Справа № 160/25099/24
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2024-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.09.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відрахування аліментів з додаткової винагороди ОСОБА_1 , яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 та виплачується на період дії воєнного стану; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 відрахування аліментів здійснювати без врахування додаткової винагороди, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 та виплачується ОСОБА_1 у період дії воєнного стану.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що на підставі виконавчого листа, виданого Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області у справі №175/3216/14-ц здійснюється відрахування аліментів з додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року, яка виплачується на період дії воєнного стану. Позивач вважає, що дії відповідача щодо відрахування аліментів з додаткової грошової винагороди, яка належить до одноразових видів грошового забезпечення та не має постійного характеру, такими що порушують права позивача і суперечать чинному законодавству, у зв?язку з чим звернувся до суду.
Цією ж ухвалою відповідачу надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
09.10.2024 року Військовою частиною НОМЕР_1 надано відзив на позовну заяву. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідачем зазначено, що відповідно до постанови КМУ від 11.11.2022 №1263, яка набула чинності 16.11.2022 року, внесено зміни до пункту 8 Постанови КМУ від 26.02.1993 №146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб», якою передбачено стягнення аліментів з інших виплат, установлених законодавством, зокрема додаткової винагороди, яка виплачується на період дії воєнного стану. Таким чином, починаючи з 16 листопада 2022 року, додаткова винагорода на період дії військового стану включена до видів грошового забезпечення, з яких може проводитися утримання аліментів. Отже додаткові виплати, які нараховувались та виплачувались боржнику по аліментам відповідно до постанову КМУ №168 від 28.02.2022 року до і після 16.11.2022 року не є одноразовим нерегулярним видом грошового забезпечення, мали постійний характер та відносились до видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів. Стверджує, що відповідачем правомірно утримуються аліменти з грошового забезпечення, яке нараховується позивачу, а тому підстави для задоволення позову відсутні.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_2 .
Позивач має статус учасника бойових, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 від 13.06.2024 року.
Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2014 року у справі № 175/3216/14-ц стягнуто з ОСОБА_1 аліменти 1 на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 29 липня 2014 року до її повноліття, стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 29 липня 2014 року і до досягнення їх донькою трьох років.

Відповідно інформації Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2019 року у справі № 175/4601/18 стягнуто з ОСОБА_1 на користь Невінчаної- ОСОБА_2 , пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки за період з 01 вересня 2016 року по 01 жовтня 2018 року в розмірі 53751,35 грн.

Державним виконавцем, на підставі виконавчого листа № 2-175/3216/14-ц виданого Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області 29.09.2014 року, 11.07.2023 року винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП №64504704, якою постановлено здійснювати відрахування із доходів божника у відповідності до чинного законодавства у розмірі частини заробітку (доходу) до погашення заборгованості, яка станом на 01.07.2023 року складає 239 852,96 грн., після повного погашення боргу стягнення проводити у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку до досягнення дитиною ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття.

Копія постанови із супровідним листом від 11.07.2023 року за вих. № 42225/5 направлена до Військової частини НОМЕР_1 та на адреси сторін виконавчого провадження.

Також державним виконавцем, на підставі виконавчого листа № 175/4601/18 виданого Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області 16.05.2019 року, 11.07.2023 року та 05.08.2024 року винесені постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП №72130632, якими постановлено здійснювати відрахування із суми доходів боржника у відповідності до вимог чинного законодавства, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування, у розмірі 20% доходів щомісяця до погашення загальної суми заборгованості за виконавчим провадженням.

Копії постанов із супровідним листом направлені до Військової частини НОМЕР_1 та на адреси сторін виконавчого провадження.

Відповідно до картки особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 №2089 за 2023-2024 роки вбачається, що з липня 2023 року здійснюється відрахування аліментів з грошового забезпечення та з щомісячної додаткової грошової винагороди, яка передбачена постановою КМУ від 28.02.2022 року №168.

Вважаючи дії відповідача щодо відрахування аліментів з додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», протиправними, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з пунктом 1 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Пунктами 2 - 4 цієї правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» встановлено, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України, деяким іншим особам визначається відповідно до Наказу Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам.

Відповідно до пункту 2 розділу І Наказу № 260, грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

З 01.02.2023 року застосовується наказ Міністерства оборони України від 25.01.2023 року №44, яким внесено зміни до Порядку № 260, та встановлено, що додаткова винагорода, визначена Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, належить до одноразових видів грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 року №146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб», утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2022 року №1263, пункт 8 Переліку № 146 доповнено фразою після слів «З усіх видів грошового забезпечення» словами «інших виплат, установлених законодавством, зокрема додаткової винагороди, яка виплачується за період воєнного стану».

Таким чином, починаючи з 16 листопада 2022 року, додаткова винагорода на період дії військового стану включена до видів грошового забезпечення, з яких може проводитися утримання аліментів.

Крім того, у пункті 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб вказується, що утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків. Вживання терміну «дохід» у дужках після поняття «заробіток» може розумітися як визнання цих понять синонімами в контексті приписів цього Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. Отже, Перелік видів доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів, не є вичерпним.

Отже, додаткові виплати, які нараховувались та виплачувались позивачу в спірному періоді, який є боржником у виконавчому провадженні щодо стягнення аліментів, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 від 28 лютого 2022 року, не можуть вважатися одноразовим видом грошового забезпечення, адже мали постійний характер та відносяться до видів доходів, які враховуються при визначення розміру аліментів на одного з подружжя, дітей батьків, інших осіб згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 року №146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб».

Такий висновок підтверджується також правовими позиціями, викладеними в постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від 05 вересня 2019 року в справі № 760/4569/18-ц, та в постанові Верховного Суду від 28 лютого 2024 року в справі №209/3260/13-ц.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що відповідач здійснивши утримання аліментів з усіх видів грошового забезпечення позивача, зокрема з додаткової винагороди, яка виплачується йому на період воєнного стану, у спірних правовідносинах діяв з дотриманням порядку, меж і способу дій, визначених законом, через що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, відтак задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач вмотивованих доводів на підтвердження позову не надав, натомість відповідач виконав покладений на нього частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок, а саме довів правомірність своїх дій, чим спростував твердження позивача про порушення його прав та інтересів.

За вказаних обставин, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 241-246, 250, 251, 255, 257-262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та в строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська