Справа № 160/16191/24
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2024-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 грудня 2024 року м. Дніпросправа № 160/16191/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Дурасової Ю.В., Божко Л.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.09.2024 ( суддя Рябчук О.С.) в адміністративній справі №160/16191/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вимогами визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови їй у перерахунку та виплаті пенсії за віком виходячи із заробітної плати за період роботи з 01.03.1991 по 28.02.1993 та з розрахунку коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи 1,23912.

Просила зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 з 10.04.2024 перерахунок та виплату пенсії за віком виходячи із заробітної плати за період роботи з 01.03.1991 по 28.02.1993 та з розрахунку коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи 1.23912.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що отримує пенсію за віком з 1993 року та її було призначено із розрахунку: коефіцієнт заробітку при призначенні пенсії складався із заробітної плати за період з 01.03.1991 по 28.02.1993 та на дату призначення пенсії складав 1,23912. Після призначення пенсії ОСОБА_1 продовжувала працювати на підставі чого були здійснені перерахунки пенсії виходячи із заробітної плати за період з 01.01.1988 по 31.12.1992, з 01.07.2000 по 30.06.2010 роки та коефіцієнт заробітку став складати 0,84715. У відповідь на звернення про повернення первинного коефіцієнту заробітку Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було надано відмову № 27743-18329/П-01/8-0400/24. Не погоджуючись з такими діями відповідача та вважаючи їх протиправними позивач звернулась з цим позовом до суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.09.2024 адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У відзиві позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 1993 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком відповідно до Зкону №1058.

Відповідно до розрахунку № 1 по пенсійній справі № 146602 від 12.01.2005р. індивідуальний коефіцієнт для обчисленні ОСОБА_1 складав 1,23912.

10.04.2024 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про проведення перерахунку та виплати пенсії за віком виходячи із заробітної плати за період роботи з 01.03.1991 по 28.02.1993 роки та з розрахунку коефіцієнта заробітної плати ( доходу) застрахованої особи 1,23912.

06.05.2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надано лист № 27743-18329/П-01/8-0400/24, яким повідомлено про відсутність підстав для вчинення такого перерахунку.

Цим же листом повідомлено ОСОБА_1 , що її страховий стаж зарахований по 31.05.2022 складає 55 років 03 місяця 22 дня.

Коефіцієнт страхового стажу з урахування величини оцінки одного року страхового стажу 1% складає 0,55250.

Пенсію обчислено виходячи із заробітної плати за період з 01.01.1988 по 31.12.1992 та з урахуванням індивідуальних відомостей персоніфікованого обліку з 01.07.2000 по 30.06.2010.

Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати становить 0,84715.

Не погоджуючись з такими діями Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та вважаючи їх протиправними, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Закон України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно пункту першого частини дев`ятої статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема, пенсія за віком.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі Закон №1058-IV), пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону, заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку (абз.5 ч.1 ст. 40 Закону №1058-IV).

Відповідно до ч.2 ст.40 Закону №1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

У відповідності до п.п.3 п.2.1 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженому постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (Порядок №22-1), до заяви про призначення пенсії за віком за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30.06.2000 (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

У разі якщо страховий стаж починаючи з 01.07.2000 становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30.06.2000 (додаток 5).

Відповідно до п.2.10 Порядку №22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Проаналізувавши наведені норми матеріального права, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами. Іншого чинним законодавством не передбачено.

При цьому, визначальним критерієм для включення відповідного заробітку до суми доходу, з якого обчислюється пенсія, є нарахування внесків на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 24.04.2019 у справі №709/1448/16-а, який в силу вимог ч.5 ст. 242 КАС України має бути врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Згідно з п.2.23 Порядку №22-1, документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.

З аналізу наведених положень законодавства слідує, що обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період до 1 липня 2000 року є не лише наявність відповідної довідки про заробітну плату (дохід), але й підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами.

Разом з тим, згідно з абз. 1 та 2 ч.3 п. 2.1 Порядку № 22-1 за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30.06.2000 із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Відповідно до п. 2.10 цього ж Порядку №22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Поряд з цим суд зауважує, що у поданій заяві від 10.04.2024 року позивачка просила провести перерахунок її пенсії, яку вона вважає заниженою, при цьому, не посилаючись на конкретні періоди та довідки, які підлягають врахуванню для такого перерахунку.

Позивач з огляду на своє право може самостійно обрати період, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії. Такий період можливо встановити з 01 липня 2000 року відповідно до абзацу першого частини першої статті 40 Закону №1058-IV без врахування заробітної плати до 01 липня 2000 року.

Згідно із підпунктом 3 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 за №22-1, для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3,4 до Положення).

Як слідує з позовної заяви, позивачка вважає, що має право на врахування до страхового стажу періодів роботи виходячи із заробітної плати за період роботи з березня 1991 по лютий 1993 рік, оскільки саме ці періоди є найбільш вигідним для обрахунку їїо пенсії, а тому просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії з включенням до розрахунку заробітної плати періоду з березня 1991 по лютий 1993 рік.

При цьому, позивачка не звернула уваги на необхідність надати довідки, в яких зазначаються відомості про заробітну плату за період до 1 вересня 1996 року і після цієї дати, розміри заробітку до 1 вересня 1996 року перераховуються в гривні у співвідношенні 1: 100000.

Перерахування заробітку в гривні здійснюється в такому порядку його заокруглення: цифра в шостому розряді після коми до 5 відкидається, а більше 5 збільшується в попередньому розряді на одиницю. При цьому перераховується в гривні загальна сума заробітку за кожний рік в цілому, а якщо в календарному році береться заробіток менше року сума заробітку за відповідний період. В довідках обов`язково зазначається про перерахунок заробітку з інших грошових одиниць в гривні.

Статтею 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачена формула для розрахунку коефіцієнта заробітної плати. Для його розрахунку береться середня заробітна плата працівника, яка ділиться на середню заробітну плату згідно постанови Кабінету Міністрів України "Про переоцінку товарів (робіт, послуг) та механізм контролю за переглядом цін та формування вартісних показників в умовах грошової реформи" від 26 серпня 1996 року № 1002, в якій вже врахована грошова реформа 1961 року.

Для розрахунку індивідуального коефіцієнта заробітної плати за ці роки застосовують показники середньомісячних заробітних плат працівників, зайнятих у галузях національної економіки, визначені постановою Кабінету Міністрів України «Про заходи щодо поліпшення пенсійного забезпечення громадян» від 20.11.2003 № 1783.

Позивачка не обґрунтувала розмір коефіцієнта заробітної плати для перерахунку пенсії.

За встановлених у справі обставин, колегія суддів дійшла висновку про помилковість висновку суду першої інстанції щодо допущення відповідачем протиправної бездіяльності, як такого, що прийнятий за неповного з`ясування всіх обставин у справі.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення суду першої інстанції не відповідає, оскільки судом не у повному обсязі з`ясовано обставини у справі, залишено поза увагою наявні в матеріалах справи розрахунки, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову та, як наслідок, неправильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.09.2024 в адміністративній справі №160/16191/24 скасувати.

Прийняти постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 19 грудня 2024 року та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 20 грудня 2024 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко