Справа № 160/26885/24
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2024-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Кучми К.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Огірковий Барон" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування розпоряджень,
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.10.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Ухвалою суду від 10.10.2024 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову у цій справі. Зупинено дію розпоряджень Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № 319-рл від 24.09.2024 року, № 329-рл від 30.09.2024 року, № 333-рл від 02.10.2024 року про анулювання ліцензії ТОВ "Огірковий Барон" до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.
До суду 07.11.2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що ст.15 Закону № 481/95-ВР передбачає, що ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного розпорядження на підставі: акта, що засвідчує факт відмови суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) та/або його посадових (службових) осіб без законних підстав у допуску уповноважених представників контролюючого органу до проведення перевірки, складеного відповідно до вимог п.81.2 ст.81 ПК України. До такого акта долучається мультимедійна інформація щодо фіксації зазначеного факту технічними приладами та/або технічними засобами, що здійснюють або мають функцію фото, кінозйомки, відеозапису чи звукозапису, та/або засобами фото, кінозйомки, відеозапису чи звукозапису. Однак, з поданих відповідачем доказів вбачається, що мультимедійна інформація щодо фіксації зазначеного факту технічними приладами та/або технічними засобами, що здійснюють або мають функцію фото, кінозйомки, відеозапису чи звукозапису відсутня.
Також, у наданому відповідачем акті про відмову від доступу представників контролюючого органу до проведення фактичної перевірки господарської одиниці зазначено, що начебто не відомий представник позивача від ознайомлення з актом відмовився про що складено відповідний акт. Проте, акт про відмову від ознайомлення у матеріалах справи відсутній. Що на думку позивача, вказує на те, що насправді акт про відмову від доступу нікому з представників не надавався. Крім того, відповідач надав лист ГУНП в Дніпропетровській області від 30.09.2024 р. № 7948/103/04-2024 адресований в.о. начальника ГУ ДПС у Дніпропетровській області, в якому зазначається про виявлення фактів реалізації тютюнових виробів без марок акцизного податку за певними адресами та міститься прохання до податкового органу в межах компетенції розглянути питання щодо обмеження видачі ліцензії на право реалізації підакцизної групи товарів. При цьому, будь-які докази на підтвердження виявлених фактів до вказаного листа не додано. Враховуючи викладене, позивач просив суд позов задовольнити повністю з підстав викладених у ньому.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві та у відповіді на відзив, позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд встановив наступні обставини справи.
Згідно із відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом діяльності ТОВ "Огірковий Барон" за КВЕД є: 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.
З метою здійснення господарської діяльності позивачем отримано ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами:
23.09.2024 року посадовими особами Головного управління ДПС у Дніпропетровській області було складено акт №2200/04-36-09-06/45563777 "Про відмову від доступу представників контролюючого органу до проведення перевірки фактичної перевірки господарської одиниці (кіоску) ТОВ "Огірковий Барон".
Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області було одержано лист від ГУНП в Дніпропетровської області від 30.09.2024 р. № 7948/103/04-2024 про виявлення фактів реалізації тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка, зокрема, в кіосках за адресами: вул.Потічна, 7А, м.Дніпро, (1 факт), вул.Святогірська, 10Б, м.Дніпро (6 фактів), вул.Робоча, 162А, м.Дніпро (1 факт), та в тому числі, вул.Панікахи, 61А, м.Дніпро (1 факт), вул.Семафорна, 23-А/1, м.Дніпро, де здійснює господарську діяльність ТОВ "Огірковий Барон".
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (пункт 1.1 статті 1 ПК України).
Так, Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" від 19.12.1995 року №481/95ВР (далі - Закон №481/95ВР) визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального на території України.
За статтею 1 Закону № 481/95-ВР, анулювання ліцензії - позбавлення суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) права на провадження діяльності, зазначеної в ліцензії.
Дату видачі/анулювання та термін дії ліцензії на право виробництва, оптової торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах.
Дату видачі/анулювання та термін дії ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової, роздрібної торгівлі пальним.
Згідно із ст.2 Закону № 481/95-ВР виробництво алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) незалежно від форм власності за наявності відповідної ліцензії.
Порядок видачі, анулювання ліцензій на виробництво тютюнових виробів регулюється статтею 3 Закону №481/95-ВР.
Відповідно до ст.3 Закону № 481/95-ВР ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного рішення про анулювання у формі розпорядження про таке анулювання, зокрема, на підставі акта про встановлення факту відсутності суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) за місцем провадження діяльності, яка підлягає ліцензуванню. До такого акта долучається мультимедійна інформація щодо фіксації зазначеного факту технічними приладами та/або технічними засобами, що здійснюють або мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису чи звукозапису, та/або засобами фото-, кінозйомки, відеозапису чи звукозапису.
Орган ліцензування на наступний робочий день після прийняття розпорядження про анулювання ліцензії: вносить інформацію щодо розпорядження про анулювання ліцензії до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального та/або Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, а також оприлюднює його на своєму офіційному веб-сайті; направляє суб`єкту господарювання (у тому числі іноземному суб`єкту господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) розпорядження про анулювання ліцензії в порядку, встановленому статтею 42 Податкового кодексу України.
Розпорядження про анулювання ліцензії, прийняті органом ліцензування, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
Ліцензія анулюється та вважається недійсною з дня оприлюднення розпорядження про анулювання ліцензії на офіційному веб-сайті органу ліцензування.
Відповідно до абз.12 ч.52 ст.15 Закону № 481/95-ВР ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного розпорядження на підставі: встановлення факту відсутності суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) за місцезнаходженням та/або за місцезнаходженням провадження діяльності, які зазначені у виданій ліцензії.
Згідно із ч.53 ст.15 Закону № 481/95-ВР, ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) розпорядження про її анулювання в електронній формі засобами електронного зв`язку.
Процедуру створення та ведення Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним (далі - Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального) визначено Порядком ведення Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, затвердженим постановою КМУ від 19.06.2019 р. № 545 (далі - Порядок № 545).
Оцінюючи обґрунтованість висновків відповідача щодо відсутності позивача за місцем провадження діяльності, яка підлягає ліцензуванню, а також наявність встановлених законодавством підстав для прийняття розпорядження ГУ ДПС у Дніпропетровській області "Про анулювання ліцензій" №319-рл від 24.09.2024 р., суд враховує наступне.
В обґрунтування своєї позиції, відповідач посилається на приписи положень абз.4 п.81.2 ст.81 ПК України, за якими, у разі якщо при організації документальної планової та позапланової виїзної або фактичної перевірки встановлено неможливість її проведення, посадовими (службовими) особами контролюючого органу невідкладно складається та підписується акт про неможливість проведення перевірки, який не пізніше наступного робочого дня реєструється в контролюючому органі. До такого акта додаються матеріали, що підтверджують факти, наведені в такому акті. Зазначений акт та матеріали надсилаються контролюючим органом платнику податку в порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Суд зазначає, що акти про встановлення факту відсутності суб`єкта господарювання за місцем провадження діяльності, яка підлягає ліцензуванню, в яких зафіксовано лише факт відсутності суб`єкта господарювання за місцем провадження діяльності, що, в свою чергу, відповідає встановленим правилам складання такого акта, не є документом, який встановлює відповідальність суб`єкта господарювання та, відповідно, не є актом індивідуальної дії у розумінні КАС України.
Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 року у справі №813/2524/17, від 10.05.2018 року у справі №811/119/13-а та від 16.07.2020 року у справі №826/4/16.
Крім того, як видно з вищевказаних актів Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, до них не додано матеріали, що підтверджують факти, наведені в таких актах, як це передбачено абз.4 п.81.2 ст.81 ПК України.
Через відсутність в актах від 23.09.2024 №2191/04-36-09-02/45563777, №2228/04-36-09-02/45563777 посилань на матеріали, що підтверджують висновки цього акта, у суду відсутня можливість перевірити достовірність таких висновків на підставі об`єктивних доказів.
На переконання суду, посадовими особами контролюючого органу не вжиті усі належні заходи щодо виявлення факту знаходження/відсутності суб`єкта господарювання за місцезнаходженням та/або за місцезнаходженням провадження діяльності, які зазначені у виданій ліцензії; доказів здійснення телефонних дзвінків посадовим особам підприємства чи уповноваженим представникам у день перевірки не надано.
За приписами підпункту 20.1.17 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: залучати у разі потреби фахівців, експертів та перекладачів, застосовувати під час виконання податковим керуючим повноважень, визначених цим Кодексом, фотозйомку та відеозапис.
Так, інформації щодо належної фіксації факту відсутності суб`єкта господарювання за місцезнаходженням, до суду не надано.
В той же час, відповідно до підпункту 1.4.5 пункту 1.4 Розділу І Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджених наказом ДПС України від 04.09.2020 р. №470, зокрема, зазначено, що у разі коли при організації документальної планової та позапланової виїзної або фактичної перевірки встановлено неможливість її проведення (у тому числі у зв`язку з відсутністю платника податків (посадових осіб платника податків або його законних (уповноважених) представників) за податковою адресою та/або адресою об`єктів оподаткування) посадовими (службовими) особами територіального органу ДПС/апарату ДПС, невідкладно складається у двох примірниках у довільній формі та підписується акт про неможливість проведення перевірки, що засвідчує цей факт.
У такому акті рекомендується зазначати інформацію про дату встановлення факту та причини неможливості проведення перевірки (у тому числі у зв`язку з відсутністю платника податків (посадових осіб платника податків або його законних (уповноважених) представників) за податковою адресою та/або адресою об`єктів оподаткування, у зв`язку з отриманням інформації оператора поштового зв`язку щодо неможливості вручення платнику податків або повернення без вручення письмового запиту територіальному органу ДПС/апарату ДПС про надання пояснень та їх документальних підтверджень, надісланого такому платнику податків з метою організації перевірки тощо), податкова адреса та/або адреса об`єктів оподаткування платника податків, за якою встановлено відсутність платника, інформацію про підстави для проведення перевірки (реквізити наказу, направлень тощо - зазначаються у випадку, якщо факт неможливості проведення перевірки встановлено після їх оформлення) та інші фактичні обставини, що засвідчують такі факти.
До такого акта додаються матеріали, що підтверджують факти, наведені у такому акті.
Зазначений акт не пізніше наступного робочого дня після його складання реєструється у електронному Спеціальному журналі реєстрації актів.
Другий примірник акта про неможливість проведення перевірки разом з копіями матеріалів надсилається територіальним органом ДПС/апаратом ДПС платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
При цьому підрозділ органу ДПС, який здійснює (очолює) перевірку та встановив неможливість проведення перевірки у зв`язку з відсутністю платника податків (посадових осіб платника податків або його законних (уповноважених) представників) за податковою адресою, протягом 2 робочих днів з дня, наступного за днем складання цього акта, доповідною запискою повідомляє про це керівника (його заступника) відповідного органу ДПС та готує запит на встановлення місцезнаходження платника податків.
До запиту додаються копія акта про неможливість проведення перевірки у зв`язку з відсутністю платника податків за податковою адресою, копія наказу про проведення перевірки (у разі його складання) та інші документи (або їх копії), що підтверджують відсутність платника податків за місцезнаходженням.
Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) органу ДПС, працівники якого здійснюють (очолюють) перевірку, реєструється та направляється у загальновстановленому порядку, визначеному відповідним нормативно-правовим актом до відповідного органу.
Зразок форми запиту наведено у додатку 5 до цих Методичних рекомендацій.
При отриманні органом ДПС від відповідного органу інформації щодо встановлення місцезнаходження платника податків, структурним підрозділом, який здійснює (очолює) перевірку (ініціатором запиту), вживаються заходи з організації та проведення перевірки платника податків.
Всупереч зазначеним нормам, відповідач не надав суду доказів формування доповідної записки, підготовки запиту на встановлення місцезнаходження платника податків, не надав матеріалів, що підтверджують факти, наведені у такому акті.
Отже, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, як суб`єкт владних повноважень не діяло не у спосіб, що передбачений законами України, внаслідок чого його висновки, на яких ґрунтувалось подальше анулювання ліцензій, не підтверджені належним чином.
Враховуючи вищевикладене, факт відсутності суб`єкта господарювання за місцезнаходженням відповідачем не доведено належними та допустимими доказами.
Оцінюючи обґрунтованість висновків відповідача щодо виявлення фактів реалізації тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка, а також наявність встановлених законодавством підстав для винесення розпорядження ГУ ДПС у Дніпропетровській області "Про анулювання ліцензій" №329-рл від 30.09.2024 р., суд вказує на таке.
Загальними вимогами, які висуваються до акту індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.
В даному випадку, у якості підстави для прийняття оскаржуваного рішення суб`єктом владних повноважень зазначено загальне посилання на ст.15 Закону № 481/95-ВР, якою передбачено право контролюючого органу анулювати ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним.
Водночас, відсутність вказаної інформації в оскаржуваному розпорядженні, фактично унеможливлює перевірку правомірності підстав його прийняття.
Також, оскаржуване позивачем розпорядження не містить жодного посилання на лист Головного управління Національної поліції в Дніпропетровської області від 30.09.2024 р. № 7948/103/04-2024.
Суд зазначає, що будь-яких доказів на підтвердження фактів реалізації тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка, зокрема, в кіосках за адресами: вул.Потічна, 7А, м.Дніпро (1 факт), вул.Святогірська, 10Б, м.Дніпро (6 фактів), вул.Робоча, 162А, м.Дніпро (1 факт), та в тому числі, вул.Панікахи, 61А, м.Дніпро (1 факт), вул.Семафорна, 23-А/1, м.Дніпро, де здійснює господарську діяльність ТОВ "Огірковий Барон" до вказаного листа не додано.
Так, як вже зазначено судом вище, розпорядження про анулювання ліцензії №329-рл від 30.09.2024 р. є індивідуальним актом в розумінні п.19 ч.1 ст.4 КАС України.
Правовий акт індивідуальної дії виданий суб`єктом владних повноважень документ, прийнятий із метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, не містить загальнообов`язкових правил поведінки та стосується прав і обов`язків чітко визначеного суб`єкта (суб`єктів), якому він адресований.
Головною рисою таких актів є їхня конкретність, а саме чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата; виникнення конкретних адміністративно-правових обов`язків, обумовлених цими актами.
Аналогічна позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.09.2019 у справі № 9901/801/18.
Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами.
Суд зауважує, що оскільки розпорядження про анулювання ліцензії №329-рл від 30.09.2024 р. є індивідуальний актом в розумінні п.19 ч.1 ст.4 КАС України, відтак воно має бути обґрунтованим та вмотивованим, містити конкретні підстави, а також переконливі і зрозумілі мотиви його прийняття.
На думку суду, посилання відповідача в розпорядженні на встановлення факту торгівлі суб`єктом господарювання алкогольними напоями або тютюновими виробами без марок акцизного податку, за відсутності конкретних даних щодо документів, які стали підставою для його прийняття, свідчить про протиправність такого рішення.
Оцінюючи обґрунтованість висновків відповідача щодо відмови платника податків у допуску контролюючого органу до проведення фактичної перевірки, а також наявність встановлених законодавством підстав для винесення розпорядження ГУ ДПС у Дніпропетровській області "Про анулювання ліцензій" №333-рл від 02.10.2024 р., суд зазначає наступне.
Відповідно до п.81.2 ст.81 ПК України, у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.
Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта.
23.09.2024 року посадовими особами Головного управління ДПС у Дніпропетровській області було складено акт №2200/04-36-09-06/45563777 "Про відмову від доступу представників контролюючого органу до проведення перевірки фактичної перевірки господарської одиниці (кіоску) ТОВ "Огірковий Барон".
При цьому, суд звертає увагу, що у вищезазначеному акті взагалі не заповнена графа "ПІБ (найменування) платника податків/ПІБ посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції)", даних щодо таких осіб не містить.
Тобто, податковим органом в акті не зазначено, якими саме посадовими (службовими) особами або особою, які фактично проводять розрахункові операції у ТОВ "Огірковий Барон" (їх прізвище, ім`я, по батькові тощо), було відмовлено у допуску представників контролюючого органу до проведення фактичної перевірки.
Крім того, в порушення ст.3 Закону №481/95-ВР, матеріали справи не містять мультимедійну інформації щодо фіксації зазначеного факту технічними приладами та/або технічними засобами, що здійснюють або мають функції фото, кінозйомки, відеозапису чи звукозапису, та/або засобами фото, кінозйомки, відеозапису чи звукозапису.
Таким чином, відповідачем жодними доказами не доведено, що позивачем (його посадовими (службовими) особами або осами, які фактично проводять розрахункові операції) було відмовлено у допуску представників контролюючого органу до проведення фактичної перевірки товариства.
Також, у спірному розпорядженні не зазначено того, який акт (його реквізити) став підставою для анулювання ліцензії.
В той же час, у відзиві на позов відповідач зазначає, що таким актом є акт від 23.09.2024 р. №2200/04-36-09-06/45563777 "Про відмову від доступу представників контролюючого органу до проведення перевірки фактичної перевірки господарської одиниці (кіоску) ТОВ "Огірковий Барон".
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з викладених вище підстав.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Згідно із ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як видно з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви у розмірі 7 267,20 грн. та заяви про забезпечення позову у розмірі 726,72 грн., а тому сплачений судовий збір у розмірі 7 993,92 грн. підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241-246, 250, 262 КАС України, суд, -
Позовну заяву - задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

Суддя К.С. Кучма