Справа № 160/27876/24
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2024-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Кучми К.С., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
- зобов`язати Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати йому до спеціального та пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно до ч.3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період навчання в Павлоградському технікумі Національної гірничої академії України з 01.09.2001 року по 26.01.2005 року та з 01.06.2005 року по 30.06.2005 року;
- зобов`язати Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути його заяву від 12.09.2024 року про призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно до ч.3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням висновків суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.10.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у письмовому провадженні.
Щодо зарахування періоду навчання в Павлоградському технікумі НГА України з 01.09.2001 року по 26.01.2005 року та з 01.06.2005 року по 30.06.2005 року, відповідач-1 вказав наступне. Відповідно до копії диплома молодшого спеціаліста серії НОМЕР_1 позивач закінчив Павлоградський технікум Національної гірничої академії України за спеціальністю "Експлуатація та ремонт гірничого електромеханічного обладнання і пристроїв" та отримав кваліфікацію гірничого техніка-електромеханіка. На підставі викладеного, Павлоградський технікум НГА України на момент навчання позивача не відносився до закладів професійної освіти, а належав до вищих навчальних закладів. Після закінчення навчального закладу освіти позивач здобув не робітничу професію, а отримав підготовку фахівця за освітньо-кваліфікаційним рівнем молодшого спеціаліста. У зв`язку з чим відсутні законні підстави для зарахування до пільгового стажу позивача періоду його навчання з 01.09.2001 р. по 30.06.2005 р., за виключенням періодів виробничої практики з 27.01.2005 р. по 31.05.2005 р., які зараховані до пільгового стажу на підземних роботах за Списком №1. Зважаючи на викладене, відповідач-1 просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
18.11.2024 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначив, що відповідно до диплому серії НОМЕР_1 та додатку до диплому № НОМЕР_2 він з 01.09.2001 р. по 30.06.2005 р. навчався в Павлоградському технікумі Національної гірничої академії України за спеціальністю "Експлуатація та ремонт гірничого електромеханічного обладнання і пристроїв" та отримав кваліфікацію гірничого техніка-електромеханіка. Також, відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_3 від 14.05.2024 р. та пільгової довідки від 28.08.2024 р., № 14/6-2176, під час навчання він працював та проходив практику на шахті "Павлоградська" (ВСП "Шахтоуправління Павлоградська"). Оскільки, на час його роботи діяли Списки №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджені постановою КМУ від 16.01.2003 року № 36, відповідно до розділу І "Гірничі роботи" п.1 п.п.1.1а на пільгових умовах за Списком №1 мають право "усі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах". Отже, під час періодів навчання він проходив виробничу практику за професією, що дає право на пенсію відповідно до ч.3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що підтверджується записами у його трудовій книжці та довідкою. Крім того, після завершення навчання він в межах трьох місяців працював за професією, яка дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". За таких обставин, позивач просив суд позов задовольнити з підстав викладених у ньому.
Відповідачу-2 позов з додатками та зазначена ухвала суду доставлені до його електронного кабінету 18.10.2024 року та 23.10.2024 року, що підтверджується відповідними довідками наявними матеріалах справи. Але відзиву на позовну заяву чи будь-яких документів, що стосуються даного предмету спору, відповідач-2 до теперішнього часу на адресу суду не надіслав.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві та у відповіді на відзив, позицію відповідача-1, викладену у відзиві на позовну заяву, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено, що 12.09.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Відповідно до розрахунку форми РС-право відповідачем до трудової діяльності позивача зараховано:
- з 01.09.2001 року по 31.12.2003 року, навчання у вищих/середн.Н3;
- з 13.05.2004 року по 26.06.2004 року;
- з 27.01.2005 року по 13.02.2005 року, ст.14, пост. 202, підземні, сп.1, р.1, п-р1, п.а-в;
- з 14.02.2005 року по 19.04.2005 року, ст.14, пост. 202, підземні, сп.1, р.1, п-р1, п.а-в;
- з 20.04.2005 року по 31.05.2005 року, ст.14, пост. 202, підземні, сп.1, р.1, п-р1, п.а-в;
- з 18.07.2005 року по 19.08.2009 року, ст.14, пост. 202, підземні, сп.1, р.1, п-р1, п.а-в;
- з 20.08.2009 року по 28.02.2011 року, ст.14, пост. 202, підземні, сп.1, р.1, п-р1, п.а-в;
- з 01.03.2011 року по 02.11.2011 року, ст.14, пост. 202, підземні, сп.1, р.1, п-р1, п.а-в;
- з 03.11.2011 року по 04.11.2011 року;
- з 05.11.2011 року по 02.01.2012 року, ст.14, пост. 202, підземні, сп.1, р.1, п-р1, п.а-в;
- з 03.01.2012 року по 26.03.2012 року, ст.14, П/П, підземні, сп.1, р.1, п-р1, п.а-в;
- з 27.03.2012 року по 01.04.2012 року;
- з 02.04.2012 року по 22.09.2014 року, ст.14, П/П, підземні, сп.1, р.1, п-р1, п.а-в;
- з 23.09.2014 року по 06.03.2019 року, ст.14, пост. 202, підземні, сп.1, р.1, п-р1, п.а-в;
- з 07.03.2019 року по 07.03.2019 року;
- з 08.03.2019 року по 17.07.2019 року, ст.14, пост. 202, підземні, сп.1, р.1, п-р1, п.а-в.;
- з 18.07.2019 року по 31.12.2021 року, ст.14, пост. 202, підземні, сп.1, р.1, п-р1, п.а-в.;
- з 01.01.2022 року по 30.06.2023 року, ст.14, пост. 202, підземні, сп.1, р.1, п-р1, п.а-в.;
- з 01.07.2023 року по 06.09.2024 року, ст.14, пост. 202, підземні, сп.1, р.1, п-р1, п.а-в.
Аналізуючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон №1058-ІV).
Відповідно до ч.1 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Частиною 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
Відповідно до ч.1 ст.14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.
В силу ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно із пунктом "д" частини третьої статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Статтею 38 Закону України "Про професійно-технічну освіту" встановлено, що час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівника, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Аналогічна, за змістом, вимога міститься і в абзаці 1 пункту 26 Положення про професійно-технічний навчальний заклад, затвердженого постановою КМУ від 05.08.1998 р. №1240, час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі до безперервного і до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за одержаною професією не перевищує трьох місяців.
Судом встановлено, що періоди навчання позивача з 01.09.2001 року по 26.01.2005 року та з 01.06.2005 року по 30.06.2005 року не враховані відповідачем-2 до його пільгового стажу. Підстав не зарахування вказаних періодів навчання до пільгового стажу спірне рішення не містить.
З трудової книжки серії НОМЕР_3 встановлено, що після навчання - 18.07.2005 року позивач прийнятий гірничим майстром підземним з повним робочим днем в шахті (розпорядження №85 вр від 18.07.2024 року).
Суд зазначає, що період виробничої практики з 27.01.2005 року по 31.05.2005 року зарахований відповідачем-2 по ст.14, пост. №202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в, що також підтверджується формою РС-право.
Щодо доводів відповідача-1 про те, що Павлоградський технікум Національної гірничої академії України є закладами вищої освіти, а не професійно-технічним, суд зазначає наступне.
Відповідно до частин 1, 3 статті 3 Закону України "Про професійну (професійно - технічну) освіту" від 10.02.1992 р. № 103/98-ВР (далі - Закон № 103/98-ВР) професійно-технічна освіта забезпечує первинну професійну підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації робітників.
Згідно із ст.17 Закону № 103/98-ВР заклад професійної (професійно-технічної) освіти - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійній (професійно - технічній) освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я.
Статтею 18 Закону № 103/98-ВР передбачено, що до закладів професійної (професійно-технічної) освіти належать: професійно-технічне училище відповідного профілю; професійне училище соціальної реабілітації; вище професійне училище; професійний ліцей; професійний ліцей відповідного профілю; професійно-художнє училище; художнє професійно - технічне училище; вище художнє професійно-технічне училище; училище-агрофірма; вище училище-агрофірма; училище-завод; центр професійної (професійно-технічної) освіти; центр професійної освіти; навчально-виробничий центр; центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів; навчально-курсовий комбінат; навчальний центр; інші типи закладів освіти, що надають професійну (професійно-технічну) освіту або здійснюють професійне (професійно-технічне) навчання.
Отже, вказаною нормою передбачено, що до професійно-технічних навчальних закладів належать інші типи навчальних закладів, що надають професійно-технічну освіту або здійснюють професійно-технічне навчання. Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що професійно-технічний заклад вирізняється не стільки типом закладу (училище, технікум, університет тощо), а і видом навчання та здобуття професійних навичок у відповідному закладі.
Як зазначалось вище згідно із дипломом серії НОМЕР_1 від 30.06.2005 та додатку до нього позивач прийнятий на навчання в Павлоградський технікум Національної гірничої академії України на базі повної середньої освіти. Відповідно до цього ж документу позивач проходив курс на безпосереднє отримання робітничої професії та отримав робітничу професію гірничий технік-електромеханік.
Таким чином, на професійне навчання позивача в Павлоградському технікумі Національної гірничої академії України поширюються положення ст.38 Закону України "Про професійно-технічну освіту".
Отже, оскільки позивач впродовж трьох місяців, був влаштований на роботу за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, тому час навчання з 01.09.2001 р. по 26.01.2005 р. та з 01.06.2005 р. по 30.06.2005 р. повинний бути зарахований до його спеціального та пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно із ч.3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Щодо заявлених позовних вимог про зобов`язання Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути його заяву від 12.09.2024 року про призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно ч.3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням висновків суду, суд зазначає на таке.
Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 р. кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до частини третьої статті 245 КАС України у разі скасування індивідуального акта, суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 21.03.2019 р. у справі № 817/498/17 наголосив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Вирішуючи питання щодо органу Пенсійного фонду, який має обов`язок щодо поновлення порушеного права позивача, суд зазначає, що пунктом 4.2 Порядку № 22-1 визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
З огляду на приписи розділу ІV Порядку № 22-1 належним відповідачем у спірних правовідносинах є Головне управління ПФУ в Сумській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення пенсії та прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу. В свою чергу, Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області здійснило лише повідомлення позивача про прийняте рішення відповідачем-2.
Таким чином, саме Головне управління ПФУ в Сумській області зобов`язано прийняти рішення про призначення пенсії позивачу.
З урахуванням вищевикладеного, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області, оскільки зазначеним управлінням не вчинялось будь-яких дій та не приймалось яких-небудь рішень пов`язаних з розглядом заяви позивача від 12.09.2024 р., а отже права останнього відповідачем-1 не порушені.
З огляду на вищевикладене, суд з метою ефективного захисту права позивача на пенсію вважає за необхідне зобов`язати відповідача-2 повторно розглянути заяву позивача від 12.09.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до спеціального та пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, згідно із ч.3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди навчання з 01.09.2001 р. по 26.01.2005 р., з 01.06.2005 р. по 30.06.2005 р., та з урахуванням висновків суду.
У задоволенні решти позовних вимог позивачу слід відмовити.
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В силу ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Приймаючи до уваги вище наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви з викладених вище підстав.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно з ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позовну заяву задоволено частково, слід повернути позивачу частину судових витрат по справі в розмірі 484,48 грн. (968,96 грн. : 2) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262 КАС України, суд,
Позовну заяву - задовольнити частково.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.09.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до спеціального та пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, згідно із ч.3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди навчання з 01.09.2001 р. по 26.01.2005 р., з 01.06.2005 р. по 30.06.2005 р., та з урахуванням висновків суду.
У задоволенні решти позовної заяви - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

Суддя К.С. Кучма