Справа № 280/5129/24
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2024-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 грудня 2024 року м. Дніпросправа № 280/5129/24
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу: ОСОБА_1
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.08.2024р. у справі №280/5129/24
за позовом:ОСОБА_1
до: про:Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

04.06.2024р. ОСОБА_1 за допомогою засобів системи «Електронний Суд» звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (далі В/ч НОМЕР_1 ) про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, судом першої інстанції позов зареєстровано 04.06.2024р. /а.с. 1-6, 32/.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 10.06.2024р. вищезазначений позов було залишено без руху та позивачу надано строк для усунення зазначених судом недоліків / а.с. 33-34/.

У межах наданого судом строку на усунення недоліків позивачем зазначені судом недоліки адміністративного позову було усунуто шляхом подання уточнено адміністративного позову / а.с. 36-37,56-59/ та ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 26.06.2024р. ОСОБА_1 поновлено строк на звернення до суду, відкрито провадження у справі № 280/5129/24 за позовом ОСОБА_1 до В/ч НОМЕР_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії і справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін / а.с. 61-62/.

Позивач, посилаючись у уточненому адміністративному позові / а.с. 56-59/ на те, що він проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 та приймав безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії. Внаслідок отриманого поранення (контузії, травми, каліцтва), яке пов`язано із захистом Батьківщини, неодноразово перебував на лікуванні в закладах охорони здоров`я. Але відповідачем протиправно не була нарахована та виплачена йому додаткова винагорода у розмірі до 100 000,00 грн. на місяць відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168 від 28.02.2022р. (далі Постанова № 168). Вважаючи такі дії і бездіяльність відповідача протиправними він звернувся до суду за захистом свого порушеного права та просив суд: - визнати незаконною бездіяльність командування В/ч НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати йому грошового забезпечення за період перебування в зоні ведення бойових дій у період з 05.03.2022р. по 30.04.2022р. та у період 01.08.2022р. - 04.08.2022р., 24.08.2022р. у відповідності до Постанови № 168 в розрахунку на місяць пропорційно часу, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, у розмірі збільшеному до 100000,00 грн.; -зобов`язати В/ч НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату йому грошового забезпечення за період перебування в зоні ведення бойових дій у період з 05.03.2022р. по 30.04.2022р. та у період 01.08.2022р.-04.08.2022р., 24.08.2022р. у відповідності до Постанови № 168 в розрахунку на місяць пропорційно часу, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, у розмірі збільшеному до 100000,00 грн.; - визнати незаконною бездіяльність командування В/ч НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати йому додаткової винагороди у відповідності до Постанови № 168 в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я внаслідок отриманого поранення (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини з 05.08.2022р. по 23.08.2022р., у розмірі збільшеному до 100000,00 грн.; - зобов`язати В/ч НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату йому додаткової винагороди у відповідності до Постанови № 168 в розрахунку на місяць, пропорційно часу перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я внаслідок отриманого поранення (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини з 05.08.2022р. по 23.08.2022р., у розмірі збільшеному до 100000,00 грн.; - визнати незаконними дії командування В/ч НОМЕР_1 щодо не донарахування йому за липень 2022р. грошового забезпечення у відповідності до Постанови № 168 у розмірі збільшеному до 100000,00 грн.; - зобов`язати В/ч НОМЕР_1 здійснити донарахування йому грошового забезпечення у відповідності до Постанови № 168 за липень 2022 року у розмірі збільшеному до 100000,00 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15.08.2024р. у справі № 280/5129/24 ОСОБА_1 у задоволенні адміністративного позову відмовлено у повному обсязі /а.с. 79-83/.

Позивач, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду, за допомогою засобів системи «Електронний Суд» 16.09.2024р. подав до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу, яка зареєстровані судом 16.09.2024р. / а.с. 87-91, 95/.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 18.09.2024р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.08.2024р. у справі № 280/5129/24 та з метою забезпечення апеляційного розгляду вищезазначеної апеляційної скарги, з суду першої інстанції витребувано матеріали адміністративної справи № 280/5129/24 /а.с. 96/, про що повідомлено учасників справи / а.с. 97-99/.

23.09.2024р судом апеляційної інстанції зареєстровано відзив відповідача на апеляційну скаргу / а.с. 100-101/, а матеріали адміністративної справи №280/5129/24 надійшли до суду апеляційної інстанції 21.10.2024р. /а.с. 103/.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 23.10.2024р. справу №280/5129/24 призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження з 12.11.2024р. / а.с. 104/, про що судом апеляційної інстанції у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб та порядок було повідомлено учасників справи / а.с. 105-106/.

Позивач, посилаючись у апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення у справі з порушенням норм чинного законодавства, просив скасувати рішення суду першої інстанції від 15.08.2024р. у цій справі та постановити нове рішення, яким задовольнити заявлені ним у справі позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач, у письмовому відзиві на апеляційну скаргу заперечував проти доводів апеляційної скарги та посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи з`ясовано усі обставини справи, які мали суттєве значення для її вирішення та постановлено обґрунтоване рішення про відмову позивачу у задоволенні позову через його необґрунтованість та безпідставність, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 15.08.2024р. у цій справі залишити без змін.

Відповідно до ч.5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом встановлено, що наказом командира В/ч НОМЕР_1 №38 від 01.05.2022р. солдата запасу ОСОБА_1 з 01.05.2022р. зараховано до списків особового складу В/ч НОМЕР_1 на всі види забезпечення /а.с. 72 зворотна сторона/.

Відповідно до наказу В/ч НОМЕР_1 №74 від 07.06.2022р. позивача наказано з 07.06.2022р. вважати вибувшим у зв`язку з перебуванням на лікуванні у медичному закладі / а.с. 13/ і відповідним наказом відповідача №84 від 17.06.2022р. позивач вважається прибувшим з військово-медичного шпиталю після лікування / а.с. 13 зворотна сторона/.

Наказом В/ч НОМЕР_1 №96 від 29.06.2022р. позивач з 29.06.2022р. вважається вибувшим у зв`язку з перебуванням на лікуванні у медичному закладі / а.с. 14 зворотна сторона/, а відповідно до наказу відповідача №153 від 25.08.2022р. позивач вважається з 25.08.2022р. таким, що самовільно залишив військову частину та з 25.08.2022р. знятим з усіх видів забезпечення / а.с. 15/.

У подальшому наказом відповідача №262 від 12.12.2022р. солдату ОСОБА_1 призупинено військову службу та з 29.09.2022р. виключено зі списків особового складу В/ч НОМЕР_1 .

При цьому колегія суддів вважає за необхідне акцентувати увагу на тому, що усі вищезазначені накази відповідача в частині що стосується позивача у справі, є чинними та позивачем під час розгляду цієї справи судом не було надано суду належних та допустимих доказів скасування цих наказів або визнання їх нечинними у встановлений чинним законодавством спосіб.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, загальні засади проходження в Україні військової служби, а також матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів, визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25.03.1992р. (з наступними змінами та доповненнями, далі - Закон № 2232-XII), Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-ХІІ від 20.12.1991 (з наступними змінами та доповненнями, далі Закон № 2011-ХІІ).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закони України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. (ч. 1 ст. 3 Закону № 2232-XII).

В силу ст. 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-ХІІ від 20.12.1991р. (з наступними змінами та доповненнями, далі Закон № 2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Положеннями п. 1 ст. 9 Закону № 2011-XII визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до п. 2,3 цієї ж статті Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Кабінет Міністрів України прийнято постанову № 704 від 30.08.2017р. «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова КМУ № 704), яка набрала чинності з 01.03.2018р., якою , серед іншого визначено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення ( п. 2 постанови), а також передбачено, що умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України ( п. 8 постанови).

На виконання Постанови КМУ № 704 наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018р., який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.06.2018р. за №745/32197, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України (надалі - Порядок № 260), яким серед іншого передбачено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення, до щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років, до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія; а до одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги п. 2 розділу 1 Порядку), при цьому п. 8 розділу I Порядку № 260 передбачено, що грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир), і грошове забезпечення, не виплачене своєчасно або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього ( п. 14 розділу 1 Порядку №260).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022р. «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-IХ від 24.02.2022р., у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, серед іншого, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022р..

Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України, і триває на момент розгляду цієї справи судом.

На виконання Указів Президента України № 64 від 24.02.2022р. «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 від 24.02.2022р. «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168 від 28.02.2022р. (далі Постанова № 168).

Положеннями п. 1 Постанови № 168 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, а саме 05.03.2022р.) передбачено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пункт 1 Постанови № 168 постановою Кабінету Міністрів України №400 від 01.04.2022р. доповнено абзацом такого змісту: «Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.».

Пунктом 5 Постанови № 168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24.02.2022р.

Пунктом 3 телеграми Міністра оборони України № 248/1298 від 25.03.2022р. визначено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Пунктом 13 Окремого доручення Міністра оборони України № 912/3/29 від 23.06.2022р. визначено вважати такою, що не застосовується з 01.06.2022 телеграму Міністра оборони України № 248/1298 від 25.03.2022р., та положеннями п. 3 цього окремого доручення установлено райони ведення бойових дій визначати відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України, а склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави - відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України або начальника Генерального штабу Збройних Сил України.

Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Приймаючи до уваги положенням ч. 1 ст. 77 КАС України, якими передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що як позивач, так і відповідач повинні довести обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги і заперечення, і встановлений ч. 2 ст. 77 КАС України обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності не позбавляє необхідності доведення позивачем в ході судового розгляду справи заявлених ним підстав позову, при цьому позивач у справі повинен усвідомлювати те, що у випадку невиконання ним його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, він несе ризик виникнення та застосування відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 13.02.2024 р.у справі №420/23351/21.

Сукупний аналіз наведених вище норм чинного законодавства дає можливість зробити висновок про те, що визначена Постановою №168 додаткова винагорода збільшена до 100000грн. виплачується тим з військовослужбовців, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), а також тим хто перебуває на лікування в закладах охорони здоров`я внаслідок отриманого поранення (контузією, травмо., каліцтвом) пов`язаним із захистом Батьківщини (протягом часу перебування на лікуванні)у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, і підставою для здійснення нарахування та виплати такої додаткової винагороди, яка здійнюється на підставі наказу командира, є бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Дослідивши матеріали цієї адміністративної справи колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно того, що позивачем, якого до списків особового складу В/ч НОМЕР_1 зараховано лише з 01.05.2022р., не надано до суду жодного доказу на підтвердження того, що він у період з 05.03.2022р. по 30.04.2022р., та з 01.08.2022р. по 04.08.2022р, та 24.08.2022р. брав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Також позивачем під час розгляду цієї справи не було надано суду належних доказів стосовно того, що він у період з 05.08.2022р. по 23.08.2022р. перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, оскільки надана позивачем виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 346 стосується періоду з 08.06.2022р. по 17.06.2022р., виписка № 7992/4120 періоду з 01.07.2022р. по 08.07.2022р., виписка № 9493 періоду з 11.07.2022р. по 22.07.2022р., а інші надані позивачем суду копії медичних документів стосуються амбулаторного лікування позивача, і жоден з наданих позивачем медичних документів не містить посилання та отримання позивачем хвороби (поранення, контузії, травми, каліцтва), внаслідок виконання обов`язку пов`язаного із захистом Батьківщини.

Отже колегія суддів вважає, що заявлені позивачем у справі позовні вимоги є безпідставними та не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, тому суд першої інстанції постановив у цій справі правильне рішення про відмову позивачу у задоволенні вимог адміністративного позову через їх необґрунтованість та безпідставність.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що доводи позивача в апеляційній скарзі зводяться до викладення обставин, які були зазначені у позовній заяви та досліджені були судом першої інстанції, без зазначення норм матеріального та процесуального права, які порушені судом першої інстанції під час розгляду справи та прийнятті рішення, а також апеляційна скарга позивача не містить посилань на належні письмові докази, які підтверджують обставини наведені позивачем на огрунтування вимог апеляційної скарги..

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про відмову позивачу у задоволенні позовних вимог, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 15.08.2024р. у цій справі залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.08.2024р. у справі № 280/5129/24 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 329, 331 КАС України.

Постанову виготовлено та підписано 24.12.2024р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов