Справа № 308/17350/23
Суддя: Бедьо В. І.
Дата ухвалення: 2024-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Бедьо В.І.,

за участі секретаря Молдован Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з наведеним адміністративним позовом, посилаючись на те, що 22 вересня 2023 року стосовно ОСОБА_1 було винесено постанову серії ЕАТ № 7789311 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, яка була винесена інспектором старшим лейтенантом поліції УТП в Закарпатській області Угрин Ігорем Івановичем УПІ бат.2 рота. Згаданою постановою серії ЕАТ № 7789311 від 22.09.2023 року застосовано до мене ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови серії ЕАТ № 7789311 від 22.09.2023 року «22.09.2023 о 13:03:32 в м. Ужгород по вул. Баб`яка Миколи. 65 керував транспортним засобом не маючи права керування таким. чим порушив п.2.1.а ПДР - керування 13 особою, яка не має права керування таким Т3». Однак. обставини викладені у оскаржуваній постанові серії ЕАТ № 7789311 від 22.09.2023 року - не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи. Така постанова є незаконною та необгрунтованою. Зазначає, що позивач Гарг Цурв громадяни Індії, на законних підставах перебуває на території України, що підтверджується посвідкою на тимчасове проживання на території України № НОМЕР_1 від 19.01.2021, дата закінчення строку дії 30.08.2026. а тому на законних підставах маю право керувати транспортними засобами категорії В. Наявність у мене. громадянина Індії під час керування транспортним засобом посвідчення водія категорії В видане моєю країною, яке відповідає Додатку N? 6 Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року та надає право на керування на території України на час законного перебування на території України, пред?явлення даного посвідчення водія працівникам поліції при зупинці. виключає наявність в діях як складу так і події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП України.

Також звертає увагу, що на звороті посвідчення водія зазначено що посвідчення водія відповідає вимогам Конвенції «Про дорожній рух» в 1949 та 1968 роках. які встановили правила та норми для міжнародних водійських документів. Враховуючи вищевикладене, пред?явив працівникам поліції законне посвідчення водія, яке відповідає вимогам міжнародної конвенції Про дорожній рух. Отже вважаю, що в моїх діях відсутня як подія так і склад адміністративного правопорушення. передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Відповідачем 16.09.2024 подано до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому він проти позову заперечує. Вважає вимоги позивача безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Стверджує, що відповідно до обставин справи, то 22.09.2023 Скаржник надав до перевірки водійське посвідчення іноземної держави - Індії, проте повідомляємо, що Індія не є підписантом Віденської конвенції, якою регулюється міжнародний рух у всіх країнах підписантах вищевказаної Віденської конвенції «Про дорожній рух» від 08 листопада 1968 року, яка обов?язкова до застосування в Україні. У своїй діяльності під час складання адміністративних матеріалів на правопорушника Поліцейські керуються Наказом МВС N? 1395 від 07.11.2015 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі».

Зазначає що позивачем у свою чергу не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Учасники в судове засідання не з`явилися.

Дослідивши матеріали адміністративного позову, судом встановлено наступне.

22.09.2023 року близько 13:03 год. екіпаж патрульної поліції під час несення служби в місті Ужгород по вул. Миколи Баб?яка, 65 виявлено транспортний засіб Volkswagen Passat з д.н. НОМЕР_2 рухався підозріло маневруючи на дорозі. Зупиндали вищевказаний ТЗ під час спілкування з водієм яким виявився ОСОБА_2 (далі - Позивач) було встановлено, що останній не має права керування таким транспортним засобом, своїм діями Позивач порушив вимоги п. 2.1.а ПДР України відповідальність, за яке передбачена ч.2 ст.126 КУпАП.

Зупинивши вищевказаний транспортний під час перевірки документів інспектор встановив що водій керував транспортним засобом «Volkswagen Passat» номерний знак д.н.з НОМЕР_3 , та не мав відповідної категорії на право керування даним транспортним, чим порушив п.п. 2.1 а ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст.126 КУпАП.

Останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП та накладено стягнення на правопорушника в розмірі 3 400 грн. відповідно до санкції статті. У відповідності до п. 18.1 ПДР України водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Відповідно до статті 222 КУпАП України органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до п.11 ч.1ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

До основних повноважень поліції, відповідно до покладених на неї завдань, крім інших, належить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі (п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про національну поліцію»).

Згідно зі ст.280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст.31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи, опитування особи, зупинення транспортного засобу, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ст.40 Закону України "Про Національну поліцію", поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог не надав будь - якого доказу, що саме 22.09.2023 року о 13 год. 45 хв. керуючи транспортним засобом Volkswagen Passat з д.н. НОМЕР_4 він мав при собі Міжнародне посвідчення водія і пред?явив його інспектору разом з посвідченням водія іноземної держави. А саме посвідчення водія іноземної держави - Індії не є достатнім документом для керування транспортними засобами згідно Віденської конвенції, яка набула чинності 21 травня 1977 року, що ратифікували 74 країни серед яких є Україна та відсутня Індія.

Отже, поліцейські під час розгляду справи про адміністративне правопорушення діяли у відповідності до вимог чинного законодавства України у межах своїх повноважень.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Відповідно до положень статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дійчи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Враховуючи, що відповідач виконав покладений на нього, згідно вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, обов`язок доказування правомірності свого рішення, суд приходить до висновку, що постанову по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в не автоматичному режимі серії ЕАТ №7789311 від 22.09.2023 слід залишити в силі, а в задоволенні позову ОСОБА_1 , відмовити.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 33, 122, 247, 251, 252, 254, 256, 258 КУпАП, керуючись ст. ст. 9, 77, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови ЕАТ №7789311 від 22.09.2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області В.І.Бедьо