Справа № 320/4183/24
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2024-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

23 грудня 2024 року

м. Київ

справа №320/4183/24

адміністративне провадження № К/990/47307/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шишова О.О.,

суддів: Дашутіна І.В., Яковенка М.М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 липня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року у справі №320/4183/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Місцева виробнича група» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, Головного управління ДПС у Закарпатській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

установив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАБАКО ДІМ» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у місті Києві, Головного управління ДПС у Закарпатській області, Державної податкової служби України, в якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у м. Києві від 09 січня 2024 року №54-п,

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Закарпатській обл. від 10 січня 2024 року №20-п,

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Закарпатській обл. від 19 січня 2024 року №57-п,

- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у м. Києві щодо проведення фактичної перевірки ТОВ «ТАБАКО ДІМ», результати якої оформлені актом від 22 січня 2024 року №4568/Ж5/26-15-09-01/43873464 та скасувати висновки акту від 22 січня 2024 року №4568/Ж5/26-15-09-01/43873464;

- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Закарпатській обл. щодо проведення фактичної перевірки ТОВ «ТАБАКО ДІМ», результати якої оформлені актом від 22 січня 2024 року №689/07-16/09/43873464 та скасувати висновки акту від 22 січня 2024 року №689/07-16/09/43873464,

- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Закарпатській області щодо проведення фактичної перевірки ТОВ «ТАБАКО ДІМ», результати якої оформлені актом від 31 січня 2024 року №971/07-16/09/43873464 та скасувати висновки акту від 31 січня 2024 року №971/07-16/09/43873464.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30 січня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі, постановлено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11 липня 2024 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог: визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 09 січня 2024 року №54-п, визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДПС у Закарпатській області від 10 січня 2024 року №20-п, визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДПС у Закарпатській області від 19 січня 2024 року №57-п, скасування висновків акту від 22 січня 2024 року №4568/Ж5/26-15-09-01/43873464; скасування висновків акту від 22 січня 2024 року №689/07-16/09/43873464, скасування висновків акту від 31 січня 2024 року №971/07-16/09/43873464.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 11 липня 2024 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління ДПС у м. Києві щодо проведення фактичної перевірки ТОВ «ТАБАКО ДІМ», результати якої оформлені актом від 22 січня 2024 року №4568/Ж5/26-15-09-01/43873464.

Визнано протиправними дії Головного управління ДПС у Закарпатській області щодо проведення фактичної перевірки ТОВ «ТАБАКО ДІМ», результати якої оформлені актом від 22 січня 2024 року №689/07-16/09/43873464.

Визнано протиправними дії Головного управління ДПС у Закарпатській області щодо проведення фактичної перевірки ТОВ «ТАБАКО ДІМ», результати якої оформлені актом від 31 січня 2024 року №971/07-16/09/43873464.

Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

При вирішенні питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою Суд виходить з такого.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням відповідає стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно із частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Частиною шостою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності.

Такий перелік не є вичерпним.

Зі змісту пункту 10 частини шостої статті 12 КАС України можна зробити висновок про те, що суд має право віднести до категорії справ незначної складності справу, яка не передбачена у вищезазначеному переліку, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 КАС України), а також через складність та інші обставини.

Предмет спору цієї справи не містить ознак, за яких її не можна було розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах «Леваж Престасьон Сервіс проти Франції» («Levages Prestations Services v. France») від 23 жовтня 1996 року, заява № 21920/93; «Гомес де ла Торре проти Іспанії» («Brualla Gomes de la Torre v. Spain») від 19 грудня 1997 року, заява 26737/95).

На підставі викладеного вбачається, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» у праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Ураховуючи викладене, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 248, 328, 333, 359 КАС України, -

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Закарпатській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 липня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року у справі №320/4183/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Місцева виробнича група» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, Головного управління ДПС у Закарпатській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. О. Шишов

Судді І. В. Дашутін

М. М. Яковенко