Справа № 380/13099/24
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2024-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2024 рокусправа № 380/13099/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравціва О.Р. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії представників ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо призову ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 - на військову службу під час мобілізації;

- визнати протиправним та скасувати положення наказу, виданого начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації.

Ухвалою суду від 21.06.2024 позовну заяву залишено без руху. Позивач у встановлений строк недоліки позовної заяви усунув належним чином. Також просив продовжити строк для подання додаткових доказів.

Ухвалою суду від 08.07.2024 позивачу продовжено строк для надання додаткових доказів.

Ухвалою суду від 26.07.2024 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що відповідно до положень частини 5 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації до досягнення 25-річного віку військовозобов`язані, які пройшли базову загальновійськову підготовку відповідно до статті 10-1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» чи базову військову службу. Отже, позивач ІНФОРМАЦІЯ_3 не підлягає призову, оскільки на момент його проведення не досяг 25-річного віку.

Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві. Вказав, що «в законодавчому розумінні» призову під час мобілізації підлягають військовозобов`язані, тобто громадяни віком від 18 років та громадяни, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі, тобто до 60 років, придатні до військової служби за станом здоров`я, за відсутності передбачених нормами статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», підстав для відстрочки. Зауважив, що відповідно до даних АІТС (автоматизованої інформаційно-телекомунікаційної системи) «Оберіг» ОСОБА_1 06.04.2021 переданий за рішенням призовної комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідно до статті 14 Закону України «Про військовий обов`язок і військову служб» з обліку призовників на облік військовослужбовців, як такий, що визнаний військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_5 непридатний до військової служби у мирний час, обмежено придатний у воєнний час («ст. 62б наказ МОУ від 2008 року №402») та підлягає призову на військову службу під час оголошення мобілізації. Також, відповідач вказав, що позивач станом на день призову (27.05.2024) не міг здобути базову загальновійськову підготовку, оскільки така розпочинається з 01.09.2025.

Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (частина 2 статті 262 КАС України).

Суд на підставі позовної заяви, відзиву, відповіді на відзив, а також долучених письмових доказів,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 06.04.2021 відповідно до протоколу №2 військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_6 визнаний непридатним в мирний час та обмежено придатним у воєнний час «по гр. І ст.62б (наказ МО України Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України №402 від 14.08.2008 р.)». Позивача передано з обліку призовників та взято на військовий облік 06.04.2021 у ІНФОРМАЦІЯ_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ) /арк.спр.48 (зворотний бік)/.

Відповідно до Акта від 27.05.2024 /арк.спр.50/, складеного посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 , 26.05.2024 представника Національної поліції здійснено супровід громадянина ОСОБА_1 для уточнення військово-облікових даних, оскільки у позивача були відсутні військово-облікові документи, а фото тимчасового посвідчення НОМЕР_1 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_9 , було незадовільної якості.

Позивач під час оформлення документів на відправку на військову службу під час мобілізації відмовився, зокрема, писати заяву на взяття на військовий облік, на отримання військового квитка, від проставлення підпису про отримання мобілізаційного розпорядження та від отримання повістки на відправку №357 від 26.05.2024 про відправку о 01:00 год. 27.05.2024.

ОСОБА_1 за результатами проходження військово-лікарської комісії визнаний придатний до військової служби та отримав мобілізаційне розпорядження та повістку на відправку №357 від 26.05.2024 про відправку о 01:00 год. 27.05.2024, проте відмовився проставити підпис у Журналі вручення мобілізаційних розпоряджень та на корінці повістки на відправку.

Відповідно до довідки №1223 військово-лікарської комісії /арк.спр. 49/ солдату запасу ОСОБА_1 26.05.2024 проведено медичний огляд 26.05.2024 Сокальською територіальною позаштатною ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_10 . За результатами проведеного огляду позивач визнаний придатним до військової служби.

Позивач взятий на облік ІНФОРМАЦІЯ_10 27.05.2024 /арк.спр.48 (зворотний бік)/.

Згідно з витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №485 від 27.05.2024 /акр.спр.46/ «Про призов та відправку у військові частини військовозобов`язаних (резервістів) призваних під час загальної мобілізації» та списку /арк.спр.47/ 27.05.2024 здійснено призов військовозобов`язаних (резервістів) офіцерського, сержантського та солдатського складу, які перебувають на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_10 , та солдата ОСОБА_1 призвано та направлено в розпорядження командира Військової частини НОМЕР_2 .

Вважаючи дії щодо мобілізації та наказ про призов на військову службу протиправними позивач звернувся з позовом до суду.

Вирішуючи спір, суд застосовує такі норми права.

Завданням адміністративного судочинства України відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу (частина 1).

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України (частина 2).

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України (частина 1).

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону (частина 2).

Пунктом 20 частини 1 статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 №1932-ХІІ (далі Закон №1932-ХІІ) у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, застосування Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, подає його Верховній Раді України на схвалення чи затвердження, а також вносить до Верховної Ради України подання про оголошення стану війни.

Згідно з положенням статті 17 Закону №1932-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України (частина 1).

Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством (частина 2).

Громадяни проходять військову службу, службу у військовому резерві та виконують військовий обов`язок у запасі відповідно до законодавства (частина 3).

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією держави-терориста російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який діє до сьогодні.

Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Згідно з статтею 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII (далі Закон №3543-XII) відповідно до повноважень, визначених Конституцією України, Президент України: приймає рішення про введення воєнного чи надзвичайного стану в Україні або в окремих її місцевостях, про загальну або часткову мобілізацію та про демобілізацію із внесенням їх на затвердження Верховною Радою України.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону №3543-XII загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Пунктами 1, 4 Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №69/2022 передбачено, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1,17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, Президентом України постановлено: оголосити та провести загальну мобілізацію (далі - мобілізація); мобілізацію провести на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва; мобілізація проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом; призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 (далі Закон №2232-XII). Також, Закон №2232-XII визначає загальні засади проходження військової служби в Україні.

Статтею 1 Закону №2232-XII встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Громадяни України мають право на заміну виконання військового обов`язку альтернативною (невійськовою) службою згідно з Конституцією України та Законом України "Про альтернативну (невійськову) службу". Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом. Військовий обов`язок не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно із частинами 3, 4, статті 2 Закону №2232-XII громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Частина 6 статті 2 Закону №2232-XII передбачає види військової служби, зокрема, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до частини 9 статті 1 Закону №2232-XII:

допризовники особи, які підлягають приписці до призовних дільниць;

призовники особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу;

військовозобов`язані особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;

резервісти особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Призовникам, військовозобов`язаним, резервістам та військовослужбовцям оформлюється та видається військово-обліковий документ, який є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку.

За змістом часини 1 статті 18 Закону №2232-XII від призову на строкову військову службу звільняються громадяни України, які, зокрема, визнані особами з інвалідністю або за станом здоров`я непридатними до військової служби в мирний час.

Згідно з положеннями статті 27 Закону №2232-XII у запас Збройних Сил України та інших військових формувань зараховуються громадяни України, які придатні за станом здоров`я до проходження військової служби в мирний або воєнний час і не досягли граничного віку перебування в запасі. Вони перебувають на військовому обліку в відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки та відповідних органах інших військових формувань.

Запас військовозобов`язаних поділяється на першу і другу категорії.

До запасу першої категорії належать військовозобов`язані, які проходили військову службу та здобули під час її проходження військово-облікову спеціальність.

До запасу другої категорії належать військовозобов`язані, які не здобули військово-облікової спеціальності під час проходження військової служби або не проходили військової служби.

Пунктом 2 частини 1 статті 37 Закону №2232-XII передбачено, що взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України підлягають громадяни України: на військовий облік військовозобов`язаних: які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від призову на строкову військову службу.

Відповідно до частини 1 статті 39 Закону №2232-XII призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації. Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації здійснюється для доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань. Громадяни України, призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, які раніше не проходили військову службу в Збройних Силах України, інших військових формуваннях, проходять курс базової загальновійськової підготовки тривалістю не менше ніж один місяць.

Приписами статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З доказів у справі суд встановив, що ОСОБА_1 06.04.2021 відповідно до протоколу №2 військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_6 визнаний непридатним в мирний час та обмежено придатним у воєнний час «по гр. І ст.62б (наказ МО України Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України №402 від 14.08.2008 р.)». Позивача передано з обліку призовників та взято на військовий облік 06.04.2021 у ІНФОРМАЦІЯ_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ) /арк.спр.48 (зворотний бік)/.

Представник позивача у позовній заяві зазначає, що позивач на момент проведення призову мав статус строковика, а тому не підлягав призову на військову службу під час мобілізації, відповідно до статті 15 Закону №2232-XII. Також, зауважив, що призов на строкову військову службу скасований Указами Президента України від 11.04.2022 №230/2022 та від 30.09.2022 №678/2022. Згідно з положеннями статті 18-1 Закону №2232-XII під час дії воєнного стану призов на строкову військову службу не проводиться.

Однак суд критично оцінює такі покликання представника позивача, оскільки під час судового розгляду встановлено що з 2021 року ОСОБА_1 звільнений від призову на строкову військову службу як непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час і переданий на облік військовозобов`язаних.

Тобто, на момент проведення призову 27.05.2024 позивач мав статус не призовника, а саме військовозобов`язаного. Отже, оскільки норми закону, на які посилається представник позивача, зокрема, статей 15 та 18-1 Закону №2232-XII стосуються виключно призовників, такі не можуть застосовуватися до спірних правовідносин.

Відповідно до довідки №1223 військово-лікарської комісії /арк.спр. 49/ солдату запасу ОСОБА_1 26.05.2024 проведено медичний огляд 26.05.2024 Сокальською територіальною позаштатною ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_10 . За результатами проведеного огляду позивач визнаний придатним до військової служби.

Отже, враховуючи викладене, позивач підлягав призову як військовозобов`язаний відповідно до положень статті 39 Закону №2232-XII.

Щодо покликань представника позивача на положення частину 5 статті 23 Закону України №3543, згідно p якими не підлягають на військову службу під час мобілізації до досягнення 25 річного віку військовозобов`язані, які пройшли базову загальновійськову підготовку відповідно до статті 10-1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» суд зазначає таке.

Перелік підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації встановлений статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Вказана норма регулює питання надання відстрочки особам, які не досягли 25річного віку, а саме: військовозобов`язаним, які пройшли базову загальновійськову підготовку відповідно до статті 10-1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» чи базову військову службу.

При цьому, позивачем чи його представником не надано до суду доказів проходження позивачем базової загальновійськової підготовки відповідно до статті 10-1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» чи базової військової служби.

Крім цього, питання надання відстрочки від призову вирішується органами територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки в порядку розгляду заяв про надання відстрочки на призов на військову службу під час мобілізації. Однак, факту подання позивачем будь-яких заяв, клопотань чи заперечень щодо наявності права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації судом не встановлено, позивачем чи відповідачем відповідних доказів не надано.

Постановою Кабінету Міністрів України №154 від 13.02.2022 затверджено Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі Положення 154).

Абзацом 11 пункту 9 Положення №154 встановлено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та Служби зовнішньої розвідки): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

При цьому, громадяни призвані на військову службу під час проведення мобілізації проходять обов`язковий медичний огляд.

Згідно з частиною 13 статті 2 Закону №2232-XII громадяни України, які перебувають на військовому обліку, направляються для підготовки до військової служби, особи, які призиваються, направляються або приймаються на військову службу, приймаються на службу у військовому резерві, та військовозобов`язані, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями та іншими спеціальностями в Службі безпеки України під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд.

Оскільки позивач призваний на військову службу по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_10 , медичний огляд здійснений Сокальською територіальною позаштатною ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_10 , що не суперечить вимогам чинного законодавства та спрямований на дотримання вимог частини 13 статті 2 Закону №2232-XII.

Факт здійснення медичного огляду підтверджено довідкою №1223 військово-лікарської комісії /арк.спр. 49/. При цьому, доказів оскарження дій чи бездіяльності Сокальської територіальної позаштатної ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_10 до комісії вищого рівня або до суду не надано.

З огляду на встановлені обставини справи суд висновує про відсутність правових підстав для визнання протиправними дій, що полягають у призові на військову службу під час мобілізації позивача та скасування наказу про призов на військову службу під час мобілізації в період військового стану відносно позивача, оскільки доводи позивача про незаконність призову та наказу не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Крім цього, суд зазначає, що в разі, якщо позивач на теперішній час не може проходити військову службу за станом здоров`я, він має право у встановленому порядку ініціювати питання про звільнення з військової служби на підставі відповідного висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби.

Водночас оскаржений наказ є актом індивідуальної дії, тобто актом одноразового застосування, станом на час вирішення справи такий вичерпав свою дію внаслідок мобілізації позивача та направлення його в розпорядження начальника Військової частини НОМЕР_2 . Після відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки виникли нові правовідносини проходження військової служби, особливості яких визначаються Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України №1153/2008, якими визначені підстави звільнення з військової служби під час воєнного стану військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період. Серед таких підстав відсутнє скасування наказу про призов особи на військову службу.

Тобто, визнання протиправними дій чи рішень відповідача, які стосуються мобілізації позивача не відновлять його порушених прав, оскільки наслідком такого способу захисту прав позивача не може бути звільнення з військової служби.

Правовідносини між позивачем та відповідачем, пов`язані з мобілізацією ОСОБА_1 , завершилися прийняттям наказу про призов по мобілізації та направлення позивача у розпорядження командира Військової частини НОМЕР_2 .

Таким чином, направлення ОСОБА_1 у розпорядження командира Військової частини НОМЕР_2 свідчить про реалізацію такого наказу та виникнення нових правовідносин, правовідносин між позивачем та Військовою частиною НОМЕР_2 , які стосуються не мобілізації, а проходження військової служби.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог. Отже, у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Відповідно до положень статті 139 КАС України позивачу, якому у задоволенні позову відмовлено повністю, повернення судових витрат не передбачено.

Керуючись статтями 2, 8-10, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 293, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судовий збір покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Кравців Олег Романович