Справа № 200/4162/24
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2024-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року справа №200/4162/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року у справі № 200/4162/24 (головуючий суддя І інстанції Ушенко С.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення № 49 від 29.01.2024 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років згідно п. ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення;

- зобов`язати призначити та виплатити пенсію за вислугу років згідно п. ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, починаючи з 21.01.2024;

- встановити судовий контроль у формі подання звіту щодо виконання рішення суду.

В обґрунтування позову зазначила, що 21 січня 2024 року звернулася до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за вислугу років згідно статті 55 Закону № 1788.

Рішення відповідача № 49 від 29.01.2024 відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку з тим, що згідно наданих документів відсутній стаж творчої діяльності.

Рішення є протиправним, оскільки творчий стаж позивача становить 26 років 05 місяців 05 днів, що є достатнім для призначення пенсії за вислугу років згідно статті 55 Закону № 1788.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 49 від 29.01.2024 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років згідно п. ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (від 21 січня 2001 року про призначення пенсії за вислугу років згідно п. ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат по справі.

Не погодившись з судовим рішенням відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Страховий стаж позивача складає 26 років 03 місяці 25 днів, в тому числі стаж творчої діяльності - 19 років 09 місяців 14 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за вислугу років.

За результатом розгляду заяви та доданих до неї документів до стажу творчої діяльності не зараховані періоди роботи з 01.01.2020 по 07.01.2020 та з 08.01.2021 по 27.09.2021 в КЗ Театрально-видовищний заклад культури Київський муніципальний академічний театр опери та балету для дітей та юнацтва та в КЗВО Київської ради Академія мистецтв ім. П. Чубинського, оскільки відсутній запис в трудовій книжці, а уточнюючі довідки не надавалися.

Позивачем рішення суду не оскаржується.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на зазначене, суд надає оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційної скарги відповідача.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП Діловодство спеціалізованого суду.

Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему Електронний суд матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.

Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі Електронний суд.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , про що свідчить наявна в матеріалах справи копія її паспорту громадянина України.

21.01.2024 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою № 1524 про призначення пенсії за вислугу років згідно статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788-XII та пункту 2-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058.

Заява позивача розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Рішенням Головного управління ПФУ в Донецькій області № 49 від 29.01.2024 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку з відсутністю стажу творчої діяльності згідно наданих документів.

До стажу творчої діяльності не зараховані періоди роботи з 01.01.2020 по 07.01.2020 та з 08.01.2021 по 27.09.2021 в КЗ Театрально-видовищний заклад культури Київський муніципальний академічний театр опери та балету для дітей та юнацтва та в КЗВО Київської ради Академія мистецтв ім. П. Чубинського, відповідно даних Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, у зв`язку з відсутністю запису у трудовій книжці і ненаданням окремих довідок.

В рішенні зазначено, що страховий стаж позивач складає 26 років 03 місяці 25 днів, в тому числі стаж творчої діяльності - 19 років 09 місяців 14 днів.

Згідно архівної довідки № 1283 від 04.11.2022, виданої Національною музичною академією України імені П.І. Чайковського, позивача відповідно наказу від 20.07.1995 №157-ст зараховано студенткою 1 курсу вокального факультету Київської консерваторії імені П.І. Чайковського, а згідно наказу від 25.06.2002 № 159-ст її відраховано зі складу студентів V курсу вокального факультету, що пройшла повний курс денної форми навчання, склала державні іспити, отримала повну вищу освіту за спеціальністю музичне мистецтво та здобула кваліфікацію оперної та концертної співачки.

Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 23.01.2001 позивач працювала:

- 19.11.1999 ( нак. № 597-к від 19.11.1999) зарахована стажисткою-вокалісткою на 1 рік в Національний академічний театр опери та балету України імені Т.Г. Шевченка;

- 22.08.2001 переведена на посаду солістки опери II-ої категорії за строковою трудовою угодою;

- 11.10.2002 переведена на посаду солістки опери I-ої категорії на умовах роботи за строковою трудовою угодою;

- 01.09.2004 подовжено термін роботи за строковою трудовою угодою на тій же посаді солістки опери першої категорії;

- 01.10.2005 працює безстроково на посаді солістки опери I-ої категорії;

- 01.07.2008 переведена на посаду солістки опери вищої категорії;

- 22.12.2016 призначена на посаду солістки опери вищої категорії;

- 31.12.2019 (наказ № 1025-к від 31.12.2019) звільнена у зв`язку із закінченням строку дії контракту;

- 08.01.2020 (наказ № 1/19-к від 03.01.2020) прийнята на посаду артистки солістки-вокалістки I категорії в КЗ Театрально-видовищний заклад культури Київський муніципальний академічний театр опери та балету для дітей та юнацтва;

- 07.01.2021 (наказ № 384/20-к від 28.12.2020) звільнена у зв`язку із закінченням строку дії контракту;

- 28.09.2021 (наказ № 122-к від 27.09.2021) прийнята на посаду артиста вокаліста-соліста, 15 розряд, вища категорія в Луганську обласну філармонію;

- відповідно до наказу № 113-к від 01.09.2022 звільнена з посади артиста вокаліста-соліста (15 розряд, вища категорія) 27.09.2022 у зв`язку із закінченням строку контракту.

Відповідно до посвідчення № 2571 позивачу присвоєно почесне звання Заслужений артист України.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що рішення відповідача про відмову в призначенні позивачу пенсії за вислугу років не відповідає принципам всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих позивачем документів.

Оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з пунктом ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення право на пенсію за вислугу років мають: ж) артисти театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів при стажі творчої діяльності від 20 до 35 років за переліком та у порядку, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку, але не раніше досягнення 55 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають артисти театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів:

які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацом першим цього пункту;

1971 року народження і старші за наявності стажу творчої діяльності, передбаченого абзацом першим цього пункту, та після досягнення ними віку, встановленого абзацами тринадцятим - двадцять п`ятим пункту е цієї статті.

Рішенням Конституційного Суду України від 04 червня 2019 року № 2-р/2019 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту а статті 54, статті 55 Закону №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом № 213-VШ і Законом № 911-VIII. Конституційний Суд України, приймаючи вказане рішення, виходив з того, що встановлення як додаткової умови для призначення пенсії за вислугу років досягнення певного віку (для працівників, зазначених у пункті е, ж статті 55 Закону № 1788-ХІІ - 55 років, нівелюють сутність права на соціальний захист, не відповідають конституційним принципам соціальної держави та суперечать положенням статей 1, 3, частини третьої статті 22, статті 46 Основного Закону України. Ці норми втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного рішення, тобто з 04 червня 2019 року.

Таким чином, з 04 червня 2019 року при вирішенні питання про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту ж статті 55 Закону № 1788-ХІІ необхідно керуватися вказаною нормою у редакції до внесення змін Законом № 213-VІІІ та Законом № 911-VIII, виходячи з наявності спеціального стажу роботи від 20 до 35 років.

Отже, передумовою призначення пенсії за вислугу років артистам театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств, колективів є наявність низки взаємопов`язаних обставин: робота на відповідній посаді, визначеній постановою Кабінету Міністрів України, та наявність відповідного стажу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 583 Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення затверджено Перелік посад артистів театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів, які мають право на пенсію за вислугу років незалежно від віку . Так, згідно п. 1 Переліку право на пенсію за вислугу років за наявності стажу творчої діяльності на посадах не менше 20 років мають артистки-вокалістки (солістки), солістки-бандуристки театрів опери і балету, музичних і музично-драматичних театрів, концертних організацій, телебачення і радіомовлення, оперних студій вищих навчальних закладів мистецтв, жокеї.

Стаття 1 Закону України Про пенсії за особливі заслуги перед Україною передбачає, що пенсія за особливі заслуги перед Україною встановлюється таким громадянам України: 1) Героям України, особам, нагородженим орденом Героїв Небесної Сотні, чотирма і більше орденами України після проголошення незалежності України, особам, відзначеним почесним званням України народний після проголошення незалежності України.

Пенсії за особливі заслуги встановлюються громадянам, зазначеним у статті 1 цього Закону, які мають право на пенсію за віком, по інвалідності, у разі втрати годувальника та за вислугу років відповідно до закону.

Відповідно до статті 5 закону України Про пенсії за особливі заслуги перед Україною пенсія за особливі заслуги встановлюється як надбавка до розміру пенсії, на яку має право особа згідно із законом.

Пенсія за особливі заслуги встановлюється з дня звернення за встановленням пенсії або з дня набуття права на неї, якщо звернення за її встановленням відбулося не пізніше 12 місяців з дня набуття права. Днем звернення за встановленням пенсії за особливі заслуги вважається день прийому заяви про встановлення пенсії за особливі заслуги з усіма необхідними документами.

Згідно до вимог статті 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

На підставі пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації вимагається в двох випадках:

1) відсутність трудової книжки;

2) відсутність в трудовій книжці відомостей, які визначають право на пенсію на пільгових умовах.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі № 233/2084/17.

Як свідчать матеріали справи, трудова книжка позивача серії НОМЕР_2 від 23.01.2001 не містить записів трудової діяльності у періоди з 01.01.2020 по 07.01.2020 та з 08.01.2021 по 27.09.2021, позивачем також не надавалися до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії окремі довідки на підтвердження періодів роботи в спірні періоди.

Проте, відповідно до частин першої та третьої статті 44 Закону № 1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно з пунктом 4.2. Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Пунктом 4.3 Порядку № 22-1 визначено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно з пунктом 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Крім того, відповідно до пункту 1.8 розділу І Порядку № 22-1 у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія) (…).

Проте, рішення відповідача від 29.01.2024 не відповідає принципам всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих позивачем документів, відповідачем не повідомлено позивача у визначений Порядком № 22-1 спосіб, про необхідність подання додаткових документів, в тому числі довідок про підтвердження стажу творчої діяльності у спірні періоди роботи позивача.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про скасування рішення пенсійного органу про відмову в призначенні позивачу пенсії за вислугу років та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21 січня 2001 року про призначення пенсії за вислугу років згідно п. ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення адміністративного позову.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Як визначено пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року у справі № 200/4162/24 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року у справі № 200/4162/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 23 грудня 2024 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 23 грудня 2024 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв