Справа № 380/2121/24
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/2121/24
УХВАЛА

З ПИТАНЬ ВСТАНОВЛЕННЯ СУДОВОГО КОНТРОЛЮ ЗА ВИКОНАННЯМ СУДОВОГО РІШЕННЯ В АДМІНІСТРАТИВНІЙ СПРАВІ

20 грудня 2024 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву позивача від 16 грудня 2024 року про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 380/2121/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року ОСОБА_1 (Позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (Відповідач), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 16 січня 2024 року № 61;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській здійснити мені перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 56 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, обчисленої з 01 січня 2024 року, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3028,00 грн, установленого на 01 січня 2024 року абзацом четвертим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік», з урахуванням раніше виплачених сум;

- всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України, стягнути на мою користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача;

- справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05 червня 2024 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2024 року, позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 16 січня 2024 року № 61 про відмову в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 відповідно до заяви від 11 січня 2024 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 56 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, обчисленої з 01 січня 2024 року, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3028,00 грн, установленого на 01 січня 2024 року абзацом четвертим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 968,96 грн сплаченого судового збору.

16 грудня 2024 року позивач подав через систему «Електронний суд» заяву від 16 грудня 2024 року про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Указана заява мотивована тим, що за заявами позивача від 24.11.2024 та від 10.12.2024 Львівським окружним адміністративним судом виконавчі листи у справі № 380/2121/24 не виготовлялися та не видавалися.

04.12.2024 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою, в якій, зокрема, просив: «На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.06.2024 у справі № 380/2121/24, відповідно до пунктів 7-9 глави IV «Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці» у десятиденний строк здійснити перерахунок мого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 56 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, обчисленої з 01 січня 2024 року, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3028,00 грн, установленого на 01 січня 2024 року абзацом четвертим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум. Виконати перерахунок та виплатити новий розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за грудень 2024 року у розмірі 91566,72 грн (суддівська винагорода 163512,00 грн, що складається з посадового окладу 109008,00 грн + доплата за вислугу років 54504,00 грн) х 56%)) у визначений день виплати щомісячного довічного грошового утримання, тобто 12.12.2024. Виплатити мені заборгованість з щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 01.01.2024. Направити на мою електронну адресу та на поштову адресу: АДРЕСА_2 повний текст рішення Головного управління про перерахунок мого щомісячного довічного грошового утримання та протокол розрахунку заборгованості за період з 01.01.2024».

До звернення позивач додав інформаційну довідку № 05-59/12 від 06.08.2024, видану Господарським судом Запорізької області, згідно з якою станом на 01.01.2024 його суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, становить 163512,00 грн, у тому числі, посадовий оклад 109008,00 грн, доплата за вислугу років (50%) 54504,00 грн.

Утім, звернення позивача ГУ ПФУ у Львівській області проігнорувало, що надає обґрунтовані підстави вважати, що ГУ ПФУ у Львівській області має намір ухилитись від виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Оскільки рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.06.2024 у справі № 380/2121/24 має зобов`язальний характер, а обставини його невиконання дають обґрунтовані підстави вважати, що відповідач може ухилятись від його виконання, встановлення судового контролю за виконанням цього судового рішення забезпечить повне поновлення порушеного права позивача та унеможливить необхідність повторного звернення до суду.

З огляду на вказане позивач просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області протягом десяти днів з дня отримання відповідної ухвали подати до Львівського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 червня 2024 року у справі № 380/2121/24.

Вирішуючи заяву позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Порядок встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах визначений статтею 382 КАС України, за приписами частин першої та другої якої суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд відзначає, що положення КАС України не містять обмеження щодо стадій процесу на яких може бути вирішено питання про застосування заходів судового контролю, передбачених частиною першою статті 382 КАС України. Тому зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, суд може й після ухвалення такого рішення за наслідком розгляду клопотання (заяви) позивача. Вказана позиція суду узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в ухвалі від 20 червня 2018 року у справі № 800/592/17, та правовою позицією Верховного Суду, висловленою в ухвалі від 05 липня 2018 року у справі № 206/3911/17.

Суд зазначає, що метою застосування до суб`єкта владних повноважень судового контролю за виконанням рішення суду є дисциплінування боржників з метою своєчасного, якісного та належного виконання рішення суду, що набрало законної сили.

Водночас аналіз викладених норм вказує, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 КАС України суд під час вирішення справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський Суд з прав людини звертав увагу на те, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у справі Скордіно проти Італії (Scordino v. Italy). Отже, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі Сіка проти Словаччини (Sika v. Slovaki), № 2132/02, пп. 24-27 від 13 червня 2006 року, пп. 18 рішення Ліпісвіцька проти України № 11944/05 від 12 травня 2011 року).

Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах Ромашов проти України від 27 квітня 2004 року, Шаренок проти України від 22 лютого 2004 року зазначено, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі Сокур проти України (Sokur v. Ukraine), № 29439/02 від 26 квітня 2005 року та у справі Крищук проти України (Kryshchuk v. Ukraine), № 1811/06 від 19 лютого 2009 року).

Аналіз зазначених вище рішень Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення. Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Одночасно з цим суд зауважує, що відповідно до приписів частини другої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, насамперед, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

Судовий контроль у формі зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт, також є формою забезпечення виконання судових рішень.

Отож, необхідно встановити наявність підстав для покладення (в порядку частини першої статті 382 КАС України) на відповідача як суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, обов`язку подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення у цій справі.

Суд встановив, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05 червня 2024 року у справі № 380/2121/24 позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Указане рішення суду після його перегляду судом апеляційної інстанції набрало законної сили 21 листопада 2024 року.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Абзацом першим частини першої статті 373 КАС України визначено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Суд наголошує, що завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Тож у разі відсутності факту добровільного виконання судових рішень приписами Закону України «Про виконавче провадження» врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.

Указаний порядок встановлений статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема в частині першій цієї статті зазначено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Частиною другою статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з частиною третьою статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

У аспекті викладеного суд відзначає, що в матеріалах справи відсутні докази отримання позивачем виконавчого листа про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 56 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, обчисленої з 01 січня 2024 року, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3028,00 грн, установленого на 01 січня 2024 року абзацом четвертим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум з метою пред`явлення такого до примусового виконання відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження».

З наведеного слідує, що примусовий порядок виконання рішення суду у цій справі ще не розпочатий, а тому відсутні підстави стверджувати, що встановлені законом заходи примусового виконання рішення суду наразі є вичерпаними.

Тож станом на день подання позивачем заяви, що розглядається, судом не встановлено, що загальний порядок виконання судового рішення не дав очікуваного результату.

Ураховуючи викладене, суд не знаходить підстав для задоволення вимоги про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у цій справі та встановлення Головному управлінню Пенсійного фонду України у Львівській області терміну для подання звіту про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 червня 2024 року, у зв`язку з передчасністю звернення позивача з відповідною заявою.

З огляду на наведене суд дійшов висновку про недоцільність встановлення судового контролю за виконанням судового рішення та зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

У зв`язку з наведеним у задоволенні заяви позивача від 16 грудня 2024 року про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 248, 256, 293, 295, 382, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви позивача від 16 грудня 2024 року про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду (в порядку статті 382 КАС України) відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду відповідно до ст.ст. 293-297 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Повний текст ухвали складено 20 грудня 2024 року.

Суддя Клименко О.М.