Справа № 280/9716/24
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2024-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

23 грудня 2024 року Справа № 280/9716/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

18.10.2022 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі по тексту відповідач), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі частини 12 статті 43 Закону України України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з 08.11.2022 на підставі частини 3 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, враховуючи відповідний посадовий оклад в розмірі 11 982.00 грн. за останньою посадою перед звільненням на пенсію, доплати за військове (спеціальне) звання, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з середнього розміру грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням на пенсію, із якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивача звільнено з посади проректора Донецького державного університету внутрішніх справ, вислуга на день звільнення становить 31 рік. З 01.10.2020 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області позивачу призначено пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі Закон №2262-ХІІ) в розмірі 70% від грошового забезпечення. Позивач наголошує на тому, що під час проходження служби в інституті мав статус поліцейського, мав спеціальне звання поліцейського підполковник поліції, та обіймав посаду поліцейського за весь час проходження служби. 03.09.2024 позивач звернувся до відповідача, щодо перерахунку та виплати пенсії, з дня призначення, на підставі частини 3 статті 43 Закону № 2262-ХІІ, враховуючи відповідний оклад за останньою посадою перед звільненням на пенсію, доплати за військове (спеціальне) звання, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з середнього розміру грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням на пенсію, із якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Проте, відповідач відмовив у задоволенні заяви позивача з причин відсутності правових підстав. За наведених обставин, позивач вважає дії відповідача протиправним та такими що позбавляють його конституційного права на соціальний захист у повному обсязі. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 22.10.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні), протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження.

11.11.2024 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 51615), в якому зазначає, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та з 08.11.2022 отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 2262-ХІІ. Вказує, що пенсію позивачу призначено на підставі документів, наданих Міністерством внутрішніх справ України, відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій згідно Закону, який затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (зі змінами). Додатково зазначено, що відповідно до вимог статті 43 Закону № 2262-ХІІ та пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 пенсія обчислена позивачу з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з урахуванням, в тому числі, посадового окладу, окладу за спеціальним званням, процентною надбавкою за вислугу років за рівнозначною (аналогічною) посадою в Національній поліції (згідно грошового атестату від 02.11.2022 № 86) та додаткових видів грошового забезпечення за 24 календарні місяці служби підряд перед звільненням. Додаткового наголошує, що сума грошового забезпечення позивача при призначенні пенсії врахована у повному обсязі. Зазначає про необхідність застосування судами шестимісячного строку звернення до суду. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до приписів Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), справу розглянуто судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 , з 08.11.2022 перебуває на пенсійному обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області та отримує пенсію по вислузі років відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

Судом встановлено, що позивач звільнений з посади проректора Донецького державного університету внутрішніх справ.

ОСОБА_1 призначена пенсія відповідно до пункту а статті 12 Закону № 2262-ХІІ з 08.11.2022 за 31 рік вислуги в розмірі 70% від грошового забезпечення, яке береться для обчислення пенсії: посадовий оклад 7 400,00 грн, оклад за військове звання 2 200,00 грн, процентна надбавка за вислугу років 50% - 4 800,00 грн, середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням 31 508,42 грн, всього: 45 908,42 грн. Основний розмір пенсії склав 70% грошового забезпечення 20 270,00 грн.

03.09.2024 позивач звернувся з листом щодо перерахунку та виплати пенсії, з дня призначення, на підставі частини 3 статті 43 Закону № 2262-ХІІ, враховуючи відповідний оклад за останньою посадою перед звільненням на пенсію, доплати за військове (спеціальне) звання, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з середнього розміру грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням на пенсію, із якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Листом відповідача від 03.10.2024 № 17320-15997/С-02/8-0800/24 повідомлено позивача, що з урахуванням норм чинного законодавства та у відповідності до вимог ст. 43 Закону та п. 7 постанови КМУ від 17.07.1992 № 393 пенсія обчислена з розміру грошового забезпечення, з якого сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з урахуванням в тому числі, посадового окладу, окладу за спеціальним званням, процентної надбавки за вислугу років за рівнозначною (аналогічною) посадою в Національній поліції (згідно грошового атестату № 86) та додаткових видів грошового забезпечення за 24 календарні місяці підряд перед звільненням.

Вважаючи протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови позивачу у перерахунку та виплаті пенсії на підставі п. 3 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ позивач звернувся із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зважає на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом є Закон №2262-ХІІ.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» від 02.11.2006 № 1522 було визначено, що органам Пенсійного фонду України було передано функції з призначення і виплати пенсій відповідно до Закону № 2262- XII. Зазначене кореспондується із положеннями ст. 10 Закону України № 2262-ХІІ.

Тобто виключно органи Пенсійного фонду України уповноважені приймати рішення про призначення або відмову у призначенні пенсії тим категоріям осіб, на яких розповсюджується дія Закону № 2262-ХІІ.

Відповідно до абз.1 ст. 43 Закону України № 2262-ХІІ, пенсії, які призначаються відповідно до цього Закону особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, який одержували військовослужбовці до призову на строкову військову службу чи після звільнення з військової служби до звернення за пенсією, або до середньомісячного грошового забезпечення, одержуваного військовослужбовцями в період проходження військової служби за контрактом. При цьому середньомісячний заробіток (грошове забезпечення) для обчислення їм пенсій визначається в порядку, встановленому Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Пенсії особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, оклади та/чи доплати за військове (спеціальне) звання, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку (доплату) за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. (абз. 3 ст. 43 Закону України № 2262-ХІІ)

Згідно абз. 12 ст. 43 Закону України № 2262-ХІІ особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам начальницького складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу Національного антикорупційного бюро України та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом і які були відряджені для роботи в органах державної влади та органах місцевого самоврядування або у сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях, вищих навчальних закладах та одержували заробітну плату в порядку і розмірах, установлених для працівників цих органів та організацій, пенсії обчислюються виходячи з посадового окладу, встановленого за аналогічною посадою відповідно для осіб з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, поліцейських, співробітників Служби судової охорони, осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до п. 1 та 10 ст. 71 Закону «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейські за їхньою згодою можуть бути відряджені до органів державної влади, установ та організацій із залишенням на службі в поліції, але зі звільненням із займаної посади з подальшим призначенням на посади відповідно до переліку посад, які можуть бути заміщені поліцейськими в державних органах, установах та організаціях, що затверджується Президентом України. За відрядженими до органів державної влади, установ та організацій поліцейськими та членами їхніх сімей зберігаються всі гарантії та пільги, визначені законом для такої категорії осіб.

Порушення своїх прав позивач вбачає у тому, що пенсія йому призначена згідно абз. 12 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ та враховано розмір посадового окладу за прирівняною посадою 7 400,00 грн., а не 11 982,00 грн, який позивач фактично отримував та з якого сплачено страхові внески.

Натомість, належало призначити пенсію відповідно до абз.1 ст. 43 Закону України № 2262-ХІІ, з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Як встановлено, відповідно до грошового атестату позивач мав посадовий оклад 11 982,00 грн на місяць, а посадовий оклад за рівнозначною (аналогічною) посадою в Національній поліції становить 7 400,00 грн.

Суд зазначає, що зі змісту абз. 12 ст. 43 Закону України № 2262-ХІІ вбачається, що умовою застосування цієї норми, зокрема, є те, що заробітну плату відряджена особа отримувала особа в порядку і розмірах, установлених для працівників цих органів та організацій.

Проте, позивач отримував лише посадовий оклад в порядку і розмірах, установлених для працівників установи, куди він був відряджений, а усі інші основні і додаткові види грошового забезпечення він отримував в порядку і розмірах, установлених для поліцейських, оскільки це передбачено законодавством, а саме наказом МВС від 06.04.2016 № 260 «Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських».

Так, відповідно до ч. 1 розділу IV наказу МВС від 06.04.2016 № 260, поліцейським, відрядженим до державних органів, установ та організацій, виплачується грошове забезпечення, виходячи з посадових окладів за посадами, які зазначені особи займають у державних органах, установах та організаціях, до яких вони відряджені, та інші види грошового забезпечення, визначені законодавством для поліцейських.

Отже, оскільки позивач отримував лише посадовий оклад в порядку і розмірах, установлених для працівників установи, куди він був відряджений, а усі інші основні і додаткові види грошового забезпечення він отримував в порядку і розмірах, установлених для поліцейських, дія абз. 12 ст. 43 Закону України № 2262-ХІІ на нього не поширюється.

Це означає, що відповідач помилково поширив на позивача положення абз. 12 ст. 43 Закону України № 2262-ХІІ, та врахував при обчисленні його пенсії оклад за прирівняною посадою (7 400,00 грн), а не оклад, який він фактично отримував (11 982,00 грн) та з якого сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Отже, призначення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області позивачу пенсії за вислугу років на підставі частини 12 статті 43 Закону № 2262-ХІІ є протиправним.

Пенсію позивачу належало призначити на підставі ч. 3 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку із викладеним, судові витрати у розмірі 1 211,20 грн. на оплату судового збору підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 158 Б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі частини 12 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити з 08.11.2022 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі частини 3 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, враховуючи відповідний посадовий оклад за останньою посадою перед звільненням на пенсію, доплати за військове (спеціальне) звання, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з середнього розміру грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням на пенсію, із якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано суддею 23 грудня 2024 року.

Суддя Сацький Р.В.