Справа № 520/8482/24
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2024-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

24 грудня 2024 року № 520/8482/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Полях Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся представник позивача з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати незаконним та скасувати Наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 10.09.2023 року № 325.

В обґрунтування позову зазначено, що оскаржуваний наказ відповідача, на думку позивача, є протиправним та таким, що не відповідає чинному законодавству.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Сторони були належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у спірних правовідносинах він діяв згідно чинного законодавства.

Керуючись приписами ст. 171, 257, 262 КАС України, суд зазначає, що розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на вказане вище, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи згідно із приписами ст. 258 КАС України, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №72 від 13.03.2023 року солдата ОСОБА_1 , водія стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_3 водієм 3 стрілецького відділення 1 стрілецького відділення 1 стрілецької роти з 13.03.2023 року зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення і вважався таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

У відзиві на адміністративний позов відповідач зазначив, що від оперативного чергового надійшла доповідь №2891 від 01.09.2023 року про самовільне залишення військової частини НОМЕР_2 солдатом ОСОБА_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №245 від 01.09.2023 року стрілець 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 вважається таким, що самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_2 . З 01.09.2023 року знято з усіх видів забезпечення.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністротивно-господарської діяльності) №499 від 01.09.2023 року було призначено службове розслідування для з`ясування причин та обставин, що призвели до самовільного залишення частини (без зброї), а саме: не повернення без поважних причин та в умовах воєнного стану до військової частини НОМЕР_2 , яка знаходилась (на той час) у АДРЕСА_2 , що мало місце 31.08.2023 року.

За результатами проведення службового розслідування було складено Акт та винесено наказ командиром військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) №325 від 10.09.2023 року «Про результати службового розслідування щодо самовільного залишення частини солдатом ОСОБА_1 ».

Матеріали службового розслідування було передано (вих. №3172 від 24.09.2023 року) до Територіального управління Досудового бюро розслідування у м. Полтаві.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №311 від 02.11.2023 року та згідно із підпунктом 15 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (зі змінами), (якщо військовослужбовці перебувають на тривалому лікуванні у зв`язку з отриманим пораненням або хворобою, отриманою в особливий період, чи у полоні, як заручники або інтерновані особи, - до їх повернення;)), наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) №130-РС від 25 вересня 2023 року, увільнити від займаних посад та зарахувати у розпорядження командира військової частини НОМЕР_4 та утримувати у списках особового складу солдата ОСОБА_1 , стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №333 від 24.11.2023 року солдату ОСОБА_1 , колишньому стрільцю стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 з 24.10.2023 року призупинено проходження військової служби та звільнено із займаних посад у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення передбаченим ч. 4 ст. 408 Кримінального Кодексу України та внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24.10.2023 року №0002430.

Станом на 30.04.2024 рік матеріали службового розслідування перебувають на розгляді в органі досудового розслідування.

Позивач, вважаючи незаконним наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 10.09.2023 року № 325, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, здійснюється Законом України від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ) «Про військовий обов`язок і військову службу».

За ч. 2 ст. 24 Закону № 2232-ХІІ військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.

Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до ч. 4 ст. 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.

Порядок призупинення та продовження військової служби визначається положеннями про проходження військової служби.

Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі- Положення).

Пунктом 144-1 Положення визначено, що для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 2232-ХІІ.

Військова служба для такого військовослужбовця призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Згідно п. 144-4 Положення у разі прибуття до місця служби військовослужбовця, військову службу якого призупинено, командир (начальник) військової частини з`ясовує підстави його відсутності і негайно інформує про це орган досудового розслідування та орган управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, у зоні діяльності якого військова частина виконує завдання за призначенням. Командування військової частини або орган управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України здійснює супроводження військовослужбовця до органу досудового розслідування.

Дисциплінарний статут Збройних Сил України затверджено Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 року № 551-XIV (далі - Статут), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

За ст. 83 Статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини (ст. 84 Статуту).

Згідно ст. 85 Статуту службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

За ст. 86 Статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого. Дисциплінарне стягнення не може бути накладено після шести місяців з дня виявлення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час проведення службового розслідування, перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, під вартою, а також час відсутності на службі без поважних причин (ст. 87 Статуту).

Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року № 608 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі - Порядок).

Пунктом 2 розділу І Порядку визначено, що виконавська дисципліна - належне, своєчасне та якісне виконання військовослужбовцями службових обов`язків, наказів Міністерства оборони України, Головнокомандувача Збройних Сил України, Генерального штабу Збройних Сил України, командирів (начальників), доручень, рішень, планів, програм, які затверджуються в органах військового управління або надходять для виконання до Міністерства оборони України або інших органів військового управління (військових частин); службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Згідно п. 1 розділу ІІ Порядку службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб. За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.

Службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння) (п. 3 розділу ІІ Порядку).

Згідно абз. 1 пункту 1 Розділу III Порядку рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Відповідно п.п. 1-4 розділу V Порядку за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування. В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення. У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.

За результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу (пункт 2 розділу VI Порядку).

Таким чином, у випадку самовільного залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, з метою встановлення вини такого військовослужбовця, а також уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню таких дій, відповідно до вимог ч. 2 ст. 24 Закону № 2232-ХІІ та ч. 4 ст. 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, має бути проведено службове розслідування.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до Указу Президента «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022, вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 (зі змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2017 року за № 1503/31371, наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 01.09.2023 року №499 «Про призначення службового розслідування» мною, штаб-сержантом 3 категорії групи зв`язку та інформаційних систем штабу військової частини НОМЕР_2 старшим сержантом ОСОБА_2 , було проведено службове розслідування щодо з`ясування причин та обставин, що призвели до самовільного залишення частини (без зброї), а саме: не повернення до військової частин НОМЕР_2 після виїзду до медичного закладу для проходження МРТ, що мало місце 31.08.2023 року, стрільцем 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 солдатом ОСОБА_1 .

За результатами проведеного службового розслідування Військовою частиною НОМЕР_2 складено акт, за висновками якого вважати факт самовільного залишення частини 31.08.2023 року (без зброї), стрільцем 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 солдатом роти військової частини НОМЕР_2 солдатом ОСОБА_1 встановленим, а саме: не повернувся без поважних причин та в умовах воєнного стану до розташування підрозділу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 яка знаходиться у АДРЕСА_2 , після виїзду для проходження ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_5 ), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Знаходячись у ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_6 ) самостійно залишив шпиталь та зник у невідомому напрямку, у зв`язку із чим в його діях вбачаються окремі ознаки злочину передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 4 Інструкції, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29 листопада 2018 року № 604 начальнику групи персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 старшому лейтенанту ОСОБА_3 копію наказу «Про результати службового розслідування» разом з копіями матеріалів про кримінальне правопорушення стрільцем 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 солдатом ОСОБА_1 надіслано: керівнику ТУ ДБР у м. Полтава; керівнику ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підставі висновків акту службового розслідування командиром Військової частини НОМЕР_2 10.09.2024 прийнято наказ №325, яким службове розслідування вважати завершеним. Вважати факт самовільного залишення частини 31.08.2023 року (без зброї), стрільцем 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 солдатом ОСОБА_1 , а саме: не повернувся без поважних причин та в умовах воєнного стану до розташування підрозділу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 яка знаходиться у АДРЕСА_2 після виїзду у ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_6 ) для проходження МРТ, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Знаходячись у ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_6 ) самостійно залишив шпиталь та зник у невідомому напрямку, у зв`язку із чим в його діях вбачаються окремі ознаки злочину передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 4 Інструкції, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29 листопада 2018 року № 604 начальнику групи персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 старшому лейтенанту ОСОБА_3 копію наказу «Про результати службового розслідування» разом з копіями матеріалів про кримінальне правопорушення солдата ОСОБА_1 надіслати: керівнику ТУ ДБР у м. Полтава; керівнику ЗВ Військової служби правопорядку у АДРЕСА_2 .

Матеріали службового розслідування було передано до Територіального управління Досудового бюро розслідування у м. Полтаві, що підтверджується супровідним листом військової частини вих. №3172 від 24.09.2023.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №311 від 02.11.2023 року та згідно із підпунктом 15 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (зі змінами), (якщо військовослужбовці перебувають на тривалому лікуванні у зв`язку з отриманим пораненням або хворобою, отриманою в особливий період, чи у полоні, як заручники або інтерновані особи, - до їх повернення;)), наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) №130-РС від 25 вересня 2023 року, увільнити від займаних посад та зарахувати у розпорядження командира військової частини НОМЕР_4 та утримувати у списках особового складу солдата ОСОБА_1 , стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №333 від 24.11.2023 року солдату ОСОБА_1 , колишньому стрільцю стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 з 24.10.2023 року призупинено проходження військової служби та звільнено із займаних посад у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення передбаченим ч. 4 ст. 408 Кримінального Кодексу України та внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24.10.2023 року №0002430.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, матеріали службового розслідування перебувають на розгляді в органі досудового розслідування.

Частина 2 ст. 24 Закону № 2232-ХІІ містить положення військової служби для військовослужбовця, які самовільно залишили військову частину або місце служби, дезертирували із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, призупиняється.

Таке положення встановлює правові наслідки для військовослужбовців, які порушують вимоги законодавства про військову службу України. Такі вчинки вважаються серйозними порушеннями дисципліни та військового обов`язку, і можуть мати негативний вплив на бойовий потенціал Збройних Сил України.

За дезертирство та самовільне залишення військової частини або місця служби передбачені кримінальні санкції, зокрема відповідно до статті 408 Кримінального кодексу України. Однак призупинення військової служби для таких осіб є необхідним заходом для забезпечення дисципліни в Збройних Силах України та збереження військового потенціалу.

Судом під час розгляду справи встановлено, що при проведенні службового розслідування та прийнятті спірного наказу відповідач діяв у межах та на підставі діючого законодавства. Відповідачем, під час службового розслідування, правомірно доведено факт самовільного залишення військової частини, були надані рапорт та пояснення, якими підтверджується даний факт.

Крім того, командиром військової частини відповідно додатку 2 до Інструкції з надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення пов`язані з корупцією, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту від 29.11.2018 року №604 на адресу ТУ ДБР м. Полтава надіслано копію матеріалів службового розслідування за фактом самовільного залишення частини, який мав місце у АДРЕСА_2 , військовослужбовцем військової частини НОМЕР_7 солдатом ОСОБА_4 , що підтверджується супровідним листом від 24.09.2024, який наявний у матеріалах справи.

З матеріалів справи беззаперечно вбачається, що позивач був відсутній у місці дислокації військової частини, що не заперечує і сам позивач у своєму позові.

Позивачами не надано жодних доказів на підтвердження перебування саме у військовій частині (за місцем служби) у спірний період, не надано також і підтверджень, які б могли свідчити про правомірність перебування за іншим місцем дислокації в цей період.

За правилами ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Відповідно до абз.2 ст. 28 Статуту внутрішньої служби єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає, зокрема, в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця.

Статтею 14 Статуту внутрішньої служби встановлено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити до наступного прямого начальника.

Отже, залишати розташування військової частини із службових та/або особистих питань військовослужбовець може лише за згодою свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити до наступного прямого начальника.

Про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо) (ст. 12 Статуту внутрішньої служби).

Всупереч вищенаведеним положенням чинного законодавства, позивачами не надано доказів в підтвердження поважних причин відсутності на військовій службі, не надано доказів попередження своїх керівників про причини відсутності, що обумовлює висновок про відсутність позивачів на службі без поважних причин та не повідомлення причин відсутності свого керівництва.

Враховуючи все вищенаведене та проаналізувавши наявні у справі копії матеріалів службового розслідування, суд не вбачає підстав для сумнівів у їх висновках.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржуваний наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 10.09.2023 року № 325 «Про результати службового розслідування щодо самовільного залишення частини солдатом ОСОБА_1 » прийнято з дотриманням норм чинного законодавства, відповідач у спірних правовідносин діяв у спосіб та у межах, визначених чинним законодавством, а тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування наказу - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 24 грудня 2024 року.

Суддя Н.А. Полях