Справа № 402/921/24
Суддя: Ясінський Л. Ю.
Дата ухвалення: 2024-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Ульяновський районний суд Кіровоградської області
Справа № 402/921/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2024 р. Ульяновський районний суду Кіровоградської областів складі:

головуючого судді-Ясінського Л.Ю.

секретаря судового засідання - Ільченко Л.Г.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП та закриття провадження, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ульяновського районного суду Кіровоградської області з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Короткий зміст заявлених вимог

позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою № 206 від 18.09.2024 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за те, що він не прибув до на виклик до другого відділу до ІНФОРМАЦІЯ_3 для військово-облікових даних, у вказаний у повістці час (08.00 26.06.2024 року), підтверджуючих документів та причин неявки не повідомив.

Позивач зазначає, що повістки про виклик він не отримував, Акт відмови не складався та його ніхто не повідомляв про Акт відмови, про що вказав у протоколі про адміністративне правопорушення, а тому й не з`явився до ТЦК.

Протокол від 17.09.2024 року та Постанова № 206 від 18.09.2024 року складені з грубим порушенням вимог КУпАП.

Крім того, позивач зазначив, що він обновив свої військово- облікові дані через ЦНАП, дане оновлення сформоване та проведено через Резерв+, що підтверджується витягом, який сформований 12.07.2024 року об 08 год 34 хв.

Вважає його притягнення до відповідальності протиправним, просить скасувати оскаржувану постанову, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 30.09.2024 у справі відкрито спрощене позовне провадження. Відповідачу визначено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву з порушення строків, клопотання про поновлення строку не заявив, узагальнені доводи відзиві зводяться до того, що оскаржувана постанова є правомірною та винесена з дотриманням вимог чинного законодавства, оскільки позивач відмовився від отримання повістки про виклик до другого відділу до ІНФОРМАЦІЯ_3 у вказаний у повістці час, а саме 26.06.2024 року, про що було складено відповідний акт.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

ОСОБА_1 обновив свої військово- облікові дані через ЦНАП, дане оновлення сформоване та проведено через Резерв+, що підтверджується витягом, який сформований 12.07.2024 року об 08 год 34 хв. ( а.п.29).

Згідно довідки №325287, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , із 13.07.2024 по 30.06.2027 року являється студентом відокремленого структурного підрозділу «Світловодський політехнічний фаховий коледж Центральноукраїського національного технічного університету» ( а.п.27).

25.06.2024 працівниками другого відділу до ІНФОРМАЦІЯ_3 складено акт про відмову від отримання позивачем повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 08:00 год 26.06.2024, текс повістки доведено (озвучено) а.п. 21.

25.06.2024 встановлено неприбуття позивача до другого відділу до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

17.09.2024 стосовно позивача складено протокол № 206 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме за те, що позивач 26.06.2024 року о 08.00 год. не з`явився для уточнення військово-облікових даних до другого відділу до ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що 25.06.2024 було складено акт про відмову у отриманні повістки. У вказаний в повістці час позивач не з`явився, підтверджуючих документів та причин неявки не повідомив, чим порушив ч. 3 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", абз.2 ч. 10 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" під час особливого періоду. Відповідно до письмових пояснень позивач вказав "Я ОСОБА_1 повістку 25.06.2024 року не отримував. Акт відмови ніхто не складав. Про те, що складений Акт відмови мене ніхто не повідомляв. 17.09.2024 року з`явився взяти довідку про відстрочку з військомату мене повідомили, що я в розшуку з 01.08.2024 року. ( а.с. 20).

17.09.2024 року содатом ОСОБА_3 на ім.»я начальника другого відділу до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Подано Рапорт про те, що ОСОБА_1 належним чином був повідомлений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 08:00 год 26.06.2024 року для оновлення в/о даних, однак від отримання повістки відмовився ( а.п.22).

18.09.2024 постановою № 206 у справі про адміністративне правопорушення позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягненні у виді штрафу у розмірі 17000 грн. За змістом оскаржуваної постанови позивач 26.06.2024 року о 08.00 год. не прибув на виклик до другого відділу до ІНФОРМАЦІЯ_3 увказаний в повістці час, підтверджуючих документів та причин неявки не повідомив, чим порушив ч. 3 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", абз.2 ч. 10 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" та п.24 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Затвердженого ПКМ України від 16.05.2024 року №560, під час особливого періоду.

Позиція суду

Відповідно до ч. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно із абз. 2 ч. 10 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Згідно із пп. 1 п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ у разі вручення повістки є особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки.

Відповідно до абзацу 2 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:

уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Відповідач заперечуючи проти позову не надав суду відеозапису вручення повістки ОСОБА_4 і доведення акта відмови від отримання повістку позивачеві.

Зважаючи на це, а також приймаючи до уваги пп. 1 п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, рапорт та сам акт відмови не є беззаперечним та належним підтвредженням оповіщення позивача.

Крім того, в абзаці 2 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий облік і військову службу», зазначено про обов`язок прибувати за викликом для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів, однак з якою метою саме було викликано ОСОБА_1 серед цього переліку, ні складений протокол про адміністративне правопорушення, ні оскаржувана постанова відомостей не містять.

У силу принципу презумпції невинуватості, що належить застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумнівищодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а.

Крім того, Відповідно до ч. 11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

Зазначений обов`язок визначено також п. 23 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487 (далі - Порядку №1487).

В силу абзаців 8, 10 пп. 1 п. 1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (додаток 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних та резервісті»), призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: 8) особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів", а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію"; 10) звіряти не рідше одного разу на п`ять років власні персональні дані з обліковими даними районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки.

Призовники, військовозобов`язані та резервісти, які не актуалізували інформацію про себе в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, особисто у семиденний строк з дня внесення змін до персональних даних прибувають із паспортом громадянина України та військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, який організовує та веде військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці, для взяття їх на військовий облік, зняття з військового обліку або внесення змін до їх облікових даних.

До персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать, зокрема відомості про дітей (прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дата народження) - виключно за згодою призовника, військовозобов`язаного, резервіста; відомості про сімейний стан особи та відомості про членів її сім`ї (прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дата народження) - виключно за згодою призовника, військовозобов`язаного, резервіста; (п. 8, 8-1, ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів»).

Оскаржуючи постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, позивач вказав, що у відповідача наявний як обов`язок, так і можливість отримувати дані про сімейний стан та склад родини позивача, про місце його роботи, у відповідності до вимог Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», тобто відповідач повинен був отримати інформацію про позивача від уповноважених органів та з реєстрів, до яких має доступ в електронному вигляді.

Суд зазначає, що приміткою у ст. 210 КУпАП визначено, що положення ст. 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (далі - Закон №1951-VIII) до Реєстру вносяться відомості, визначені статтею 6 цього Закону, одержані від призовників, військовозобов`язаних та резервістів або шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені частиною третьою статті 14 цього Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону №1951-VIII актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.

Перелік органів, від яких органи ведення Реєстру одержують відповідну інформації наведено у абзацах від третього до двадцятого частини третьої статті 14 Закону №1951-VIII.

Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.

Відтак, з огляду на вимоги вказаного вище Закону, а також вимоги Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», можливість отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи не виключає обов`язку позивача актуалізувати свої облікові дані в ТЦК.

Враховуючи наведене, а також те, що матеріали справи містять належні та допустимі докази щодо оновлення позивачем своїх персональних даних у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, суд вважає, що позивачем виконано покладені на нього обов`язки щодо актуалізації таких даних у відповідності до вимог ч. 11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» 12.07.2024 року, тобто до притягнення його до адміністративної відповідальності.

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколомпро вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст.73,74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі №513/899/16-а.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання обов`язку щодо доказування правомірності свого рішення відповідачем подано відзив на позовну заяву узагальнені доводи котрого зводяться до того, що оскаржувана постанова є правомірною та винесена з дотриманням вимог чинного законодавства, оскільки позивач відмовився від отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що було складено відповідний акт, однак відеозапису доведення позивачу акта відмови від отримання повістки відповідачем не надано.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги встановлені обставини, а також те, що обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого рішення відповідачем не виконано, оскільки не підтверджено належними доказами оповіщення позивача, доведення до нього акту відмови від отримання повістки, отже обов`язок його явки до ТЦК, у зв`язку з цим неявка позивача 26.06.2024 року о 08:00 год. не містить складу правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, а тому оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасування, а провадження про адміністративне правопорушення - закриттю.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При задоволенні позову стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 КАС України).

З огляду на те, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем понесено судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 605,60 грн, суд, у відповідності до ч.1 ст. 139 КАС України, доходить висновку, що дані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 121, 251, 280 КУпАП, ст.ст. 9, 77, 79, 132, 139, 162, 205, 246, 250, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № 206 від 18.09.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в сумі 17 000 грн.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, закрити, на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_3 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду у порядку та у строк згідно з ч.4 ст.286 КАС України протягом 10 днів з дати складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 24.12.2024 року

Суддя: Л.Ю.Ясінський