Справа № 380/20115/24
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2024-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2024 рокусправа № 380/20115/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравціва О.Р. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до Міністерства освіти і науки України (далі відповідач, МОН України), в якому просить:

- визнати протиправними дії Міністерства освіти і науки України щодо внесення до Єдиної державної електронної бази з питань освіти відомостей про порушення частини 2 статті 10 Закону України «Про освіту» ОСОБА_1 , що стосуються здобуття ним на денній формі навчання освіти рівня Бакалавр за спеціальністю 124 Системний аналіз в Національному університеті «Львівська політехніка»;

- зобов`язати Міністерство освіти і науки України замінити запис в Єдиній державній електронній базі з питань освіти відомостей про порушення частини 2 статті 10 Закону України «Про освіту» ОСОБА_1 , що стосуються здобуття ним на денній формі навчання освіти рівня Бакалавр за спеціальністю 124 Системний аналіз в Національному університеті «Львівська політехнік» у вигляді НІ ПОРУШУЄ на запис ТАК, НЕ ПОРУШУЄ.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у Довідці про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти (далі ЄДЕБО) №130637 безпідставно зазначено інформацію про порушення позивачем послідовності здобуття освіти. Адже ОСОБА_1 після здобуття профільної середньої освіти у 2017 році вступив до Національного університету «Львівська політехніка» на навчання за освітнім рівнем «бакалавр»; відрахований у 2019 році за невиконання навчального плану; а 09.09.2022 повторно зарахований на навчання за освітнім рівнем «бакалавр» до цього ж Університету. Таким чином, маючи диплом про повну загальну середню освіту та не завершивши навчання за освітнім рівнем «бакалавр», позивач вдруге вступив до вищого навчального закладу (далі ВНЗ) щоб завершити навчання за освітнім рівнем «бакалавр». Довідка ж з ЄДЕБО про порушення позивачем послідовності навчання насправді порушує його право на освіту та право на відстрочку від мобілізації. Також зазначено, що при формуванні довідки з ЄДЕБО навчальні заклади керуються роз`ясненнями, викладеними в листі МОН України №1/9758 від 03.06.2024, які не відповідають Конституції України, Закону України «Про освіту», Закону України «Про вищу освіту» та порушують права громадян.

Оскільки держателем електронної бази та публічних електронних реєстрів у сфері освіти є Міністерство освіти і науки України, а власником Електронної бази є держава в особі МОН України, позивач вважає саме дії МОН України щодо внесення таких відомостей до ЄДЕБО протиправними та просить суд зобов`язати відповідача внести відомості про не порушення позивачем послідовності здобуття освіти.

Ухвалою суду від 01.10.2024 провадження у справі відкрито та призначено до розгляду за правилами спрощене позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання /арк.спр.16/.

Відповідач проти позову заперечив повністю з підстав викладених у відзиві /арк.спр.22/. Зазначив, що після першого зарахування на навчання для здобуття відповідного рівня вищої освіти, особі, яка приступила до навчання, впродовж періоду навчання надавалися необхідні освітні послуги, які забезпечували, зокрема, формування знань, умінь, навичок та загальних компетентностей на відповідному рівні вищої освіти. Повторне зарахування означає, що особа знову формуватиме такі знання, вміння, навички, компетентності на тому самому рівні вищої освіти. У термінах визначення послідовності здобуття освіти це свідчить про здобуття вищої освіти в непослідовному порядку. Натомість, документ про вищу освіту свідчить не лише про здобуття вищої освіти певного рівня, але й про присудження особі відповідної освітньої кваліфікації та набуття права на здобуття освіти на наступному рівні вищої освіти. Таким чином, у разі повторного вступу для здобуття освіти за тим самим освітнім ступенем, здобуття вищої освіти відбуватиметься в непослідовному порядку. Саме тому у довідці з ЄДЕБО у відповідному полі буде зазначено «Ні, порушує». Оскільки ОСОБА_1 повторно зарахований на навчання за освітнім рівнем бакалавра до Національного університету «Львівська політехніка», це свідчить про здобуття ним вищої освіти в непослідовному порядку.

Щодо позовної вимоги зобов`язати МОН України внести зміни до ЄДЕБО, змінивши запис НІ ПОРУШУЄ на запис ТАК, НЕ ПОРУШУЄ відповідач зазначив, що така не може бути задоволена. Оскільки позивач дійсно навчався у Національному університеті «Львівська політехніка», правових підстав для скасування відповідної історії навчання немає.

Просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Позивач подав відповідь на відзив /арк.спр.29-30/. Наголосив, що доручення МОН України та лист від 03.06.2024 №1-9758-24 не є нормативними актами і не можуть встановлювати правових норм, а мають лише інформаційний, рекомендаційний, роз`яснювальний характер та є службовою кореспонденцією. Згідно з Законом України «Про освіту» та Законом України «Про вищу освіту» здобуття освітнього рівня «бакалавр» підтверджується документом про вищу освіту диплом бакалавра. Оскільки позивач не отримав диплому бакалавра, ним не здобуто освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр», а тому послідовність здобуття освіти не порушено. Висновки відповідача про повторне зарахування вважає невірними, оскільки позивач вперше навчався за напрямом «Інформаційні системи та технології» в Інституті телекомунікацій, радіоелектроніки та електронної техніки, а вдруге вступив до Інституту комп`ютерних наук та інформаційних технологій за спеціальністю «Системний аналіз».

Суд з`ясував підстави позову, відзиву, відповіді на відзив, фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, дослідив письмові докази, та, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 25.06.2017 здобув повну загальну середню освіту у СЗОШ №27 міста Львова імені Героя Небесної Сотні Юрія Вербицького /арк.спр.8, зворот/.

З 01.09.2017 навчався у Національному університеті «Львівська політехніка» на денній формі інституту телекомунікацій, радіоелектроніки та електронної техніки за напрямом «Інформаційні системи та технології» за освітнім рівнем «бакалавр».

21.01.2019 відрахований з університету за невиконання індивідуального навчального плану /арк.спр.9/.

Згідно з Довідкою від 09.08.2024 №462 ОСОБА_1 є студентом 3 курсу денного відділення освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр» Інституту комп`ютерних наук та технологій Національного університету «Львівська політехніка» /арк.спр. 9, зворот/. Навчається з 15.09.2022 /арк.спр.8, зворот/.

Відповідно до Довідки про здобувача освіти за даними ЄДЕБО №130637, сформованої 01.07.2024, у графі «На підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту»» вказано «Ні, порушує».

З метою усунення невідповідностей інформації, зазначеній у довідці, оскільки освіта здобувається послідовно, та з вимогою не порушувати його право на освіту, позивач звернувся до Міністерства освіти і науки України.

У відповіді на звернення МОН України повідомило, що ОСОБА_1 здобуває освіту у непослідовному порядку, оскільки ОСОБА_1 01.09.2017 зарахований на навчання за освітнім рівнем бакалавра до Національного університету «Львівська політехніка», відрахований 21.01.2019. 09.09.2022 повторно зарахований на навчання за освітнім рівнем бакалавра до Національного університету «Львівська політехніка» /арк.спр.44/.

Вважаючи, що така довідка порушує права на освіту та як наслідок право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Вирішуючи справу, суд керується таким.

Завданням адміністративного судочинства України відповідно до частини 1 статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 2 статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Предметом цього спору є зазначена в Довідці з ЄДЕБО інформація про порушення позивачем послідовності здобуття освіти.

Спірні правовідносини врегульовано Конституцією України, Законом України «Про оборону України» від 06.12.1991 №1932-XII, Законом України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII, Законом України «Про освіту» від 05.09.2017 №2145-VIII, Законом України «Про вищу освіту» від 01.07.2014 №1556-VII, Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1, 3 статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам.

Приписами статті 64 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина 1). В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції (частина2).

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

У статті 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 №1932-XII (далі Закон №1932-XII) визначено, що особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій; воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII (далі Закон №389-VIII) воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX, введено воєнний стан, який продовжено наступними Указами та діє до сьогодні.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII (далі Закон №3543-ХІІ).

Згідно із статтею 1 Закону №3543-ХІІ мобілізація комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Підстави для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації передбачено статтею 23 Закону №3543-ХІІ.

Пунктом 1 частини 3 цієї статті передбачено, що призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною 2 статті 10 Закону України "Про освіту", а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.

Основні правові, організаційні, фінансові засади функціонування системи вищої освіти, створює умови для посилення співпраці державних органів і бізнесу з закладами вищої освіти на принципах автономії закладів вищої освіти, поєднання освіти з наукою та виробництвом з метою підготовки конкурентоспроможного людського капіталу для високотехнологічного та інноваційного розвитку країни, самореалізації особистості, забезпечення потреб суспільства, ринку праці та держави у кваліфікованих фахівцях врегульовано Законом України від 05.09.2017 №2145-VIII «Про освіту» (далі Закон №2145-VIII).

У пункті 23 частини 1 статті 1 Закону №2145-VIII визначено, що рівень освіти завершений етап освіти, що характеризується рівнем складності освітньої програми, сукупністю компетентностей, які визначені, як правило, стандартом освіти та відповідають певному рівню Національної рамки кваліфікацій.

Частиною 2 статті 10 Закону №2145-VIII передбачено, що рівнями освіти є:

дошкільна освіта;

початкова освіта;

базова середня освіта;

профільна середня освіта;

перший (початковий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти;

другий (базовий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти;

третій (вищий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти;

фахова передвища освіта;

початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти;

перший (бакалаврський) рівень вищої освіти;

другий (магістерський) рівень вищої освіти;

третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень вищої освіти.

Частиною 2 статті 17 Закону №2145-VIII передбачено, що рівні, ступені вищої освіти, порядок, умови, форми та особливості її здобуття визначаються спеціальним законом.

Приписами статті 40 Закону №2145-VIII встановлено, що після успішного завершення навчання за освітньою програмою здобувачі освіти (крім вихованців дошкільних закладів освіти) отримують відповідний документ про освіту (частина 1).

Документи про освіту видаються закладами освіти та іншими суб`єктами освітньої діяльності (частина 2).

Інформація про видані документи про середню, професійну (професійно-технічну), фахову передвищу та вищу освіту вноситься до Єдиного державного реєстру документів про освіту в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки (частина 3).

Закон України «Про вищу освіту» від 01.07.2014 №1556-VII (далі Закон №1556-VII) встановлює основні правові, організаційні, фінансові засади функціонування системи вищої освіти, створює умови для посилення співпраці державних органів і бізнесу з закладами вищої освіти на принципах автономії закладів вищої освіти, поєднання освіти з наукою та виробництвом з метою підготовки конкурентоспроможного людського капіталу для високотехнологічного та інноваційного розвитку країни, самореалізації особистості, забезпечення потреб суспільства, ринку праці та держави у кваліфікованих фахівцях.

Положеннями статті 5 Закону №1556-VII передбачено, що підготовка фахівців з вищою освітою здійснюється за відповідними освітніми програмами на таких рівнях вищої освіти: початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень; другий (магістерський) рівень; третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень.

Перший (бакалаврський) рівень вищої освіти передбачає набуття здобувачами вищої освіти здатності до розв`язування складних спеціалізованих задач у певній галузі професійної діяльності.

Другий (магістерський) рівень вищої освіти передбачає набуття здобувачами вищої освіти здатності до розв`язування задач дослідницького та/або інноваційного характеру у певній галузі професійної діяльності.

Третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень передбачає набуття здобувачами вищої освіти здатності розв`язувати комплексні проблеми в галузі професійної та/або дослідницько-інноваційної діяльності (частина 1).

Здобуття вищої освіти на кожному рівні вищої освіти передбачає успішне виконання особою освітньої програми, що є підставою для присудження відповідного ступеня вищої освіти: 1) молодший бакалавр; 2) бакалавр; 3) магістр; 4) доктор філософії/доктор мистецтва (частина 2).

Молодший бакалавр це освітній або освітньо-професійний ступінь, що здобувається на початковому рівні (короткому циклі) вищої освіти і присуджується закладом вищої освіти у результаті успішного виконання здобувачем вищої освіти освітньої програми, обсяг якої становить 120 кредитів ЄКТС. Для здобуття освітнього ступеня молодшого бакалавра на основі фахової передвищої освіти заклад вищої освіти має право визнати та перезарахувати кредити ЄКТС, максимальний обсяг яких визначається стандартом вищої освіти.

Особа має право здобувати ступінь молодшого бакалавра за умови наявності в неї повної загальної середньої освіти (частина 3).

Особа має право здобувати ступінь бакалавра за умови наявності в неї повної загальної середньої освіти (частина 4).

Особа має право здобувати ступінь магістра за умови наявності в неї ступеня бакалавра (частина 5).

Особа має право здобувати ступінь доктора філософії під час навчання в аспірантурі (ад`юнктурі). Особи, які професійно здійснюють наукову, науково-технічну або науково-педагогічну діяльність за основним місцем роботи, мають право здобувати ступінь доктора філософії поза аспірантурою, зокрема під час перебування у творчій відпустці, за умови успішного виконання відповідної освітньо-наукової програми та публічного захисту дисертації у разовій спеціалізованій вченій раді (частина 6).

Відповідно до частини 2 статті 6 Закону №1556-VII атестація осіб, які здобувають ступінь молодшого бакалавра, бакалавра чи магістра, здійснюється екзаменаційною комісією, до складу якої можуть включатися представники роботодавців та їх об`єднань, відповідно до положення про екзаменаційну комісію, затвердженого вченою радою закладу вищої освіти (наукової установи).

Положеннями статті 7 Закону №1556-VII передбачено, що документ про вищу освіту видається особі, яка успішно виконала відповідну освітню програму та пройшла атестацію (частина 1).

Встановлюються такі види документів про вищу освіту за відповідними ступенями: диплом молодшого бакалавра; диплом бакалавра; диплом магістра; диплом доктора філософії/доктора мистецтва (частина 2).

Невід`ємною частиною диплома молодшого бакалавра, бакалавра, магістра, доктора філософії/доктора мистецтва є додаток до диплома європейського зразка, що містить структуровану інформацію про завершене навчання. У додатку до диплома наводиться інформація про результати навчання особи, освітні компоненти, отримані оцінки і здобуту кількість кредитів ЄКТС, а також відомості про національну систему вищої освіти України (частина 5).

Інформація про видані дипломи вноситься закладами вищої освіти, крім вищих військових навчальних закладів, до Єдиної державної електронної бази з питань освіти (частина 10).

Згідно зі статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (частина 1). В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина 2).

З доказів у справі суд встановив, що ОСОБА_1 після здобуття повної загальної середньої освіти вступив 01.09.2017 до Національного університету «Львівська політехніка» на денну форму навчання інституту телекомунікацій, радіоелектроніки та електронної техніки за напрямом «Інформаційні системи та технології» за освітнім рівнем «бакалавр». Проте 21.01.2019 відрахований з університету за невиконання індивідуального навчального плану /арк.спр.9/.

З 15.09.2022 ОСОБА_1 повторно вступив до Національного університету «Львівська політехніка» та на час розгляду цієї справи є студентом 3 курсу денного відділення освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр» Інституту комп`ютерних наук та технологій /арк.спр.8, 9, зворот/.

З врахуванням того, що позивач повторно вступив на навчання у вересні 2022 році за одним і тим самим кваліфікаційним рівнем «бакалавр», у Довідці, сформованій на підставі даних з ЄДЕБО у відповідному полі зазначено, що поточне здобуття освіти ОСОБА_1 порушує послідовність здобуття освіти, визначену частиною 2 статті 10 Закону України «Про освіту».

Позивач вважає, що інформація у Довідці з ЄДЕБО є неправдивою та суперечить частині 2 статті 10 Закону України «Про освіту». Вказує, що маючи диплом про здобуття повної загальної середньої освіти та будучи відрахованим 21.01.2019 з університету за невиконання навчального плану, він не здобув освітнього рівня «бакалавр» та не отримав диплом бакалавра. За таких умов, він не може здобувати освіту вищого рівня, тобто освітнього рівня «магістр» і може вступати до ВНЗ знову лише для здобуття освітнього рівня «бакалавр». Зазначена у Довідці інформація позбавляє його права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Суд зважає на покликання позивача, оскільки в статті 10 Закону України «Про освіту» дійсно у логічній послідовності визначено освітні рівні, зокрема, рівні вищої освіти. Слід погодитися з тим, що позивач справді не може навчатися у ЗВО за освітнім рівнем «магістр» допоки не отримав кваліфікацію та диплом за освітнім рівнем «бакалавр».

Проте необхідно звернути увагу на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі Порядок №560), яким, зокрема, визначено процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.

Згідно з пунктом 62 Порядку №560 здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною 2 статті 10 Закону України «Про освіту», а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, надають до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки довідку про здобувача освіти, сформовану в Єдиній державній електронній базі з питань освіти за формою, визначеною у додатку 9, та документи (нотаріально засвідчені копії документів), що підтверджують зарахування на навчання до інтернатури згідно з додатком 5.

Додатком 5 до Порядку №560 затверджено перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Вказаним переліком передбачено, що документами, що підтверджують право на відстрочку для здобувачів професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти, у послідовності, визначеній частиною 2 статті 10 Закону України «Про освіту», а також докторантів та осіб, зарахованих на навчання до інтернатури є довідка про здобувача освіти, сформована в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, або довідка закладу освіти про зарахування на навчання до інтернатури та довідка закладу охорони здоров`я про місце роботи на посаді лікаря-інтерна.

Додатком 9 до Порядку №560 затверджено форму довідки про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти /арк.спр.38, зворот/.

З метою реалізації пункту 62 Порядку №560, згідно з дорученням Міністра освіти і науки від 31.05.2024 №1/34-Д-24 встановлено алгоритм визначення послідовності здобуття освіти, здійснено розроблення технічного опису та забезпечено доопрацювання відповідно до нього програмного забезпечення ЄДЕБО (далі Алгоритм) /арк.спр.37-43/.

Відповідно до Алгоритму, як приклад: «здобувач освіти у 2021 році вступив для здобуття ОС бакалавра та був відрахований у 2023 році. У 2024 році повторно вступив (був зарахований) для здобуття ОС бакалавра. У Довідці буде зазначено «Ні, порушує».

У цій справі позивач здобувач освіти у 2017 році вступив для здобуття ОС бакалавра та був відрахований у 2019 році. У 2022 році повторно вступив (був зарахований) для здобуття ОС бакалавра.

Тому, суд погоджується з позицією відповідача, що після першого зарахування на навчання для здобуття відповідного рівня вищої освіти, особі, яка приступила до навчання, впродовж періоду навчання надавалися необхідні освітні послуги, які забезпечували, зокрема, формування знань, умінь, навичок та загальних компетентностей на відповідному рівні вищої освіти. Повторне зарахування означає, що особа знову формуватиме такі знання, уміння, навички та загальні компетентності на тому самому рівні вищої освіти.

У розумінні визначення послідовності здобуття освіти це свідчить про здобуття вищої освіти в непослідовному порядку.

Отже, питання послідовності здобуття освіти є визначальним лише для вирішення питання про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації і жодним чином не впливає на конституційне право позивача на освіту.

З позиції суду, МОН України як центральний орган виконавчої влади у сфері освіти і науки в Алгоритмі обґрунтовано застосував звужувальне тлумачення, за якого фактичний зміст правової норми виявляється вужчим за той, що випливає з формально-догматичного її сприйняття.

На переконання суду, протилежне розуміння послідовності навчання, ніж закладено Алгоритмом, спричинить зловживання у використанні права на освіту перманентно, як підстави для ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

Крім того, таке розуміння послідовності здобуття освіти не порушує конституційного права позивача на освіту, оскільки позивача не позбавлено права поновитися на навчанні або на переведення з іншого закладу освіти, якщо попереднє навчання було за тим же рівнем, що й поточне. Зокрема, тим же Алгоритмом закладено:

«…не вважається порушенням послідовності наступне здобуття освіти: 1) здобувача освіти було поновлено на навчання або переведено з іншого закладу освіти (в історії поточного навчання перший статус «Поновлено», «Поновлено (з іншого ЗО)», «Переведено (з іншого ЗО)»), а попереднє навчання (запис про яке у статусі «Відраховано із ЗО») було за таким же рівнем, що й поточне навчання (аналогічно, якщо поточне навчання за ОПС фахового молодшого бакалавра, а попереднє за ОКР молодшого спеціаліста, або поточне навчання за ОС бакалавра (на основі ПЗСО), а попереднє за ОС магістра (на основі ПЗСО)). При цьому в записах про попереднє навчання рік початку навчання не менше року початку поточного навчання. Як виключення, рік початку навчання не порівнюється, якщо особу було відраховано до дати початку навчання або з причиною «За невиконання вимог навчального плану та графіка навчального процесу (після зарахування не приступили до занять протягом 10 днів)»;

Наприклад: здобувач освіти у 2021 році вступив для здобуття освітнього ступеня бакалавра, а у 2023 році був відрахований. У 2024 році поновився для продовження навчання для продовження здобуття ОС бакалавра. У Довідці буде зазначено «Так, не порушує». Звертаємо увагу, що у разі поновлення (поновлення з іншого ЗО, переведення з іншого ЗО) у картці здобувача має бути заповнено поле «Інформація про попереднє навчання», яке є обов`язковим для врахування послідовності навчання;…».

У цьому контексті потрібно зазначити, що статтею 49 Закону України «Про вищу освіту» передбачено можливість здобувати вищу освіту в різних формах або поєднувати їх. Основними формами здобуття вищої освіти, крім очної (денної, вечірньої), є: заочна, дистанційна, мережева та дуальна (частина 1).

Водночас у цій справі позивач самостійно обрав повторний вступ на нове навчання за тим самим освітнім рівнем, а не, наприклад, поновлення на навчанні.

Суд погоджується з покликаннями позивача на те, що лист Міністерства освіти і науки України №1/9758-24 від 03.06.2024, на підставі якого сформовано довідку про здобувача освіти за даними ЄДЕБО не є нормативно-правовим актом та має роз`яснювальний характер, з приводу чого неодноразово висловлювався Верховний Суд у своїх рішеннях.

Проте слід зазначити, що основною метою цього листа є уточнення процесу формування довідок на підставі інформації, що надається закладами освіти. Тому, судом також враховується цей лист під час ухвалення рішення, як джерело інформації, у якому роз`яснено алгоритм (методику) визначення послідовності здобуття освіти та формування довідки про здобувача освіти на основі даних ЄДЕБО.

З врахуванням встановлених обставин та проаналізованих норм права суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання протиправними дій відповідача щодо внесення до ЄДЕБО інформації про порушення позивачем послідовності здобуття освіти є необґрунтованою та у її задоволенні слід відмовити.

Оскільки суд виснував про необґрунтованість позовної вимоги визнати протиправними дії відповідача щодо внесення до ЄДЕБО інформації про порушення позивачем послідовності здобуття освіти, а позовна вимога зобов`язати відповідача внести до ЄДЕБО відомості є похідною, у її задоволенні теж слід відмовити.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відмову у задоволенні позову повністю.

За правилами, визначеними статтею 139 КАС України відшкодування судових витрат позивачу, якому у задоволенні позову відмовлено повністю не передбачено.

Керуючись статтями 2, 19, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 293, 295, суд -

в и р і ш и в :

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Кравців Олег Романович