Справа № 552/2167/24
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2024-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2024 р.Справа № 552/2167/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Макаренко Я.М. ,

за участю секретаря судового засідання Щурової К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на додаткове рішення Київського районного суду м. Полтави від 13.11.2024 (суддя: Турченко Т.В., м. Полтава) по справі № 552/2167/24

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції , Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 02.10.2024 по справі № 552/2167/24 позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП про скасування постанови задоволено.

Скасовано постанову інспектора 2 взводу 3 роти батальйону Патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області серії ЕНА №1630174 від 10.03.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за ч.1 ст.122 КУпАП.

Закрито справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за ч.1 ст.122 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях адміністративного правопорушення, передбаченою ч.1 ст.122 КУпАП.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн..

07.10.2024 представником позивача до Київського районного суду м. Полтави подано заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій останній просить суд стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

01.11.2024 батальйоном патрульної поліції в м. Кременчук УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції до Київського районного суду м. Полтави подано заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в яких останній просить суд в задоволенні заяви відмовити в повному обсязі.

Додатковим рішенням Київського районного суду м. Полтави від 13.11.2024 по справі № 552/2167/24 заяву задоволено.

Стягнуто з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн..

Департамент патрульної поліції, не погодившись з вказаним додатковим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати додаткове рішення Київського районного суду м. Полтави від 13.11.2024 по справі № 552/2167/24 та прийняти нову постанову у справі, якою у задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення по справі відмовити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, з викладених підстав, зазначає, що перелічені послуги представника позивача є безпідставними, необґрунтованими та завищеними по вартості.

Позивач та другий відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, додаткове рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції належить задовольнити частково, з таких підстав.

Частинами 1, 3, 5 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Пунктом 3 частини 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з частинами 3, 5 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до статті 16 КАС України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі по тексту - Закон № 5076-VI), договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI, видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Частинами 1 та 2 статті 30 Закону № 5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми випливає, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною 1 статті 30 Закону № 5076-VI як «форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

В іншому випадку на підтвердження здійсненної правової допомоги, необхідно долучати розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися в акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години роботи адвоката та час витрачений на певний вид послуги.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд має виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 1, 2, 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частинами 4, 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини шостої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частиною 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно із ч. 1ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Таким чином, склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, пов`язаних безпосередньо з розглядом певної судової справи, а інша сторона довести неспівмірність розміру таких витрат.

Судом встановлено, що на підтвердження витрат на правову допомогу представником позивача надано копію договору про надання правової допомоги від 16.03.2024, додаток №1 до договору про надання правової допомоги від 16.03.2024, квитанцію №б/н від 16.03.2024 про оплату наданих послуг у розмірі 10000,00 грн., розрахунок суми гонорару (винагороди) за надання правової допомоги, акт виконаних робіт згідно умов договору про надання правової допомоги від 16.03.2024 від 04.10.2024.

Відповідно до п.1.1 п.1 договору про надання правової допомоги від 16.03.2024, на умовах даного договору адвокат зобов`язується надавати клієнту юридично-правову допомогу щодо скасування постанови серії ЕНА №1630174 від 10.03.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.1 КУпАП

Згідно з п.п.3.1 п. 3 договору, клієнт за виконану роботу сплачує гонорар за домовленістю сторін, що визначено у додатку №1.

Додатком №1 до договору про надання правової допомоги від 16.03.2024 визначено, що клієнт за послуги адвоката сплачує гонорар (винагороду) у розмірі 10000,00 грн. за надання юридично-правової допомоги відповідно до умов договору.

Відповідно до розрахунку суми гонорару (винагороди) за надання правової допомоги, адвокатом надано наступні послуги:

1. Консультації і роз`яснення з правових питань у сфері законодавства щодо адміністративних правопорушень та адміністративного судочинства 1 год. (2000,00 грн.).

2. Ознайомлення із текстом постанови та вивчення наявних матеріалів щодо дотримання законодавства 1 год. (1500,00 грн.).

3. Підготовка заяви (скарги) про скасування постанови серії ЕНА №1630174 від 10.03.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.1 КУпАП 2 год. (2000,00 грн.).

4. Підготовка позовної заяви про скасування постанови серії ЕНА №1630174 від 10.03.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.1 КУпАП 2 год. (2000,00 грн.).

5. Підготовка відповіді на відзив УПП в Полтавській області 1 год. (1000,00 грн.).

6. Підготовка клопотання про витребування доказів судом 30 хв. (500 грн.).

7. Участь у судовому засіданні 1000 грн..

Дослідивши подані позивачем докази, колегія суддів вказує, що в даному випадку розмір витрат на оплату послуг адвоката з професійної правничої допомоги позивачу у розмірі 10000,00 грн., понесених під час розгляду справи в суді першої інстанції, є суттєво завищеним, та таким, що не є співмірним із складністю справи з виконаною адвокатом роботою (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Колегія суддів враховує, що зазначена справа належить до справ незначної складності, не стосується встановлення значного обсягу фактичних обставин справи, що потребувало б подання великої кількості письмових доказів та вжиття дій щодо їх збирання, а тому надання вказаних послуг, з огляду при цьому на їх об`єм і зміст, не вимагало значного обсягу юридичної і технічної роботи, не потребувало тривалого часу та надмірних зусиль адвоката.

З цих підстав, колегія суддів вважає, що визначений адвокатом час, витрачений на складання процесуальних документів у цій справі загальною тривалістю 7 годин 30 хвилин, та, як наслідок, розмір заявлених до відшкодування витрат в цій частині у сумі 10000,00 грн., є завищеними. На переконання колегії суддів, розумною та співмірною зі складністю справи, часом та зусиллями, витраченими адвокатом на надання таких послуг, є сума 3500,00 грн..

Так, з приводу заявлених до відшкодування позивачем витрат на правничу допомогу за: консультації і роз`яснення з правових питань у сфері законодавства щодо адміністративних правопорушень та адміністративного судочинства 1 год. (2000,00 грн.); ознайомлення із текстом постанови та вивчення наявних матеріалів щодо дотримання законодавства 1 год. (1500,00 грн.); підготовку заяви (скарги) про скасування постанови серії ЕНА №1630174 від 10.03.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.1 КУпАП 2 год. (2000,00 грн.) неможливо вважати самостійними послугами з надання правової (правничої) допомоги (такі послуги є складовою процесу складання адміністративного позову), а тому відсутні підстави для їх відшкодування.

Також, колегія суддів зазначає, що представник позивача участі у судових засіданнях суду першої інстанції не приймав, а тому відсутні підстави для відшкодування вказаних заявлених витрат у розмірі 1000,00 грн..

Суд також вважає за необхідне зауважити, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. Суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

Вказані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду від 02.08.2022 у справі № 640/14930/20.

Варто зазначити, що рішення суду першої інстанції взагалі не містить мотивів, з яких суд виходив, визначаючи розумною та співмірною сумою, що підлягає відшкодуванню на користь позивача, у розмірі 10000,00 грн.. Судом не надано оцінки окремо наданим представником позивача послугам, а, отже, висновки суду зроблені за формального підходу до вирішення питання обґрунтованості понесених позивачем витрат на правничу допомогу та не ґрунтуються на всебічно та повно досліджених доказах, наявних в матеріалах справи.

Таким чином, дослідивши зміст та обсяг наявних в матеріалах справи документів, складених адвокатом, а також враховуючи складність даної справи, значення її для сторони, керуючись принципами справедливості та верховенства права, колегія суддів дійшла висновку, що відшкодуванню на корись позивача підлягає сума у розмірі 3500,00 грн., що з огляду на вказані обставини, є співмірним та пропорційним відносно виконаної адвокатом роботи та відповідає висновкам суду апеляційної інстанції, прийнятими за результатами розгляду апеляційної скарги.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Положеннями ч. 1 ст. 317 КАС України встановлено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, враховуючи, що суд першої інстанції розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, визначив за відсутності належного обґрунтування, колегія суддів вважає, що додаткове рішення суду першої інстанції належить змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови, а резолютивну частину в такій редакції:

«Заяву представника позивача адвоката Ковжоги Олександра Івановича, задовольнити частково.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн..

В іншій частині вимог заяви представника позивача адвоката Ковжоги Олександра Івановича, відмовити.»

Керуючись ст.ст. 134, 139, 241, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

Додаткове рішення Київського районного суду м. Полтави від 13.11.2024 по справі № 552/2167/24 змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови, а резолютивну частину в такій редакції:

«Заяву представника позивача адвоката Ковжоги Олександра Івановича, задовольнити частково.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн..

В іншій частині вимог заяви представника позивача адвоката Ковжоги Олександра Івановича, відмовити.».

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя С.П. Жигилій
Судді Т.С. Перцова Я.М. Макаренко