Справа № 120/12074/24
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

24 грудня 2024 р. Справа № 120/12074/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Р.М., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У Вінницький окружний адміністративний суд звернувся з адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - відповідач 2) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 29.08.2024 №84 про відмову у призначенні пенсії.

Відтак, з метою, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу періоди його навчання та роботи з 01.09.1978 по 30.07.1979, з 02.09.1997 по 12.08.1999, та призначити пенсію за віком з 11.07.2024, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою

Ухвалою від 18.09.2024 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Установлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

Скориставшись своїм процесуальним правом 20.09.2024 відповідач 2 подав відзив, у якому проти задоволення позову заперечує. По суті спору відповідач вказав, що за принципом екстериторіальності було розглянуто заяву про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058.

29.08.2024 прийнято рішення № 84, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. На день подання заяви про призначення пенсії вік позивача становить 63 роки 01 місяць. Відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 1058 починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

У разі відсутності, починаючи з 01.01.2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявністю страхового стажу: з 01.01.2024 по 31.12.2024 - від 21 до 31 років. Страховий стаж Позивача становить 18 років 05 місяців 22 дні.

За результатами розгляду заяв про призначення пенсії позивачу встановлено, що під час призначення пенсії за віком до страхового стажу не були враховані періоди:

- з 01.09.1978 по 30.07.1979, згідно з атестатом від 30.07.1979, оскільки відсутній номер документу;

- з 02.09.1997 по 12.08.1999, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 06.08.1979, оскільки наявні записи б/н та за №17-18 на 10-13 аркушах із зазначенням однакових номерів, дат наказів про прийняття та звільнення, засвідчених однією особою, при цьому, засвідчених печатками різних підприємств.

Відтак, відповідач зазначив, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 29.08.2024 № 84 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком, є правомірними та законними, прийнятими в межах, у спосіб та у відповідності до чинного законодавства

03.10.2024 відповідач 1 подав відзив, у якому проти задоволення позову заперечує. По суті спору відповідач вказав, що за результатами розгляду заяви позивача, доданих до неї документів та наявних відомостей, до страхового стажу не зараховано:

- період навчання з 01.09.1978 по 30.07.1979, згідно атестату від 30.07.1979, оскільки у даному документі відсутній номер;

- період роботи з 02.09.1997 по 12.08.1999, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 06.08.1979. Одночасно наявні записи б/н та за № 17-18 на 10-13 аркушах із зазначенням однакових номерів, дат наказів про прийняття та звільнення, засвідчених однією особою, при цьому, засвідчених печатками різних підприємств. Згідно із записом б/н на 10-11 аркушах позивача прийнято на роботу у ТОВ «Гера ЛТД» та звільнено з роботи з вищевказаного підприємства (запис підстав внесення запису про прийняття містить виправлення дати наказу). Згідно із записом на №17-18 на 10-11 аркушах позивача прийнято на роботу у ТОВ «Фантазія ЛТД», запис про звільнення засвідчено печаткою ТОВ «Гера ЛТД». Згідно із двома записами № 17-18 на 12-13 аркушах в записах про прийняття не зазначено назву підприємства при прийнятті, та записи про звільнення засвідчені печатками різних підприємств - ТОВ «Фантазія ЛТД» та ТОВ «Гера ЛТД». Період роботи позивача з 02.09.1997 по 12.08.1999 потребує уточнення.

Відтак, страховий стаж позивача склав 18 років 5 місяців 22 дні із необхідних 21 року, тому, на думку відповідача 1, органом Пенсійного фонду прийнято обґрунтоване та законне рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи позову та відзивів, встановив наступне.

Позивач 21.08.2024 звернувся до територіального відділу Пенсійного фонду України із заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За принципом екстериторіальності засобами програмного забезпечення заяву позивача та наданих документів розподілено на Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області для опрацювання.

За результатами розгляду заяви винесено рішення від 29.08.2024 № 84 про відмову у призначенні пенсії за віком згідно з Законом 1058 в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (а.с. 19).

До страхового стажу не зараховано:

- період навчання з 01.09.1978 по 30.07.1979, згідно атестату від 30.07.1979, оскільки у даному документі відсутній номер;

- період роботи з 02.09.1997 по 12.08.1999, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 06.08.1979. Одночасно наявні записи б/н та за № 17-18 на 10-13 аркушах із зазначенням однакових номерів, дат наказів про прийняття та звільнення, засвідчених однією особою, при цьому, засвідчених печатками різних підприємств.

Згідно із записом б/н на 10-11 аркушах позивача прийнято на роботу у ТОВ «Гера ЛТД» та звільнено з роботи з вищевказаного підприємства (запис підстав внесення запису про прийняття містить виправлення дати наказу). Згідно із записом за №17-18 на 10-11 аркушах позивача прийнято на роботу у ТОВ «Фантазія ЛТД», запис про звільнення засвідчено печаткою ТОВ «Гера ЛТД». Згідно із двома записами № 17-18 на 12-13 аркушах в записах про прийняття не зазначено назву підприємства при прийнятті, та записи про звільнення засвідчені печатками різних підприємств - ТОВ «Фантазія ЛТД» та ТОВ «Гера ЛТД». Період роботи позивача з 02.09.1997 по 12.08.1999 потребує уточнення.

Позивач не погоджується з рішенням про відмову в призначенні пенсії, тому звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі також Закон 1058-IV, в редакції станом на час спірних правовідносин).

Згідно із ч. ч. 1, 2, 4 ст.24 вказаного Закону страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

До набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" спірні правовідносини регулював Закон України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно із п.п.1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Зазначені норми права вказують на те, що першочергово страховий стаж встановлюється на основі трудової книжки і лише в разі її відсутності або відсутності записів у трудовій книжці трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів.

Так, спірним рішенням позивачу не зараховано період роботи з 02.09.1997 по 12.08.1999, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 06.08.1979. Одночасно наявні записи б/н та за № 17-18 на 10-13 аркушах із зазначенням однакових номерів, дат наказів про прийняття та звільнення, засвідчених однією особою, при цьому, засвідчених печатками різних підприємств.

Згідно із записом б/н на 10-11 аркушах позивача прийнято на роботу у ТОВ «Гера ЛТД» та звільнено з роботи з вищевказаного підприємства (запис підстав внесення запису про прийняття містить виправлення дати наказу). Згідно із записом на №17-18 на 10-11 аркушах позивача прийнято на роботу у ТОВ «Фантазія ЛТД», запис про звільнення засвідчено печаткою ТОВ «Гера ЛТД». Згідно із двома записами № 17-18 на 12-13 аркушах в записах про прийняття не зазначено назву підприємства при прийнятті, та записи про звільнення засвідчені печатками різних підприємств - ТОВ «Фантазія ЛТД» та ТОВ «Гера ЛТД». Період роботи позивача з 02.09.1997 по 12.08.1999 потребує уточнення.

Оцінюючи доводи відповідача суд зазначає, що відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 №58 зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за №110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 р. №301 "Про трудові книжки працівників", цією Інструкцією та іншими актами законодавства. Заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу. До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Згідно з п. 2.4. вказаної Інструкції, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження); записи виконуються арабськими цифрами; записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Отже, відповідальним за заповнення трудової книжки, а також внесення до неї записів, є підприємство роботодавець.

Відповідно до висновку Верховного Суду, сформованого у постанові від 06 березня 2018 року по справі №754/14989/15-а (адміністративне провадження № К/9901/11030/18), положеннями Закону №1058-ІV підставою для призначення пенсії визначено наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Отже, не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальною обставиною є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Більше того, відповідно п. 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 №301, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

Згідно з відомостями трудової книжки позивача НОМЕР_1 від 06.08.1979 міститься запис, що позивач з 02.09.1997 по 12.08.1999 працював менеджером.

Дійсно, згідно із записом за №17-18 трудової книжки ОСОБА_1 його прийнято на роботу у ТОВ «Фантазія ЛТД», однак запис про звільнення засвідчено печаткою ТОВ «Гера ЛТД».

Однак вказане не є тим недоліком, який може стати наслідком порушення конституційного права позивача на пенсійне забезпечення, а відтак період трудової діяльності згідно трудової книжки позивача має бути зараховані йому до загального страхового стажу.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17, згідно із якою відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 24.05.2018 року у справі № 490/123 92/16-а.

Щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду навчання з 01.09.1978 по 30.07.1979, оскільки відсутній номер документу, то суд зазначає, що норма статті 56 Закону № 1788-XII передбачає, що до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними документами.

Час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Відповідно до п. 2.16 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 для студентів, слухачів курсів, учнів, аспірантів та клінічних ординаторів, які мають трудові книжки, навчальний заклад (наукова установа) вносить записи про час навчання на денних відділеннях (у тому числі підготовчих) вищих навчальних закладів. Підставою для таких записів є накази навчального закладу (наукової установи) про зарахування на навчання та про відрахування з числа студентів, учнів, аспірантів, клінічних ординаторів.

Згідно з записами в трудовій книжці позивача у період з 01.09.1978 по 30.07.1979 ОСОБА_1 навчався в міському професійно - технічному училищі Вінницького об`єднання м`ясної промисловості (а.с. 9). Вказане також підтверджується атестатом № 235 (а.с. 11).

Відтак, трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про навчання у спірний період, цей запис є належним та допустимим доказом підтвердження страхового стажу позивача, а недолік на який зіслався відповідач носить формальний характер.

Тому період навчання позивача з 01.09.1978 по 30.07.1979 має бути зарахований йому до загального страхового стажу.

Підсумовуючи, встановлені при розгляді справи обставини та надану їм оцінку, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення від 29.08.2024 № 84 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу позивача періоди навчання з 01.09.1978 по 30.07.1979 та період роботи з 02.09.1997 по 12.08.1999, та призначити позивачу бажану для нього пенсію з огляду на дотримання ним усіх умов встановлених законом, адже за умови зарахування стажу роботи, стажу позивача буде достатньо для призначення йому пенсії.

Щодо дати з якої слід призначити та виплачувати пенсію за віком, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки, позивач досягнув 63 роки 11.07.2024, а його звернення до Пенсійного органу із заявою про призначення пенсії відбулось 21.08.2024, то призначення пенсії має відбутися з 12.07.2024 (з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку), а не з 11.07.2024 як про це зазначає позивач.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення даного позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов задоволено частково судові витрати понесені позивачем у розмірі 1211,20 грн підлягають відшкодуванню в сумі 807,46 грн тобто пропорційно розміру задоволених вимог за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів пропорційно.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 29.08.2024 № 84 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити та виплачувати з 12.07.2024 ОСОБА_1 пенсію за віком, зарахувавши до страхового стажу період навчання з 01.09.1978 по 30.07.1979 та період роботи з 02.09.1997 по 12.08.1999.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 403,73 грн (чотириста три гривні 73 копійки).

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 403,73 грн (чотириста три гривні 73 копійки).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 );

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (код ЄДРПОУ - 13322403, вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005);

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (код ЄДРПОУ - 13844159, вул. Морехідна, буд. 1, м. Миколаїв, 54020).

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна