Справа № 380/22120/24
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2024-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2024 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Мричко Н.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області , місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10 (далі позивач, ГУ ПФУ у Львівській області) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції , місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Шашкевича, 1 (далі відповідач), в якій позивач просить:

- скасувати постанову від 09.10.2024 ВП № 69133800 державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення штрафу у розмірі 5100 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державний виконавець при виконанні виконавчого листа виданого Львівським окружним адміністративним судом у справі № 380/20617/21 від 02.05.2024 не врахував виконання ГУ ПФУ у Львівській області вказаного виконавчого документа. Позивач зазначив, що на виконання рішення суду ухваленого Львівським окружним адміністративним судом у справі № 380/20617/21, ГУ ПФУ у Львівській області провело перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2016 року основного розміру пенсії на підставі постанови КМУ «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 № 103 виходячи із 76% суми грошового забезпечення, із врахуванням раніше проведених виплат, проте виплата донарахованої пенсії буде здійснена за наявності відповідного цільового фінансування з Державного бюджету України відповідно до черговості виплат на виконання судових рішень.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечив. Відзив обґрунтований тим, що станом на дату винесення оскарженої постанови - 09.10.2024, ГУ ПФУ у Львівській області не виконано рішення суду у справі №380/20617/21. Враховуючи невиконання без поважних причин рішення суду, державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу.

Ухвалою від 04.11.2024 суддя залишила позовну заяву без руху та встановила позивачу строк для усунення виявлених недоліків.

Ухвалою від 18.11.2024 суддя прийняла позовну заяву до розгляду й відкрила провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Частиною п`ятою статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З клопотаннями про розгляд справи у судовому засіданні сторони у справі не звертались.

Дослідивши матеріали справи на підтвердження й спростування заявлених позовних вимог в їх сукупності, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив таке.

23.03.2024 Львівський окружний адміністративний суд ухвалив рішення у справі №380/20617/21, згідно з яким позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задовольнив повністю. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату з 01.01.2016 основного розміру пенсії на підставі постанови КМУ «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 № 103 виходячи із 76% суми грошового забезпечення, із врахуванням раніше проведених виплат.

05.05.2022 Львівський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист №380/20717/21 про зобов`язання ГУ ПФУ у Львівській області здійснити ОСОБА_1 здійснити перерахунок та виплату з 01.01.2016 основного розміру пенсії на підставі постанови КМУ «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 № 103 виходячи із 76% суми грошового забезпечення, із врахуванням раніше проведених виплат.

06.06.2022 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №69133800 з примусового виконання виконавчого листа Львівського окружного адміністративного суду від 02.05.2023 №380/20617/21.

05.04.2023 у виконавчому провадженні № 69133800 від 06.06.2022 державний виконавець скерував позивачу вимогу про необхідність повідомлення інформації про стан виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/20617/21 з наданням документального підтвердження виконання згаданого судового рішення.

18.03.2024 у виконавчому провадженні № 69133800 від 06.06.2022 державний виконавець скерував позивачу вимогу про необхідність повідомлення інформації про стан виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/20617/21 з наданням документального підтвердження виконання згаданого судового рішення.

Листом від 19.07.2024 позивач повідомив відповідача про те, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.03.2022 у справі №380/20617/21 виконано. Проведено перерахунок пенсії, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 76% сум грошового забезпечення, за період з 01.01.2016 по 30.11.2019, оскільки з 01.12.2019 на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.10.2021 у справі №380/13126/21 ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії з 01.12.2019 на підставі довідки ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Львівській області» від 09.06.2021 №1279 про розмір грошового забезпечення станом на листопад 2019.

09.10.2024 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 69133800, згідно з якою за невиконання без поважних причин рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, накладено на ГУ ПФУ у Львівській області штраф у розмірі 5100,00 грн.

Виходячи з наявності підстав для скасування вказаної постанови про накладення штрафу, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Відповідно до статті 1 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон України Про виконавче провадження) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у вказаному Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, вказаним Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до вказаного Закону, а також рішеннями, які відповідно до вказаного Закону підлягають примусовому виконанню.

У статті 2 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад:

1) верховенства права;

2) обов`язковості виконання рішень;

3) законності;

4) диспозитивності;

5) справедливості, неупередженості та об`єктивності;

6) гласності та відкритості виконавчого провадження;

7) розумності строків виконавчого провадження;

8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями;

9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

У частинах першій, другій статті 15 Закону України Про виконавче провадження сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобов`язаний вживати передбачених вказаним Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктами 1 та 16 частини третьої статті 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до вказаного Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

У частинах четвертій, п`ятій статті 19 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Боржник зобов`язаний:

1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення;

2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій;

3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України;

4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини;

5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця;

6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

В абзаці першому частини шостої статті 26 Закону України Про виконавче провадження за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до частин першої, другої статті 63 Закону України Про виконавче провадження за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 вказаного Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання (частина перша статті 75 Закону України Про виконавче провадження).

Аналізуючи наведені положення законодавства, суд зазначає, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. Умовою застосування до боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. Залежно від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, що створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Таким чином, підставою для прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу є встановлення факту невиконання боржником судового рішення без поважних причин - об`єктивних причин, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Суд враховує позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 07.11.2019 у справі № 420/70/19.

Як видно з матеріалів справи, на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.03.2022 у справі №380/20617/21, ГУ ПФУ у Львівській області провело перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2016 року основного розміру пенсії на підставі постанови КМУ «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 № 103 виходячи із 76% суми грошового забезпечення, із врахуванням раніше проведених виплат, що підтверджується протоколом перерахунку пенсії.

Листом від 19.07.2024 позивач повідомив відповідача про те, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.03.2022 у справі №380/20617/21 виконано. Проведено перерахунок пенсії, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 76% сум грошового забезпечення, за період з 01.01.2016 по 30.11.2019, оскільки з 01.12.2019 на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.10.2021 у справі №380/13126/21 ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії з 01.12.2019 на підставі довідки ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Львівській області» від 09.06.2021 №1279 про розмір грошового забезпечення станом на листопад 2019. Доплата з 01.01.2016 по 30.11.2019 становить 18777,91 грн. Виплата коштів, нарахованих на виконання рішення суду, буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням судів за рахунок коштів Державного бюджету України.

Таким чином, позивачем виконано рішення суду частково, а саме проведено перерахунок пенсії з 01.01.2016, проте виплата донарахованої пенсії не здійснена у зв`язку із відсутністю бюджетних асигнувань.

Відповідно до статті 8 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Наведене вказує на те, що виплата перерахованої суми пенсії ОСОБА_1 повинна здійснюватись за рахунок коштів Державного бюджету України, а не за рахунок коштів Пенсійного фонду України.

Вирішуючи питання наявності поважних причин щодо неповного виконання рішення суду №380/16603/23 від 22.09.2023, суд враховує, що Верховний Суд у своїх постановах (від 21.08.2019 у справі №754/3105/17, від 07.11.2019 у справі № 20/70/19, від 21.05.2020 у справі № 10/6910/16-а) неодноразово вказував, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Зважаючи на те, що позивачем зроблені заходи, спрямовані на виконання рішення суду у справі №380/20617/21 від 23.03.2022, а саме проведено перерахунок пенсії, відтак суд вважає, що відсутні підстави для накладення на позивача штрафу за невиконання судового рішення без поважних причин.

Водночас , державний виконавець при винесенні оскаржуваних постанов належним чином не перевірив як факт виконання/невиконання судового рішення боржником на момент винесення спірних постанов, так і не дослідив поважності причин такого невиконання рішення суду в повному обсязі, тобто належним чином не скористався законодавчо закріпленими повноваженнями.

Враховуючи викладене, суд, керуючись статтею 9 КАС України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, визнати протиправною та скасувати постанову від 09.10.2024 ВП №69133800 державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення штрафу у розмірі 5100 грн.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що адміністративний позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 09.10.2024 ВП № 69133800 державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Мричко Н.І.