Справа № 760/14540/24
Суддя: Тесленко І. О.
Дата ухвалення: 2024-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/1172/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«24» грудня 2024 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Тесленко І.О. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: 03048, місто Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, ) про скасування постанови серія БАД № 983312 від 03 червня 2024 року у справі про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 , від імені якого діє представник - адвокат Пахолок Т.П. (на підставі ордеру), звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва через систему «Електронний суд» з позовною заявою до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серія БАД № 983312 від 03 червня 2024 року у справі про адміністративні правопорушення.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03.06.2024 року інспектором Відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в місті Києві (яке входить в структуру ДЕПАРТАМЕНТУ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ) капітаном поліції Гусак К.О. винесено постанову серії БАД № 983316, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2,3 ст.140 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало те, що позивач, начебто проводив роботи з облаштування вхідної групи в межах червоних ліній без погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції та не огородив належним чином місце виконання робіт. Оскаржувана постанова складалась без участі позивача, отримана адвокатом Пахолок Т.П., який діє в інтересах позивача - 18.06.2024 року, супровідним листом ДЕПАРТАМЕНТУ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ № 1097аз/41/11/4/02-2024 від 18.06.2024 року. Відповідно до ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу. Враховуючи що оскаржувана постанова була винесена без участі позивача, в день винесення йому не вручалась, наявні достатні і обгрунтовані підстави для поновлення строку на звернення до суду. Оскаржувана постанова прийнята без всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому підлягає скасуванню з огляду на наступне. Згідно оскаржуваної постанови адміністративне правопорушення виразилось у тому, що позивач начебто за адресою місто Київ, вулиця Басейна 12 проводив роботи з облаштування вхідної групи в межах червоних ліній без погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції та не огородив належним чином місце виконання робіт. В оскаржуваній постанові БАД № 983312 від 03.06.2024 року не зазначено, яке саме на думку представника поліції необхідне погодження, для вчинення дій, про які зазначені в постанові. Позивач ОСОБА_1 не є ні власником, ні орендарем чи належним користувачем земельної ділянки та будівлі, що є місцем події адміністративного правопорушення, а також він відсутній у переліку уповноважених суб`єктів на здійснення будівельних робіт. Суб`єктами вказаного адміністративного правопорушення можуть бути особи, до компетенції належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт. Тобто це спеціальний суб`єкт, на якого покладено обов`язок до вчинення певних дій вказаним порядком погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції проектної документації та схеми організації дорожнього руху. Натомість, жодних доказів на те, що позивач є в цьому випадку таким суб`єктом оскаржувана постанова відповідача не містить. Таким чином встановлені фактичні обставини вказують на те, що позивач не повинен був вживати заходи щодо своєчасного розроблення схеми організації дорожнього руху та їх погодження із уповноваженим підрозділом Національної поліції, оскільки не являється власником дороги чи її орендарем, тобто не є суб`єктом інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2, 3 ст.140 КУпАП. Окрім того, ст. 37 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що будівництво споруд, об`єктів дорожнього сервісу, автозаправних станцій, прокладення інженерних мереж та виконання інших робіт у межах смуги відведення автомобільних доріг здійснюються згідно з дозволом органів державного управління автомобільними дорогами та за попереднім погодженням з відповідними підрозділами Національної поліції в порядку, передбаченому законодавством України. Відповідно до ст. 49 Закону України «Про автомобільні дороги» містить вичерпний перелік суб`єктів, які можуть бути винними у порушенні вимог цього Закону та несуть відповідальність згідно із законом. Це, зокрема: власники доріг, органи, що здійснюють управління автомобільними дорогами, та користувачі автомобільних доріг. Оскаржувана постанова не містить фактичних обставин щодо належності ОСОБА_1 до вищевказаних категорій суб`єктів, вичерпний перелік яких передбачений статтею 49 Закону України «Про автомобільні дороги». Більш того, з оскаржуваної постанови не вбачається чи взагалі наявні в даній ситуації червоні лінії та чи проводили роботи в межах такої червоної лінії. Отже, наведені вище обставини вказують на те, що інспектором під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено належного суб`єкта адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2, 3 ст. 140 КУпАП, що зумовлює протиправність прийнятої оскаржуваної постанови серії БАД № 983312 від 03.06.2024 року. II. Окрім того, як вбачається з оскаржуваної постанови ОСОБА_1 начебто порушив правила по обладнанню місця проведення робіт п.1.5 ПДР. Інкримінований позивачу пункт 1.5 ПДР України передбачає, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган. Проте, в оскаржуваній постанові серії БАД № 983312 від 03.06.2024 року не зазначено, в чому саме проявилася небезпека чи перешкода для руху, загроза чи матеріальні збитки. Інспектор зазначає, що позивач порушив ДСТУ 8749:2017 та п.32.1 Правил дорожнього руху, з уповноваженими підрозділами Національної поліції узгоджуються розміщення в смугах відведення автомобільних доріг або червоних лініях міських вулиць і доріг та їх штучних спорудах кіосків, павільйонів, рекламоносіїв, пересувних торговельних пунктів, а також на прилеглих територіях, будинках, спорудах - адміністративних приміщень підприємств, установ та організацій. Але жодних доказів того що були наявні червоні лінії та хтось їх порушував не надано. Також з оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 начебто порушив вимоги ст. 52-3 ЗУ «Про дорожній рух», однак аналізуючи дану статтю можна дійти висновку, що позивачем не порушено жодного абзацу зазначеної норми. Можливо інспектором зазначався абз.4 ст. 52-3 ЗУ «Про дорожній рух», погодження відповідно до вимог цього Закону, інших законодавчих актів проектів на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, залізничних переїздів, комплексів дорожнього сервісу та інших споруд у межах відведення автомобільних доріг або червоних ліній міських вулиць і доріг. Проте конструкція даної норми жодним чином не пов`язана із обставинами зазначеними у постанові серії № 2289270, із оскаржуваної постанови вбачається, що позивач начебто проводив роботи з облаштування вхідної групи в межах червоних ліній без погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції та не огородив належним чином місце виконання робіт. Знову ж таки, позивач не є ні власником ні орендарем чи належним користувачем земельної ділянки та будівлі, що є місцем події адміністративного правопорушення, а також він відсутній у переліку уповноважених суб`єктів на здійснення будівельних робіт, а тому не повинен отримувати відповідні дозволи в уповноважених підрозділів Національної поліції. Таким чином, інспектором необгрунтовано та неправомірно притягнуто позивача за правопорушення, передбачене п. 1.5, п. 32.1 ПДР, ст. 52-3 ЗУ «Про дорожній рух» та ДСТУ 8749:2017. До постанови серії БАД № 983312 від 03.06.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2, 3 ст.140 КУпАП не додано належних і допустимих доказів скоєння позивачем названого правопорушеня. У справах про адміністративні правопорушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин, про що зазначено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 липня 2020 року в справі № 463/1352/16-а. Оскаржувані постанови відповідача не містять жодного посилання на дослідження доказів, до них не додано доказів, а також пояснень свідків, що свідчили б про наявність у діях позивача вини у вчиненні адміністративних правопорушень, за які його притягнуто до відповідальності. Відповідно до правової позиції Верховного суду, викладеної в постанові від 30 травня 2019 року в справі № 337/3389/16-а, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень. У контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні. Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Як зазначено в Постанові Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертизи. Відповідно до ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічноправових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Відповідно до 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Відповідно до ст.280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні. Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395 затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Відповідно до п. 4 розділу І наведеної Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч.6 ст.121 КУпАП. Відповідно до Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року регламентовано процедуру розгляду поліцією справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Відповідно до 2 розділу ІІІ наведеної Інструкції передбачено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Відповідно до п.5 Розділу ІІІ Інструкції визначено, що поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката. Відповідно до п.9 Розділу ІІІ Інструкції передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складання протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п.10 Розділу ІІІ Інструкції). Аналогічні положення закріплені в ст. 252 КУпАП. Таким чином, поліцейський, як особа уповноважена на розгляд справи, під час розгляду такої справи, має дотримуватися вищенаведених приписів законодавства, в протилежному випадку вчинені дії є неправомірними, та як наслідок тягнуть незаконність прийнятих рішень і їх скасування. Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, які в даному випадку відсутні. Враховуючи вищевикладене, просив визнати поважними причини пропуску адвокатом Пахолок Тарасом Павловичем який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , строку оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення та поновити його; адміністративний позов адвоката Пахолок Тараса Павловича, поданий в інтересах ОСОБА_1 , до ДЕПАРТАМЕНТУ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ, про скасування постанови серія БАД № 983312 від 03.06.2024 року, у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити; визнати протиправною та скасувати постанову серія БАД № 983312 від 03.06.2024 року, винесену інспектором Відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в місті Києві (яке входить в структуру ДЕПАРТАМЕНТУ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ) капітаном поліції Гусак К.О., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2, 3 ст.140 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 червня 2024 року справу передано в провадження судді Тесленко І.О.

Ухвалою від 18 липня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні), за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Інших процесуальних дій не вчинялось.

30 серпня 2024 року на адресу суду надійшов відзив на скасування постанови про накладення стягнення у справі про адміністративне правопорушення у якому відповідач зазначає, що вважають, що викладені в позовній заяві твердження Позивача є хибними та абсолютно не підтвердженими, а позовні вимоги безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом, виходячи з наступного. Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 983312 від 03.06.2024, о 14 год 30 хв. за адресою, вул. Басейна 12, у місті Київ, громадянин ОСОБА_1 виконував роботи з обслуговування вхідної групи в межах червоних ліній без погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції та не огородив належним чином місце виконання робіт, чим порушив и. и. 1.5 ПДР України, п.32.Закону України Про дорожній рух, ст. 52-3, та ДСТУ 8749:2017, за що передбачена адміністративна відповідальність, згідно ч. 3 ст. 140 КУпАП. Внаслідок чого інспектором винесена вище вказана постанова, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності шляхом накладення на нього штрафу в сумі 510 грн. 00 коп. Кожен зобов`язаний неухильно дотримуватись Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності (ст. 68 Конституції України). Особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративне правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення ст. 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення - далі також КУпАП. Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність ч. 1 ст. 9 КУпАП. Відповідно до статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення, у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Відповідно до ст. 52-3 Закону про дорожній рух, до повноважень Національної поліції у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху належать: участь у реалізації в межах своїх повноважень державної політики у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечення безпеки дорожнього руху; організація в установленому порядку супроводження і забезпечення безпечного руху транспортних засобів спеціального та спеціалізованого призначення; погодження відповідно до вимог цього Закону, інших законодавчих актів проектів на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, залізничних переїздів, комплексів дорожнього сервісу та інших споруд у межах відведення автомобільних доріг або червоних ліній міських вулиць і доріг; погодження поданих у встановленому порядку пропозицій стосовно обладнання засобами організації дорожнього руху місць виконання дорожніх робіт, проектів та схем організації дорожнього руху, маршрутів руху пасажирського транспорту, маршрутів організованого руху громадян і місць їх збору, порядку проведення спортивних та інших масових заходів, які можуть створити перешкоди дорожньому руху; видача в установленому порядку у випадках, передбачених законом, дозволів на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні; здійснення контролю за безпекою дорожнього руху під час надання послуг з перевезення пасажирів чи вантажів, у тому числі небезпечних, додержанням законодавства у зазначеній сфері, розробленням і видачею в установленому порядку документів щодо погодження маршрутів руху транспортних засобів під час дорожнього перевезення небезпечних вантажів; інформування учасників дорожнього руху про фіксацію фактів правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі. Національна поліція також здійснює контроль за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі, виконанням установлених Кабінетом Міністрів України правил паркування транспортних засобів у частині забезпечення безпеки дорожнього руху на майданчиках для паркування, а у випадках та порядку, визначених законом, тимчасово затримує і доставляє транспортний засіб, у тому числі з використанням спеціальних транспортних засобів (коли розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), на спеціальні майданчики чи стоянки для тимчасового зберігання, відповідно до закону тимчасово вилучає посвідчення водія. П. 1.5.ПДР України, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган. Згідно з ч. 3 ст. 140 КУпАП Порушення нормативів щодо обладнання на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах місць: провадження робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій тощо, а так само неусунення після закінчення робіт перешкод і неприведення автомобільної дороги, вулиці, залізничного переїзду в стан, що гарантує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів та пішоходів, тягнуть за собою накладення штрафу на громадян у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів господарської діяльності у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.Фактичні обставини справи: Під час несення служби 03.06.2024 обслуговуючи територію Печерського району, екіпажем Рубін близько 14 год. 30 хв. за адресою: вул. Басейна 12 у місті Київ, інспектором відділу безпеки дорожнього руху управління патрульної поліції в м. Києві ДПП капітаном поліції Гусак К.О. було виявлено виконання робіт з обслуговування вхідної групи в межах червоних ліній без погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції та не огородив належним чином місце виконання робіт, підійшовши до громадянина ОСОБА_1 , інспектор попросив пред`явити належним чином затверджену схему, погоджену з уповноваженим підрозділом Національної поліції на проведення робіт за адресою м. Київ, вул. Басейна 12 в м. Києві. Статтею 217 КУпАП передбачено, що посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків. Положеннями статті 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції та від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень, в тому числі справи про правопорушення правил дорожнього руху передбачені частиною першою ч. 3 статті 140 КУпАП. Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної Постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Разом з тим факт вчинення Позивачем адміністративного правопорушення був досліджений та встановлений Інспектором під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Так, саме відповідач за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю оцінив докази, виніс постанову за ч. 3 ст.140 КУпАП. Позивач відмовлявся визнавати дане правопорушення, відповідач повідомив позивачу, що згідно вчиненого порушення ПДР та Закону про дорожній рух, щодо неї буде розглянута справа щодо вчинення адміністративного правопорушення. Відповідач пояснив позивачу його права. Відповідно до покладених на відповідача обов`язків, було винесено постанову, згідно до норм чинного законодавства. Оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, тому немає підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було. Слід звернути увагу, що позивач у своїй позовній заяві зазначає, що відповідачем було порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення встановлену ст. 245, 270, 278, 279, 280 КУпАП. Водночас, позивач не доводить дані обставини на яких ґрунтується його позовні вимоги.Враховуючи викладене, оскаржувана постанова винесена у межах повноважень Відповідача в порядку та у спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням усіх обставин у справі, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. З врахуванням чого, представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити.

Позивач правом подання суду відповіді на відзив не скористався.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху , зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №983312, 03.06.2024 року о 14 год. 30 хв. в м. Київ, вул. Басейна, 12, гр. ОСОБА_1 проводив роботи з ремонту вхідної групи в межах червоних ліній вулиці без погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції та не огородив належним чином місце виконання робіт, чим порушив п. ПДР 1.5, 32.1 (3), ст. 52-3 Закону України «Про дорожній рух», ДСТУ 8779:2017, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2, 3 ст. 140 КУпАП (а.с. 16).

Згідно до п.1.5. Правил дорожнього руху, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

При цьому, як вбачається з дослідженої судом постанови, її зміст не містить у собі будь - якої інформації щодо вчинення ОСОБА_1 дій або бездіяльності, які створили небезпеку чи перешкоду для руху, загрожували життю або здоров`ю громадян, або завдали матеріального збитку будь - яким особам.

Згідно до п. 32.1. Правил дорожнього руху, з органами Національної поліції узгоджуються: розміщення в смугах відведення автомобільних доріг або червоних лініях міських вулиць і доріг та їх штучних спорудах кіосків, павільйонів, рекламоносіїв, пересувних торговельних пунктів, а також на прилеглих територіях, будинках, спорудах - адміністративних приміщень підприємств, установ та організацій; умови та порядок руху колон у складі більш як п`яти механічних транспортних засобів; порядок буксирування двох і більше транспортних засобів; з органами Національної поліції узгоджуються також інші питання забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені законодавчими актами.

При цьому, суд зважає на те, що оскаржувана постанова мітить у собі посилання на вчинення ОСОБА_1 правопорушення у вигляді здійснення робіт «без погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції», вказівку на п. 32.1 ПДР, однак, не містить у собі посилання на відповідну норму закону, якою встановлено необхідність та порядок такого погодження.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 140 КУпАП, порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції: встановлення рекламоносіїв, технічних засобів організації дорожнього руху, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах; розроблення проектної документації на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та об`єктів дорожнього сервісу; здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування тягне за собою накладення штрафу на громадян у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Порушення нормативів щодо обладнання на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах місць: провадження робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій тощо, а так само неусунення після закінчення робіт перешкод і неприведення автомобільної дороги, вулиці, залізничного переїзду в стан, що гарантує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів та пішоходів, тягнуть за собою накладення штрафу на громадян у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом досліджено оптичний диск з відеофайлами, наданий відповідачем разом з відзивом на позовну заяву.

Зазначений оптичний диск містить у собі спілкування поліцейських з двома особами, однак не містить у собі доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 та /або ч. 3 ст. 140 КУпАП, як і не містить розгляду справи про адміністративне правопорушення з дотриманням вимог встановлених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Суд враховує, що диспозиція ч. 2 ст. 140 КУпАП є бланкетною, оскільки не містить в собі переліку конкретної діяльності / бездіяльності, за вчинення / невчинення яких настає адміністративна відповідальність, а лише відсилає до змісту норм порядків погодження певних видів діяльності іншими актами законодавства, який оскаржуваною постановою визначений ст. 52-3 Закону України "Про дорожній рух".

В той же час, ст. 52-3 Закону України "Про дорожній рух" встановлює повноваження Національної поліції у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серед яких, зокрема: погодження відповідно до вимог цього Закону, інших законодавчих актів проектів на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, залізничних переїздів, комплексів дорожнього сервісу та інших споруд у межах відведення автомобільних доріг або червоних ліній міських вулиць і доріг.

Об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КУпАП є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції проектної документації та схеми організації дорожнього руху.

Однак, в постанові серії БАД №983312, 03.06.2024 року не зазначено, в чому саме полягало порушення та яким законом запроваджені відповідний обов`язок та порядок його реалізації, як і не вказано, в чому саме проявилася небезпека чи перешкода для руху, загроза життю або здоров`ю громадян чи матеріальні збитки.

Також, суд враховує, що суб`єктами адміністративного правопорушення, передбаченого ч. ч. 2, 3 ст. 140 КУпАП, є громадяни, посадові особи, громадяни - суб`єкти господарської діяльності.

При цьому, матеріали справи не містять у собі будь - яких доказів належності приміщення та / або земельної ділянки за адресою: м. Київ, вул. Басейна, 12, ОСОБА_1 , як і не містять у собі доказів вчинення ним дій щодо проведення будь - яких робіт за зазначеною адресою (як особисто, так і шляхом залучення будь - яких інших осіб).

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позивач не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. ч. 2, 3 ст. 140 КУпАП.

Згідно ч. 3 ст. 288 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Тобто, оскарження постанови про адміністративне правопорушення, яка була складена в порядку КУпАП відбувається з врахуванням особливостей КАС України.

Це узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду у справі №524/5536/17 від 15.11.2018 року.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Судом було встановлено, що матеріали справи не містять будь - яких належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. ч. 2, 3 ст. 140 КУпАП.

Статтею 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII встановлено основні повноваження поліції.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року №580-VIII, поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Отже, згідно Конституції України та Закону України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року №580-VIII, поліцейський, під час виконання своїх службових обов`язків, зобов`язаний діяти виключно на підставі у порядку у межах повноважень та у спосіб визначений Конституцією України, Законами України, зокрема КУпАП, іншими нормативно - правовими актами, що регламентують діяльність поліції.

Як вбачається з ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання законності.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 р. (Заява № 16437/04), зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, закон покладає на відповідача обов`язок довести законність та обґрунтованість прийнятого ним рішення, направленого на переслідування особи позивача в порядку КУпАП.

З врахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. ч. 2, 3 ст. 140 КУпАП, оскільки доказів на підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення, які б поза розумним сумнівом свідчили про це, матеріали справи не містять.

Отже, підсумовуючи викладене, суд вважає позовні вимоги позивача до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серія БАД № 983312 від 03 червня 2024 року у справі про адміністративні правопорушення, якою було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. ч. 2, 3 ст. 140 КУпАП, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Також, позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 968,96 грн., згідно квитанції №5РКК-А8СЕ-6СТ4-К138 від 19.06.2024 року (а.с. 13).

Частиною 1 статтею 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на зазначене, сплачений позивачем судовий збір у сумі 968,96 грн. підлягає стягненню з відповідача Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 4, 139, 227, 244, 246 - 248, 250, 251, 286, 293 КАС України, суд,-

ухвалив:

адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серія БАД № 983312 від 03 червня 2024 року у справі про адміністративні правопорушення, задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №983312 від 03 червня 2024 року, якою було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. ч. 2, 3 ст. 140 КУпАП, скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Ф. Ернста, 3, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 968,96 грн. (Дев`ятсот шістдесят вісім грн. 96 коп.).

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Тесленко