.

Відповідно до довідок Господарського суду Запорізької області про суддівську винагороду, яка враховується для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 16.02.2022 № 05-62/06, від 06.09.2023 №05-59/16, від 10.07.2024 №05-59/10, суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці складає 113508,00 грн, у тому числі посадовий оклад 75672,00 грн, доплата за вислугу років 37836,00 грн.

08.07.2024 представник позивача звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою, надавши довідки від 16.02.2022 №05-62/06, від 06.09.2023 №05-59/16 та 10.07.2024 №05-59/10, виданих Господарським судом Запорізької області, в якій, зокрема, просив здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01.03.2022 по 01.07.2024, виходячи з розміру 90% суддівської винагороди, зазначеної у довідках Господарського суду Запорізької області у сумі 102157,20 грн, та здійснити виплату з урахуванням фактично сплачених сум.

Листом ГУ ПФУ в Запорізькій області від 07.08.2024 №13810-12354/Х-02/8-0800/24 повідомлено про те, що на виконання постанови Орджонікідзевського районного суду від 12.12.2016 по справі №335/11789/16-а, 2-а/335/437/2016 Головним управлінням проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставвці з 08.06.2016 згідно з довідкою Господарського суду Запорізької області від 16.06.2016 №09/13/692 в розмірі 90% заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді, без обмежень граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Вищевказана постанова виконана в межах покладених зобов`язань. В лютому 2019 року позивачу з 01.01.2019 та з 01.02.2019 проведені перерахунки щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 80% заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді, на підставі особистих заяв від 13.12.2018, 14.01.2019 та наданих довідок від 13.12.2018 №08-13/51, від 10.01.2019 №08-13/2 відповідно. На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду по справі №808/2591/18 позивачу здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2018 в розмірі 90% заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді, без обмежень граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, незалежно від заробітку, одержуваного ним після виходу у відствку, із застосуванням в якості розрахункової величини мінімальної заробітної плати прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 1762 грн. Рішення виконано в межах покладених зобов`язань. Зобов`язань щодо подальшого перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у разі зміни розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб рішенням суду не покладено. Щодо перерахунку на підставі довідок про суддівську винагоролу для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, долучених до звернення, повідомлено, що позивач звернувся з заявою в рамках Закону України «Про звернення громадян». Надано роз`яснення щодо безпосереднього звернення за перерахунком пенсії з урахуванням документів, які були долучені до будь-якого відділу обслуговування громадян (сервісного центру) з оригіналами документів або надання заяви разом зі сканованими копіями оригіналів документів через вебпортал електронних послуг ПФУ (https://www.pfu.gov.uа) з використанням кваліфікованого електронного підпису у розділі «Заява на перерахунок пенсії».

22.08.2024 позивач звернувся через веб-портал ПФУ із заявою №1684 щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок №05-62/06 від 16.02.2022, №05-59/16 від 06.09.2023 та №05-59/10 від 10.07.2024.

Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області за принципом екстериторіальності розглянуло заяву позивача та прийняло рішення №42 від 30.08.2024 про відмову у проведенні перерахунку пенсії відповідно до заяви №1684 від 22.08.2024. У рішенні зазначено наступне: «… довідка за №05-62/06 від 16.02.2022 станом на 01.01.2022, яку зобов`язано врахувати при перерахунку довічного грошового утримання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.02.2024 (виконати рішення зобов`язано ГУ ПФУ в Запорізькій області); довідка №05-59/16 від 06.09.2023 станом на 01.01.2023; копія довідки №05-59/10 від 10.07.2024 станом на 01.01.2024. Оскільки з 01.01.2022, 01.01.2023, 01.01.2024 у суддів, які працюють на відповідних посадах, базовий розмір прожиткового мінімуму, з якого визначаються посадові оклади суддівської винагороди не змінювалися і залишився на рівні 2102 грн, підстав для перерахунку згідно ст.142 Закону №1403 немає. …».

22.08.2024 позивач звернувся через веб-портал ПФУ із заявою №1685 щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок №05-62/06 від 16.02.2022, №05-59/16 від 06.09.2023.

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області за принципом екстериторіальності розглянуло заяву позивача та прийняло рішення №42 від 30.08.2024 про відмову у проведенні перерахунку пенсії відповідно до заяви №1685 від 22.08.2024. У рішенні зазначено наступне: «… статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» передбачено, що у 2024 році прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу суддів становить 2102,00 грн, тобто на рівні 2020 року. Отже зміни розміру складових суддівської винагороди суддів, які працюють на відповідній посаді з 01.01.2024 не відбулося. …».

27.08.2024 позивач звернувся через веб-портал ПФУ із заявою щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно рішення суду №280/3060/23 від 20.02.2024.

Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області за принципом екстериторіальності розглянуло заяву позивача та прийняло рішення №362 від 02.09.2024 про відмову у проведенні перерахунку, у зв`язку з тим, що відповідно до рішення суду по справі №280/3060/23 перерахунок необхідно провести ГУ ПФУ в Запорізькій області. …».

Позивач, не погодившись з: рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області від 07.08.2024 №13810-12354/Х-02/8-0800/24 щодо відмови позивачу, як судді Господарського суду Запорізької області у відставці, перерахувати та виплатити щомісячне довічне грошове утримання судді згідно з його заявою від 08.07.2024 №Х/267; рішенням ГУ ПФУ в Закарпатській області №42 від 30.08.2024, рішенням ГУ ПФУ в Хмельницькій області №42 від 30.08.2024, рішенням ГУ ПФУ в Полтавській області №362 від 02.09.2024, та з вимогами про: зобов`язання ГУ ПФУ в Запорізькій області провести позивачу перерахунок та виплатити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків від суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання відповідно до довідок Господарського суду Запорізької області від 16.02.2022 № 05-62/06, від 06.09.2023 №05-59/16, від 10.07.2024 №05-59/10 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 102157 грн. 20 коп. з урахуванням раніше виплачених коштів, починаючи з 01.03.2022, та виплатити позивачу недоплачену суму пенсійних виплат в сумі 1 800 993.6 (один мільйон вісімсот тисяч дев`ятсот дев`яносто три) гривні 60 копійок з урахуванням вже виплачених сум пенсії за період, звернувся з даним позовом до суду.

Стосовно залучення третьої особи суд зазначає, що приписами частини 2 статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи. Якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку.

У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі (частина 4 статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України).

Виходячи з системного тлумачення положень статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, підлягають залученню до участі у справі, якщо рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки.

Однак, у поданому представником ГУ ПФУ в Хмельницькій області клопотанні не обґрунтовано, як рішення у даній справі може вплинути на права, інтереси або обов`язки Господарського суду Запорізької області. Обставин, за яких рішення у даній справі може вплинути на права, інтереси або обов`язки Господарського суду Запорізької області, судом також не встановлено.

05 грудня 2024 року під час судового засідання, протокольною ухвалою суду із занесенням її до протоколу судового засідання, відмовлено у задоволені клопотання представника ГУ ПФУ в Хмельницькій області про залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Господарського суду Запорізької області.

Стосовно строку звернення до суду.

Частиною першою статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В межах цієї справи позивачем оскаржені відмови органу Пенсійного фонду у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а саме: рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області від 07.08.2024 №13810-12354/Х-02/8-0800/24; рішення ГУ ПФУ в Закарпатській області №42 від 30.08.2024; рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області №42 від 30.08.2024; рішення ГУ ПФУ в Полтавській області №362 від 02.09.2024.

Позовна заява подана до суду 19 серпня 2024 року.

На спірні правовідносини поширюють свою дію приписи частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, якими закріплено право на звернення до суду в межах шести місяців з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав.

Підсумовуючи зазначене, суд приходить до висновку, що строк звернення позивачем дотриманий та правові підстави для залишення позовної заяви без розгляду відсутні.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно зі статтею 130 Конституції України, держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII).

Згідно з пунктом 2 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII, визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI (далі - Закон №2453-VI), крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Відповідно до ч.1 ст.142 Закону №1402-VIII, судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Згідно з ч.3 ст.142 Закону №1402-VIII, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Відповідно до ч.ч.4-5 ст.142 Закону №1402-VIII, у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з ч.3 ст.135 Закону №1402-VIII, базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Пунктом 22 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону №2453-VI.

До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону №2453-VI (п.23 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII).

Законом України від 16.10.2019 №193-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування», який набрав чинності 07.11.2019, було виключено зазначені вище пункти 22, 23 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII, якими було передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом; що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону №2453-VI.

Розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року: а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (п.24 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII).

Пунктом 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону №2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Досліджуючи поняття «щомісячне довічне грошове утримання судді», Конституційний суд України у мотивувальній частині рішення від 14.12.2011 №18-рп/2011 вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді - виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказав про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

У Рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 №3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у своїх рішеннях, а саме: від 24.06.1999 №6-рп/99, від 20.03.2002 №5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії), від 01.12.2004 №19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11.10.2005 №8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18.06.2007 №4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів), від 22.05.2008 №10-рп/2008, а також у рішенні від 18.02.2020 №2-р/2020.

Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII зі змінами.

У вказаному рішенні (пункти 15-17) зазначено, що згідно з положеннями пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону №2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 №10-рп/2013).

Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці; право судді у відставці на пенсійне забезпечення або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості; щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу; конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя (абзаци п`ятий, шостий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 №3-рп/2013). Конституційний Суд України зазначив, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання.

Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесяти п`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом № 1402-VIII.

Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

У зв`язку з викладеним, Конституційний Суд України рішенням від 18.02.2020 у справі №2-р/2020 пункт 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII, яким було передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу, визнав неконституційним.

Згідно з ч.1 ст.91 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13.07.2017 №2136-VIII, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 №2-р/2020 Закон №1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Верховний Суд неодноразово, зокрема, у постановах від 06.03.2019 у справі №638/12586/16-а та від 11.02.2020 у справі № 200/3958/19-а, висловлював правовий висновок, відповідно до якого правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Суд зазначає, що обставини надання позивачу довідки від 16.02.2022 № 05-62/06, від 06.09.2023 №05-59/16, від 10.07.2024 №05-59/10 не створюють підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Як вбачається з довідок від 16.02.2022 №05-62/06, від 06.09.2023 №05-59/16 та від 10.07.2024 №05-59/10, виданих Господарським судом Запорізької області, змін розміру складових суддівської винагороди не відбулось (суддівська винагорода яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці становить 113508,00 грн).

Крім того, предметом спору у справі №280/3060/23 був перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок, виданих Господарським судом Запорізької області від 05.03.2020 № 05-62/16, від 25.01.2021 № 05-62/03 та від 16.02.2022 №05-62/06, де суддівська винагорода яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці становила 113508,00 грн, що свідчить про те, що змін розміру складових суддівської винагороди не відбулось.

Позивач зазначає, що має право на здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за 2022-2024 роки, виходячи з розміру прожиткового мінімуму саме для працездатних осіб (а не для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді), розміри яких встановлені відповідними Законами України про Державний бюджет станом на 01.01.2022 2600 грн, на 01.01.2023 - 2684 грн, та на 01.01.2024 - 3028грн.

Разом з цим, предметом розгляду цієї справи є правомірність рішень ГУ ПФУ в Запорізькій області від 07.08.2024 №13810-12354/Х-02/8-0800/24, ГУ ПФУ в Закарпатській області №42 від 30.08.2024, ГУ ПФУ в Хмельницькій області №42 від 30.08.2024, ГУ ПФУ в Полтавській області №362 від 02.09.2024, при цьому позивачем не заявлено позовних вимог про обчислення розміру суддівської винагороди, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі станом 01 січня 2022 року, 01 січня 2023 року, 01 січня 2024 року.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці призначене у розмірі, визначеному Законом №2453-VI, яким передбачалась інша формула обрахунку грошового утримання та, окрім іншого, розмір суддівської винагороди та відсотків від неї, для нарахування щомісячного грошового утримання.

Положеннями ч.3 ст.142 Закону №1402-VIII передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2 (два) відсотки грошового утримання судді. Отже, вказаною нормою Закону №1402-VIII визначено інший підхід до обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, ніж той, з якого виходив позивач (а саме за Законом №2453-VI).

За правовим висновком Верховного Суду, викладеним у рішенні від 16.06.2020 у зразковій справі №620/1116/20, у судді у відставці, який отримує щомісячне грошове утримання у розмірі обчисленому згідно з положеннями Закону №2453-VI, наявне право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону №1402-VIII.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Даний принцип закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Розмір довічного грошового утримання позивача від суддівської винагороди працюючого судді (90%) визначений у порядку, передбаченому Законом №2453-VI, відрізняється від порядку визначення розміру довічного грошового утримання судді, встановленому чинним Законом №1402-VIII, на підставі якого позивачу проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зазначена відмінність полягає у тому, що Законом №2453-VI розмір довічного грошового утримання судді у відставці визначався у відсотках (80% і більше), виходячи із суддівської винагороди працюючого судді, зокрема, з окладу у розмірі 15 мінімальних заробітних плат (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 04.12.2018р. №11-р/2018), на відміну від положень Закону №1402-VIII, який передбачає інші базові показники суддівської винагороди, виходячи з окладу працюючого судді; в даному випадку судді першої інстанції, - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, (ст.135 Закону №1402-VIII), а також інший розмір довічного утримання судді у відставці 50% і більше від суддівської винагороди (ч.3 ст.142 Закону №1402-VIII).

Отже, оскільки чинним Законом №1402-VIII передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для нарахування щомісячного грошового утримання, то відсутні правові підстави для обрахунку щомісячного грошового утримання судді одночасно за складовими, які передбачені для різних формул обрахунку грошового утримання (розміру щомісячної суддівської винагороди) за Законом № 1402-VIII, а розміру відсотку - за Законом №2453-VI.

Окрім того, суд зазначає, що визначення розміру довічного грошового утримання позивача на підставі норм Закону №1402-VIII (50% і більше) не призводить до порушення гарантованих ст.22 Конституції України права позивача, оскільки розмір довічного грошового утримання, на який має право позивач, за нормами Закону №1402-VIII, не є меншим, ніж той, який був забезпечений з урахуванням положень Закону №2453-VI, а значно більшим.

При цьому, суд зазначає, що на розгляді Верховного Суду перебували справи №200/9113/20-а (постанова від 16.07.2021) та №620/5437/20 (постанова від 24.09.2021), спір в яких також стосувався застосування під час призначення та перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці на підставі норм Закону №1402-VIII (50% і більше), в той час як позивачі наполягали на застосуванні положень Закону №2453-VI, яким було передбачено довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% від грошового забезпечення. Однак, Верховний Суд у вказаних справах погодився із висновками судів попередніх інстанцій, які відмовили у задоволенні позову, та зазначив, що до спірних відносин слід застосовувати положення Закону №1402-VIII.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у справах з подібними правовідносинами, зокрема: у постановах від 11.10.2021 у справі № 160/10640/20, від 15.02.2022 у справі № 340/161/21, від 02.08.2022 у справі № 620/6361/20, від 11.04.2023 у справі № 200/8353/20-а, від 09.05.2023 у справі № 580/112/21, від 21.09.2023 у справі №340/645/21, від 09.11.2023 у справі № 340/5809/20.

Також у вказаних вище постановах Верховний Суд дійшов наступного висновку: «Крім того, слід звернути увагу, що перерахунок грошового утримання судді у відставці, виходячи із розміру відсоткового значення, визначеного частиною третьої статті 141 Закону № 2453-VI від заробітної плати працюючого судді, ставить діючих суддів та суддів, які вийшли у відставку за Законом № 1402-VIII, у нерівне становище з тими суддями, які вийшли у відставку за Законом № 2453-VI, що не відповідає базовому принципу єдності статусу суддів, який означає однаковий підхід до встановлення рівня матеріального забезпечення судді».

Таким чином, оскільки чинним Законом № 1402-VIII передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для нарахування довічного щомісячного грошового утримання, а також виходячи із принципу єдності статусу суддів, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача відсоткового розміру 90%.

Щодо позовних вимог зобов`язання виплатити позивачу недоплачену суму пенсійних виплат в сумі 1 800 993,60 грн з урахуванням вже виплачених сум пенсії за період, суд зазначає наступне.

Перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Відповідно до ч. 4 с. 2, ч. 4 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Отже, втручання суду у повноваження суб`єкта публічної влади можливе лише тоді, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи законодавства, а суб`єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги щодо виплати недоплаченої суми пенсійних виплат в сумі 1 800 993,60 грн задоволенню не підлягають, оскільки вони входять до дискреції відповідача, а не суду.

Інша частина позовних вимог позивача є похідною від первинної, а отже, з огляду на висновки суду у цій справі останні не підлягають задоволенню.

Решта доводів учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, рішення якого є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі по тексту також - Конвенція).

Так, Європейський Суд з прав людини (надалі по тексту також - Суд) у своєму рішенні по справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (від 9 грудня 1994 року №18390/91), вказав, що статтю 6 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень, детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Міра цього обов`язку може варіюватися залежно від характеру рішення. Необхідно також враховувати численність різноманітних тверджень, з якими сторона у справі може звернутися до судів, та відмінності, наявні в Договірних державах, стосовно передбачених законом положень, звичаєвих норм, правових висновків, викладення та підготовки рішень. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

В рішенні "Салов проти України" (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року) Суд також звернув увагу на те, що статтю 6 параграф 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін.

У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Разом з цим, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

У відповідності до статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст.9, 77, 132, 143, 243-246, 250, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 158-Б, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, Закарпатська область, м.Ужгород, пл. Народна, 4, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (29013, м.Хмельницький, вул.Гната Чекірди, 10, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (36000, м.Полтава, вул.Гоголя, 34, ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення в повному обсязі складено та підписано 24.12.2024.

Суддя Ж.М. Чернова