Справа № 754/13669/24
Суддя: Панченко О. М.
Дата ухвалення: 2024-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/193/24
РІШЕННЯ

Іменем України

24 грудня 2024 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови. Позовні вимоги мотивує тим, що 15.08.2024 відносно нього начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 було складено Постанову №699 по справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 210 КУпАП. Підставою складання, було те, що він 02.04.2024 року не з`явився по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим порушив законодавство про мобілізацію підготовки і мобілізацію, а саме абзац 4 ч.1 ст.23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» та вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст. 210-1 КУпАП. У зв`язку з тим, що Постанова складена 15.08.2024, а в постанові зазначено, що ОСОБА_1 не з`явився до ТЦК 02.04.2024 року, вважає, що на момент складання постанови пройшов строк притягненя до відповідальності. Також просить звернути увагу на те, що що на сьогодні проходить службу в ДФТГ «Лівий берег». Під час його затримання, поставив до відома ІНФОРМАЦІЯ_4 полковника ОСОБА_2 про те, що він проходить військову службу та виконує бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , яка відноситься до НОМЕР_2 Бригади ТРО. Також, ОСОБА_1 повідомив, що у нього є направлення на ВЛК до ІНФОРМАЦІЯ_5 . Однак, ІНФОРМАЦІЯ_6 не звернули на це увагу та склали постанову №699 про адміністративне правопорушення від 15.08.2024 року відносно ОСОБА_1 .

Враховуючи усе вищевикладене Позивач звернувся до суду та просить скасувати вищевказану постанову, провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності закрити.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.09.2024 головуючим суддею по справі було визначено суддю Панченко О.М.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 27.09.2024 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

21.10.2024 року від Відповідача на електронну адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому вважає, що твердження Позивача, викладені у позові, є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом, виходячи з наступного. Зазначає, що Позивач всупереч вимогам законодавства про мобілізацію та мобілізаційну діяльність, 02 квітня 2024 не прибув до військомату. Саме у зв`язку з порушенням ОСОБА_1 законодавства про мобілізаційну підготовку, уповноваженою службовою особою Відповідача - відповідальним виконавцем адміністративного відділенням старшим капітаном Кошелевич А.В. відносно ОСОБА_1 було складено постанову від 14.08.2024 №699 про адміністративне правопорушення, вчинене Позивачем. 3а результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення Відповідачем у особі начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 винесена постанова 699 від 15.08.2024 про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності шляхом накладення на нього адміністративного стягнення у межах, визначених нормами частини другої статті 210-1 КУпАП, у вигляді штрафу 3 400 (три тисячі чотириста) гривень. Оскільки позивач на розгляд справи 15.08.2024 не прибув, оскаржувана Постанова булла направлена позивачу поштовим відправленням. Також, Відповідач заначає,що Позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за нез`явлення по повістці до Відповідача. Причинно-наслідковий зв`язок між нез`явленням позивача до відповідача 02.04.2024 по повістці та наявністю у позивача направлення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.08.2024 №5074 на проходження ВЛК - відсутній. Позивачем у позові також не аргументовано та не обгрунтовано взаємозалежність між фактом вчинення ним адміністративного правопорушення та наявністю направлення на ВЛК. Зважаючи на усе вищевикладене просить суд у задовленні позовних вимог відмовити.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зважаючи на те, що у встановлений судом строк ані від позивача, ані від відповідачів до суду не надходило заперечень проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження чи заяви про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

За приписами ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з постановою №699 від 15.08.2024 року, винесеною начальником начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 , ОСОБА_1 підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 3 400 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, а саме: «02.04.2024 не прибув за викликом ІНФОРМАЦІЯ_1 у строк, зазначеним у повітки, отриманий 01.04.2024 чим порушив законодавство про мобілізаційну підготовку і мобілізацію, а саме абз.2 ч.1 та ч.3 ст. 22 З акону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» та вчинив адімністративне правопорушення за ч.2 ст. 210-1 КУпАП.»

Ч.1 ст.210 КУпАП передбачає порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Ч.2 ст.210 КУпАП передбачає повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Керуючись ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч.1 ст.283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Керуючись ст.252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення, може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд.

Згідно з ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом Постанови №699 від 15.08.2024 року позивач ОСОБА_1 02.04.2024 не прибув за викликом ІНФОРМАЦІЯ_1 у строк, чим порушив законодавство про мобілізаційну підготовку і мобілізацію, а саме абзац другий частини першої та частини третьої статті 22 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», чим вчинив правопорушення передбачене ч.2 ст.210-1 КУпАП, однак частина 2 цієї статті КУпАП містить наступний зміст: «Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню».

В той же час, Відповідачем жодних доказів, або аргументів щодо цього у Відзиві на позовну заяву заявлено не було.

Так, частиною 2 ст.210 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, у вигляді штрафу.

Дослідивши матеріали справи встановлено, що вони не містять доказів на підтвердження притягнення ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 210-1 КУпАП, відповідні постанови в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, суд звертає увагу на наявні процесуальні порушення, допущені при винесенні оскаржуваної постанови.

Викладені недоліки, допущені при складенні та оформленні адміністративного матеріалу, є суттєвими, оскільки не дозволяють встановити наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення в діях особи, яка притягається до відповідальності, що, в свою чергу, позбавляє можливості достовірно встановити обставини правопорушення та вірно кваліфікувати діяння.

Недотримання відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення приписів передбачених, статтями 278, 279, 280 КУпАП, свідчить про невідповідність оскаржуваної постанови вимогам закону, також відповідачем не було вжито всіх заходів до повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для правильного вирішення справи належним чином, та з огляду на відсутність доказів, які б у достатній мірі і беззаперечно свідчили про вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210 КУпАП та його винуватість, суд вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасування.

Відповідно до норм чинного законодавства в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У свою чергу відповідач належними доказами, які б спростовували неналежність винесення такої постанови відносно ОСОБА_1 до суду не надав.

Дослідивши подані позивачем докази в сукупності, оцінивши їх за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд прийшов до висновку, що вина позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210 КУпАП не була доведена.

Отже, враховуючи відсутність належних, допустимих та достатніх доказів, які б свідчили про наявність в діях позивача ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 210 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.6,10,14,241-246,255,286,293 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови,- задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, №699 від 15.08.2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210-1 КУпАП.

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210 КУпАП ОСОБА_1 - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення судом першої інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення складено та підписано суддею 24 грудня 2024 року.

Суддя О.М. Панченко