Справа № 160/23946/23
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2024-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Озерянської С.І.
за участі секретаря судовогозасідання Буснюк В.В.
позивача ОСОБА_1
представника відповідача Литовченко А.Ю.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, 22.07.2023 позивач отримав по пошті податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про сплату сум податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за податкові періоди 2020, 2021, 2022 роки. Звертає увагу, що сумарна календарна кількість днів в податкових періодах 2020, 2021 і 2022 років, за які позивачу були направлені ППР відповідача з визначеними сумами з податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, дорівнює 1096 днів, тобто виходить за межі встановленого в пункті 102.1 статті 102 ПК України строку давності в 1095 днів, в межах якого за податкові (звітні) періоди (роки) контролюючим органом може бути нараховано податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно. За таких обставин вважає протиправними ППР відповідача за 2020-2021 роки. Зазначає, що податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не нараховується та не сплачується, зокрема за об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості, що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих російською федерацією територіях України, за 2021 та 2022 роки за об`єкти житлової нерухомості, у тому числі їх частки, що перебувають у власності фізичних осіб та за період з 1 березня 2022 року по 31 грудня 2022 року - за об`єкти житлової нерухомості, у тому числі їх частки, що перебувають у власності юридичних осіб, та за об`єкти нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та/або юридичних осіб, згідно абзаців 4 7 підпунктів 69.22 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, а отже податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не повинен нараховуватися та сплачуватися за розташовані в місті Києві, який з 24.02.2022 по 30.04.2022 був територією активних бойових дій, належні на праві власності фізичним особам об`єкти житлової нерухомості за податкові періоди 2021 та 2022 роки, а також за об`єкти нежитлової нерухомості - за період з 1 березня 2022 року по 31 грудня 2022 року. Також при нарахуванні податку на нерухоме майно за належні позивачу розташовані у місті Києві нежитлові приміщення відповідач застосував ставку податку в 1,5% розміру мінімальної заробітної плати, яка згідно ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, затверджених рішенням Київської міської ради від 23.06.2011 №242/5629 (у редакції рішення Київської міської ради від 18.10.2018 №1910/5974), в податкових періодах 2020, 2021 і 2022 роках застосовувалася щодо наступних офісних будівель (код 1220 за Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженим наказом Держстандарту від 17.08.2000 №507): будівлі фінансового обслуговування (код 1220.2); будівлі закордонних представництв (код 1220.4); адміністративно-побутові будівлі промислових підприємств (код 1220.5). Вважає застосування такої ставки податку безпідставним і неправомірним, оскільки будинок (за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська набережна, 26-Ж), в якому розташовані належні йому нежитлові приміщення, не відноситься до жодної із наведених категорій офісних будівель. Також відповідач визначив за податкові періоди 2020, 2021 і 2022 рік податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Однак вказана квартира була відчужена позивачем в 2019 році, а тому вказані ППР вважає безпідставними та протиправними. Таким чином, позивач вважає всі вказані ППР протиправними, у зв`язку з чим звернувся до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.09.2023 року адміністративний позов було залишено без руху, оскільки позовна заява була подана без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.10.2023 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
08.12.2023 року Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області подано відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позову відмовити, зазначивши, що період нарахування грошових зобов`язань за оскаржуваними документами не сплив та не вважається пропущеним, а доводи позивача щодо протиправності застосування відповідачем положень Податкового кодексу України та винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень є необґрунтованими та безпідставними.
19.01.2024 року позивачем до суду було надано відповідь на відзив, в якій підтримано позицію, викладену в позовній заяві.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.04.2024 року вирішено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання.
В судовому засіданні 13.11.2024 року позивач позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити.
В судовому засіданні 13.11.2024 року представник відповідача проти задоволення позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні.
Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, заслухавши пояснення сторін, суд встановив та зазначає наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що за інформацією з Державного реєстру речових права на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 12.06.2023 року №335359161 ОСОБА_1 є власником таких об`єктів:
- домоволодіння, загальною площею 32,1 кв.м., за адресою АДРЕСА_2 ; підстава виникнення права власності: договір дарування ВВК №886711 №2213, виданий приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Листопад О.М; розмір частки 1/1;
- квартири загальною площею 84,20 кв.м. за адресою АДРЕСА_3 ; підстава виникнення права власності: договір міни, 2731, 05.06.2012, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотокругу Сербіною Н.ПУНКТУ; розмір частки 1/1;
- об`єкту житлової нерухомості, житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 120,7 кв.м., за адресою АДРЕСА_4 ; документи, подані для державної реєстрації: договір дарування частки житлового будинку, серія та номер реєстровий №150, виданий 24.01.2018, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондаренко В.Г.; розмір частки ;
- об`єкту житлової нерухомості, житлового будинку загальною площею 18,4 кв.м. за адресою АДРЕСА_5 ; документи, подані для державної реєстрації: свідоцтво про право на спадщину, серія та номер реєстровий №622, виданий 03.06.2019, видавник: видане приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Римською А.В., розмір частки 1/1;
- групи нежитлових приміщень, загальною площею 134,0 кв.м., за адресою АДРЕСА_6 , приміщення 1101;
- групи нежитлових приміщень, загальною площею 265,8 кв.м., за адресою АДРЕСА_6 , приміщення 1105;
- групи нежитлових приміщень, загальною площею 264,8 кв.м., за адресою АДРЕСА_6 , приміщення 1204;
- паркувального місця №104-5, загальною площею 18,7 кв.м., за адресою АДРЕСА_6 ; розмір частки 1/1;
- паркувального місця №104-6, загальною площею 18,8 кв.м., за адресою АДРЕСА_6 ; розмір частки 1/1;
- паркувального місця №104-7, загальною площею 18,6 кв.м., за адресою АДРЕСА_6 ; розмір частки 1/1;
- нежитлового приміщення, загальною площею 116 кв.м., за адресою АДРЕСА_7 ; розмір частки 1;
- нежитлового приміщення, загальною площею 126,1 кв.м., за адресою АДРЕСА_8 ; розмір частки 1.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових права на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно № 344203403 від 25.08.2023 року та договору купівлі-продажу квартири серія та номер: 2800, виданого 18.11.2019, видавник: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Ю.О., вбачається, що власником об`єкту житлової нерухомості, квартири загальною площею 38,9 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 .
З матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на обліку в ГУ ДПС у Дніпропетровській області як платник податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки.
Вважаючи данні податкові повідомлення-рішення протиправними позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України.
З 01 січня 2015 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 №71-VIII, згідно з яким, зокрема, статтю 266 Податкового кодексу України викладено в іншій редакції та введено новий вид податку - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
За правилами статті 265 Податкового кодексу України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.
Отже, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, згідно з положеннями Податкового кодексу України є місцевим податком.
Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Згідно підпункту 14.1.129.1 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України будівлі, зареєстровані згідно із законодавством як об`єкти житлової нерухомості, а також їх складові частини, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, зокрема, включають: а) житловий будинок - будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Житлові будинки поділяються на житлові будинки садибного типу та житлові будинки квартирного типу різної поверховості. Житловий будинок садибного типу - житловий будинок, розташований на окремій земельній ділянці, який складається із житлових та допоміжних (нежитлових) приміщень (передпокій, кухня, коридор, веранда, вбиральня, комора, приміщення для автономної системи опалення, пральня тощо); б) прибудова до житлового будинку - частина будинку, розташована поза контуром його капітальних зовнішніх стін, і яка має з основною частиною будинку одну (або більше) спільну капітальну стіну; в) квартира - ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання; г) котедж - одно-, півтораповерховий будинок невеликої житлової площі для постійного чи тимчасового проживання з присадибною ділянкою; ґ) кімнати у багатосімейних (комунальних) квартирах - ізольовані помешкання в квартирі, в якій мешкають двоє чи більше квартиронаймачів.
Відповідно до підпункту 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють: а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку; б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей; в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування; г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки; ґ) будівлі промислові та склади; д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки); е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо; є) інші будівлі.
Відповідно до підпункту 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Відповідно до підпункту 266.4.1 пункту 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується: а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів; б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів; в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.
Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).
Згідно підпункту 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 Податкового кодексу України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
Відповідно до підпункту 266.7.1 пункту 266.7 ст. 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
Відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Контролюючі органи за місцем проживання (реєстрації) платників податку в десятиденний строк інформують відповідні контролюючі органи за місцезнаходженням об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості про надіслані (вручені) платнику податку податкові повідомлення-рішення про сплату податку у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Згідно підпункту 266.7.4 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України органи державної реєстрації прав на нерухоме майно зобов`язані у 15-денний строк після закінчення податкового (звітного) кварталу подавати центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, відомості, необхідні для розрахунку та справляння податку фізичними та юридичними особами, станом на перше число відповідного кварталу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
З огляду на наведені положення Податкового кодексу України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно з частиною 5 статті 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом. Відомості про речові права, обтяження речових прав, що містяться в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек, що є невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав, використовуються як актуальні виключно в разі, якщо відомості про право власності на відповідне нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва не внесені до Державного реєстру прав, а відомості про інші речові права, відмінні від права власності, та/або обтяження речових прав не внесені та не припинені в Державному реєстрі прав.
Аналіз наведених положень податкового законодавства дає підстави вважати, що при отриманні інформації про наявність у власності фізичної особи об`єктів оподаткування податком на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, контролюючим органом виносяться податкові повідомлення-рішення.
Так судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлової та нежитлової нерухомості, а саме: квартири АДРЕСА_9 , загальною площею 84,2 кв.м.; нежитлового приміщення, загальною площею 116 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 , нежитлового приміщення, загальною площею 126,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_8 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових права на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 12.06.2023 року №335359161.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє на теперішній час.
За статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Верховною Радою України 24.03.2022 року був прийнятий Закон України № 2142-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства в період дії воєнного стану», яким пункт 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України був доповнений, зокрема, підпунктом 69.22 такого змісту:
за 2021 та 2022 податкові (звітні) роки не нараховується та не сплачується податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єкти житлової нерухомості, у тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних осіб, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, та за об`єкти житлової нерухомості, що стала непридатною для проживання у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України;
за період з 1 березня 2022 року по 31 грудня 2022 року не нараховується та не сплачується податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єкти житлової нерухомості, у тому числі їх частки, які перебувають у власності юридичних осіб, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, та за об`єкти житлової нерухомості, що стала непридатною для проживання у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України;
тимчасово, на період з 1 березня 2022 року по 31 грудня року, в якому припинено або скасовано воєнний стан, введений Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року№ 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року№ 2102-IX, не нараховується та не сплачується податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єкти нежитлової нерухомості, у тому числі їх частки, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації. При цьому платники податку - юридичні особи протягом шести календарних місяців після місяця, в якому припинено чи скасовано воєнний стан, введений Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, мають право подати уточнюючу податкову декларацію, в якій відображаються зміни розміру податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за відповідний податковий період. Для платників податку - фізичних осіб контролюючий орган самостійно обчислює податкове зобов`язання за період з 1 січня по 1 березня 2022 року.
Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії та територій тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, визначається Кабінетом Міністрів України.
Аналіз підпункту 69.22 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України дозволяє зробити висновок про те, що не підлягає нарахуванню та сплаті податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єкти житлової нерухомості, у тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних осіб, що розташовані на територіях: 1) на яких ведуться (велися) бойові дії; 2) на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації; 3) за об`єкти житлової нерухомості, що стала непридатною для проживання у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Законом України від 11 квітня 2023 року № 3050-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно» внесено зміни до пункт 69.22 та викладено в новій редакції, зокрема: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не нараховується та не сплачується:
1) за об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості, що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України: за 2021 та 2022 роки - за об`єкти житлової нерухомості, у тому числі їх частки, що перебувають у власності фізичних осіб; за період з 1 березня 2022 року по 31 грудня 2022 року - за об`єкти житлової нерухомості, у тому числі їх частки, що перебувають у власності юридичних осіб, та за об`єкти нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та/або юридичних осіб.
Починаючи з 1 січня 2023 року за об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості, у тому числі їх частки, що перебувають у власності фізичних та/або юридичних осіб, що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих російською федерацією територіях України, які включені до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не нараховується та не сплачується за період з першого числа місяця, в якому було визначено щодо відповідних територій дату початку активних бойових дій або тимчасової окупації, до останнього числа місяця, у якому завершено бойові дії або тимчасову окупацію на відповідній території.
Дати початку та завершення активних бойових дій або тимчасової окупації визначаються відповідно до даних Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією.
Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, визначається у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.
З огляду на положення пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 06.12.2022 за № 1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» (у редакцій, чинній на момент прийняття податковим органом спірних податкових повідомлень-рішень ), до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, включаються території можливих бойових дій, території активних бойових дій та території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси.
Відповідно до пункту 2.11 розділу І вказаного переліку, всю територію міста Києва з 24.02.2022 року по 30.04.2022 року віднесено до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією.
Отже, оскільки територія міста Києва віднесена до територій на яких велися бойові дії, зазначене звільняє позивача від обов`язку по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, яке знаходилось на території міста Київ.
Також, відповідачем жодним чином не було обґрунтовано застосування до належних позивачеві нежитлових приміщень, розташованих у місті Києві, ставки податку у розмірі 1,5% розміру мінімальної заробітної плати.
Відповідач стверджує, що зазначені податкові повідомлення-рішення були ним скасовані (відкликані), а отже відсутні підстави для їх скасування.
Водночас з дослідженої судом зведеної таблиці з інформацією з ІКС «Податковий блок» вбачається, що контролюючий орган, на підставі результатів звірки самостійно визначив скасованими (відкликаними) податкові повідомлення-рішення винесені щодо нерухомого майна позивача з місцезнаходження на території міста Києва, відповідно до Закону України від 11.04.2023 року №3050-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно».
Однак, суд не може прийняти в якості доказу скасування чи відкликання зазначених податкових повідомлень-рішень, інформацію наведену у зведеній таблиці податкового органу з наступних підстав.
Так, наказом Міністерства фінансів України 28.12.2015 № 1204 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 31 грудня 2020 року № 846) затверджено Порядок надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків.
Згідно пунктів 1 4 розділу V Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним, якщо: 1) контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення; 2) контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання, суму зменшення (збільшення) податкових зобов`язань та/або інших зобов`язань, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи, та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку з використанням платником податку права на податкову знижку, штрафної (фінансової) санкції (штрафу) та пені, у тому числі за порушення норм іншого законодавства, що зазначені у раніше прийнятому податковому повідомленні-рішенні; 3) рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується податкове повідомлення-рішення контролюючого органу; 4) рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов`язання, сума зменшення (збільшення) податкових зобов`язань та/або інших зобов`язань, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку з використанням платником податку права на податкову знижку, штрафної (фінансової) санкції (штрафу) та пені, у тому числі за порушення норм іншого законодавства, що визначені у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу.
У випадках, визначених підпунктом 1 пункту 1 цього розділу, податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування такого податкового повідомлення-рішення.
У випадках, визначених підпунктами 2 і 4 пункту 1 цього розділу, податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним з дня отримання платником податків податкового повідомлення-рішення, яке містить зменшену суму грошового зобов`язання, суму зменшення (збільшення) податкових зобов`язань та/або інших зобов`язань, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку з використанням платником податку права на податкову знижку, штрафної (фінансової) санкції (штрафу) та пені, у тому числі за порушення норм іншого законодавства.
У випадках, визначених підпунктом 3 пункту 1 цього розділу, податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним у день набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Отже, у випадку скасування податкового повідомлення-рішення відповідачем самостійно, таке податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування такого податкового повідомлення-рішення.
Однак суд звертає увагу, що вказані податкові повідомлення-рішення не можуть вважатися такими, що були відкликані (скасовані) відповідачем у позасудовому порядку, оскільки відповідачем не виносились нові податкові повідомлення-рішення, також відповідні рішення про скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень прийняті не були. Доказів протилежного відповідачем надано не було.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачу нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020-2022 роки та сформовані податкові повідомлення-рішення, як власнику квартири загальною площею 38,9 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 .
Проте, відповідно до інформації з Державного реєстру речових права на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, вищевказана квартира знаходиться у власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири, серія та номер: 2800, виданого 18.11.2019, видавник: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Ю.О.
Підпунктом 266.7.3 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України визначено, що платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.
У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за своєю податковою адресою платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).
Згідно з підпунктом 266.8.1 пункту 266.8 статті 266 Податкового кодексу України у разі переходу права власності на об`єкт оподаткування від одного власника до іншого протягом календарного року податок обчислюється для попереднього власника за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося право власності на зазначений об`єкт оподаткування, а для нового власника - починаючи з місяця, в якому він набув право власності.
Водночас згідно зведеної таблиці з інформацією ІКС «Податковий блок» вбачається, що Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області на підстави заяви позивача від 25.08.2023 року, відкликано податкові повідомлення-рішення якими визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за період 2020-2022 роки за даним об`єктом нерухомого майна.
Відповідач стверджує, що зазначені податкові повідомлення-рішення були ним скасовані (відкликані), а отже відсутні підстави для їх скасування.
Однак суд звертає увагу, що вказані податкові повідомлення-рішення не можуть вважатися такими, що були відкликані (скасовані) відповідачем у позасудовому порядку, оскільки відповідачем не виносились нові податкові повідомлення-рішення, також відповідні рішення про скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень прийняті не були. Доказів протилежного відповідачем надано не було.
Так, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, позивач є власником таких об`єктів: домоволодіння, загальною площею 32,1 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 та об`єкту житлової нерухомості, житлового будинку загальною площею 18,4 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , об`єкту житлової нерухомості, житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 120,7 кв.м., за адресою АДРЕСА_4 .
Однак суд звертає увагу, що вказані податкові повідомлення-рішення не можуть вважатися такими, що були відкликані (скасовані) відповідачем у позасудовому порядку, оскільки відповідачем не виносились нові податкові повідомлення-рішення, також відповідні рішення про скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень прийняті не були. Доказів протилежного відповідачем надано не було.
Окрім того, суд враховує ту обставину, що внаслідок винесення податкових повідомлень-рішень відносно житлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 , яке з 2019 року належить іншій особі, відповідачем при здійсненні розрахунку податку на нерухоме майно по всіх інших належних позивачеві житлових приміщеннях невірно розраховано розмір податку з урахуванням пільги встановленої підпунктом 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, яку обраховано враховуючи площу житлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 .
Однак Головним управлінням ДПС в Дніпропетровській області при нарахуванні податку не враховано пільги, які визначені підпунктом 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України.
Проте Головним управлінням ДПС в Дніпропетровській області при нарахуванні податку не враховано пільги, які визначені підпунктом 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України.
Однак Головним управлінням ДПС в Дніпропетровській області при нарахуванні податку не враховано пільги, які визначені підпунктом 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України.
Відповідно до підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.
Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів нежитлової нерухомості, встановлюються в залежності від майна, яке є об`єктом оподаткування.
Органи місцевого самоврядування до 1 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням об`єкта житлової нерухомості відомості стосовно пільг, наданих ними відповідно до цього підпункту.
Згідно підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує три відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Аналізуючи вищенаведені норми чинного податкового законодавства, можна дійти висновку, що повноваження щодо встановлення ставок місцевих податків, зокрема, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, а також пільг зі сплати наведеного податку, належать сільським, селищним, міським радам, радам об`єднаних територіальних громад.
Так, рішеннями сесії Дніпровської міської ради VII скликання від 06.12.2017 №12/27 зі змінами згідно рішень №4/32 від 23.05.2018, №6/49 від 23.10.2019, №10/7 від 26.05.2021 "Про ставки та пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на території міста", встановлено на території міста Дніпро на 2020, 2021, 2022 роки встановлено ставки з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об`єктів житлової нерухомості у розмірі 1,5 відсотка від мінімальної заробітної плати та для об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 1 відсотка від мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на 01 січня звітного року.
Станом на 01.01.2020 року мінімальна заробітна плата становила 4723 грн., станом на 01.01.2021 року мінімальна заробітна плата становила 6000 грн., станом на 01.01.2022 року мінімальна заробітна плата становила 6500 грн.
Як вже було зазначено, відповідно до підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, позивач є власником групи нежитлових приміщень, загальною площею 134,0 кв.м., за адресою АДРЕСА_6 , приміщення 1101, групи нежитлових приміщень, загальною площею 265,8 кв.м., за адресою АДРЕСА_6 , приміщення 1105, групи нежитлових приміщень, загальною площею 264,8 кв.м., за адресою АДРЕСА_6 , приміщення 1204, паркувального місця №104-5, загальною площею 18,7 кв.м., за адресою АДРЕСА_6 ; розмір частки 1/1; паркувального місця №104-6, загальною площею 18,8 кв.м., за адресою АДРЕСА_6 , розмір частки 1/1; паркувального місця №104-7, загальною площею 18,6 кв.м., за адресою АДРЕСА_6 ; розмір частки 1/1.
Досліджуючи правильність нарахування відповідачем податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, судом встановлено наступне.
Судом встановлено, що наведені оскаржувані податкові повідомлення-рішення містять інформацію щодо підстав нарахування податкового зобов`язання з плати по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, посилання на норми Податкового кодексу України, граничні строки сплати грошового зобов`язання, попередження про наслідки несплати грошового зобов`язання, граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення. Відповідач в цій частині вірно обрахував податок згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо вищевказаних об`єктів нерухомості.
Натомість позивачем в тексті позовної заяви не ставиться під сумнів правильність нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та не наведено жодного заперечення щодо винесення податковим органом вищевказаних податкових повідомлень-рішень.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що під час винесення спірних рішень податковий орган діяв на підставі та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.
Щодо доводів позивача про пропущення відповідачем строку прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, суд зазначає наступне.
Відповідно до підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у порядку встановленому цим пунктом Кодексу.
Згідно підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Пункт 266.10 статті 266 Податкового кодексу України регулює питання строків сплати податку.
Відповідно до підпункту 266.10.1 податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується: а) фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Згідно із підпункту 266.10.2 пункту 266.10 статті 266 Податкового кодексу України, у разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове/податкові повідомлення-рішення у строки, встановлені підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 цієї статті, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.
Відповідно до підпункту 266.10.3. пункту 266.10. статті 266 Податкового кодексу України податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених п. 102.1 ст. 102 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 102.1. статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 30-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Отже, позивачу податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єкту нерухомості за 2020 рік мав бути нарахований відповідачем до 01 липня 2021 року, за 2021 рік до 01 липня 2022 року, за 2022 рік до 01 липня 2023 року.
У разі ненарахування контролюючим органом податку в межах цього періоду, тобто до 01 липня 2021 року за 2020 рік, до 01 липня 2022 року за 2021 рік, та до 01 липня 2023 року за 2022 рік, то платник податку звільняється від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання відповідно до підпункту 266.10.2 пункту 266.10. статті 266 Податкового кодексу України, тобто до такого платника податку не може бути застосовані штрафні санкції за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.
Разом з цим, несвоєчасне нарахування контролюючим органом податкового зобов`язання не звільняє платника податку безпосередньо від цього зобов`язання та від його сплати.
За приписами підпункту 266.10.3 пункту 266.10 статті 266 Податкового кодексу України податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.
Тобто, у контролюючого органу є право на нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу. В той час як у разі ненарахування контролюючим органом податку в межах цього періоду, платник податку звільняється від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання відповідно до підпункту 266.10.2 пункту 266.10. статті 266 Податкового кодексу України, тобто до такого платника податку не може бути застосовані штрафні санкції за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання, що не є рівнозначним поняттю звільнення від сплати такого податку.
За таких обставин, суд доходить висновку, що Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області правомірно, в межах встановленого статті 102 Податкового кодексу України строку, сформовані спірні податкові повідомлення-рішення з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов?язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За вказаних обставин, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб?єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб?єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Положеннями частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Отже на користь позивача підлягає відшкодуванню сума судового збору в розмірі 569,39 грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 243, 245-247, 250, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Дніпропетровській області судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 569,39 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст судового рішення складено 22.11.2024 року.

Суддя С.І. Озерянська