Справа № 130/2302/24
Суддя: Вернік В. М.
Дата ухвалення: 2024-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2024 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Верніка В.М.

за участі: секретаря судових засідань Корнійчук К.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м.Жмеринка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ :

31.07.2024 ОСОБА_1 звернувся до Жмеринського міськрайонного суду з даним адміністративним позовом, за вимогами якого просив скасувати постанову №5078 від 22.07.2024 року, складену ІНФОРМАЦІЯ_2 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 22.07.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 було винесено постанову №5078 про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.З ст.210 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. За змістом оскаржуваної постанови вказується, що 10.07.2024 року о 10:00 годин ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою оформлення військово-облікового документу, однак, було з`ясовано, що ОСОБА_1 порушив правила військового обліку, оскільки ще 30.09.1992 року наказом №90 був зарахований курсантом до Одеського училища міліції МВС та до теперішнього часу не звертався до ТЦК та СП за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання для взяття його на військовий облік військовозобов`язаних та отримання військово-облікового документу військовозобов`язаного, таким чином спричинив порушення абз.11 п.2. ч.1 ст.37 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" та абз.2 п.1 ч.І Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів" затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487 (порушення правил військового обліку). Оскаржувану постанову вважає незаконною і необгрунтованою, а також такою, що підлягає скасуванню. Вказав, що у примітці до ст.210 КУпАП відсутнє слово "всіх" перед словами "персональних даних", тому буквальне тлумачення даної норми дозволяє прийти висновку, що вона звільняє особу від відповідальності ст.210, 210-1 за будь-які порушення законодавства про мобілізацію у випадку, якщо стосовно цієї особи існує можливість отримання навіть якоїсь частини персональних даних з інших реєстрів. Загальним правилом для для осіб є прибувати до ТЦК та СП за викликом, чого за вказаний відповідачем період часу зроблено не було. Відповідач не врахував, що позивач з 1992 року до 2003 року під час служби в правоохоронних органах МВС України перебував на спеціальному обліку, що передбачало зняття з обліку, згідно Закону України Про міліцію", ст.18 Проходження служби в міліції. З 2003 року позивач перебував під слідством щодо вчинення злочину, передбаченого ч.2,З ст.368 КК України, та 08.08.2005 року був засуджений на дев`ять років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у державних органах та займатися діяльністю у сфері державної служби на три роки. У квітні 2010 року позивач був звільнений умовно-достроково та з`явився з довідкою про звільнення до військомату, щоб стати на військовий облік та змінити військово-обліковий документ, про що згідно вимог ст.31 КВК України у десятиденний термін після взяття засудженої особи (тобто позивача) на облік підрозділу кримінально-виконавчої інспекції Жмеринського РВ філії ДУ "Центр пробації у Вінницькій області" було направлене повідомлення до ІНФОРМАЦІЯ_4 про наявність вироку суду відносно певної особи, що виступає перешкодою для призову її на військову службу. У Жмеринському військоматі позивача повідомили, що після відбуття покарання викличуть і виддадуть йому військово-обліковий документ з позначкою про виключення з військового обліку за підстав п."б" ч.6 ст.37 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", який діяв на той час, а чому не виконали свої обов`язки з даної норми законодавства і чому у них не було даних відносно позивача, не відомо. Тому до того часу позивач рахував, що він виключений з обліку і з`явився 10.07.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 , щоб отримати військово-обліковий документ, так як останні зміни в законодавстві не дають можливості пересуватись без даного документу та унеможливлюють здійснення певних послуг. Також зауважив, що при розгляді данної справи відповідач не зібрав жодного доказу наявності вини позивача у вчиненні адміністративного порушення, зокрема, відповідач не переконався в тому, що позивач дійсно усвідомлював протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачав її шкідливі наслідки і бажав їх або свідомо допускав настання цих наслідків; не знаходився у стані необхідної оборони; не знаходився у стані неосудності тощо. При розгляді адміністративної справи щодо позивача порушено вимоги ст.235, 278, 279 КУпАП, так як розгляд справи проводився не керівником ТЦК та СП, не витребувано необхідних додаткових матеріалів по справі, не роз`яснені права та обов`язки позивача, не запропонований безкоштовний юридичний захист. Покарання у вигляді штрафу, визначене відповідачем, порушує Конституцію України та встановлений порядок притягнення до адміністративної відповідальності. У позивача станом на момент прийняття Закону не було військово-облікового документу, так як у 2010 році йому не замінили та не видали військово-обліковий документ, позаяк він перебував на обліку за тяжкий злочин у кримінально- виконавчій інспекції Жмеринського районного відділу міліції з 21.04.2010 року до 21.04.2013 року за вироком Жмеринського міськрайонного суду від 08.08.2005 року, яким засуджений за ч.2,3 ст.368, ст.70, 72 КК України до покарання у виді дев`яти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у державних органах та займатися діяльністю у сфері державної служби на три роки, з конфіскацією майна, про що було письмово повідомлено ІНФОРМАЦІЯ_5 , що було перешкодою для призову на військову службу та було підставою для постановки та виключення Позивача з військового обліку та наданий військово-обліковий документ з виключенням. Тому позивач після змін законодавства відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку", який набрав чинності 18.05.2024 року, під час дії Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 24.02.2022 року №65/2022, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України "Про загальну мобілізацію", та реєстрації в додатку Резерв плюс, особисто з`явився для уточнення своїх даних та оформлення військово-облікового документа не будь-де, а конкретно до ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем свого знаходження. Також вказав, що відповідач порушив законодавство, застосованням покарання за ч.З ст.210 КУпАП, яка набрала чинності 18.05.2024 року, а посилається на тривалість правопорушення з 1992 року. Додатково послався на повідомлення на запит, який надійшов до Держстату 18.01.2024 року (вх. №ЗП1/В-137-24), що станом на 19.01.2024 року відомості щодо суб`єкта з найменуваннями ' ІНФОРМАЦІЯ_6 " або " ІНФОРМАЦІЯ_2 " або з ідентифікаційним кодом 09551888 до ЄДРПОУ не надходили. Тому вважає, що вказаний на печатці у постанові відповідача номер належить іншій юридичній особі, про яку не має інформації у Єдиному Державному Реєстрі як суб`єкту владних повноважень, що ставить під сумнів легітимність документів, посвідчених цією печаткою (а.с.1-7).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 02.08.2024 року даний адміністративний позов було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

За наслідком усунення позивачем ОСОБА_1 визначених недоліків ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 14.08.2024 року відкрито провадження у даній справі, із призначенням її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

21.08.2024 начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , яким просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Вказав, що у вересні 1992 року ОСОБА_1 був зарахований курсантом в Одеське училище Міністерства Внутрішніх Справ та до теперішнього часу не звертався до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання для взяття його на військовий облік та оформлення військово-облікового документа військовозобов`язаного. Однак, з`явився ОСОБА_1 для постановки на військовий облік та отримання військово-облікового документа лише 10.07.2024 року, при цьому тривалий час порушуючи правила військового обліку. Внаслідок своїх дій ОСОБА_1 вчинив триваюче правопорушення, яке почалося коли даний громадянин мав обов`язок з`явитися для постановки на військовий облік та оформлення військово-облікового документа та яке закінчилося у липні 2024 року, коли ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про взяття на військовий облік військовозобов`язаних та видачу військово-облікового документа. За порушення правил військового обліку передбачена адміністративна відповідальність згідно ст.210 КУпАП та враховуючи, що з моменту оприлюднення Указу Президента України №303/2014 від 17.03.2014 року "Про часткову мобілізацію" та до теперішнього часу в Україні діє особливий період, вважає, що ОСОБА_1 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за ч.З ст.210 КУпАП. 22.07.2024 року постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №5078 на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 грн. Позивач ОСОБА_1 по відношенню до військового обов`язку являється військовозобов`язаним. До уточнення облікових даних військовозобов`язаних та резервістів відноситься вчасне повідомлення про зміну адреси місця проживання, номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інших персональних даних, а не постановка на військовий облік та оформлення і вчасне отримання військово-облікового документа. ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за неперебування на військовому обліку, а не за неоновлення даних, а тому вважає, що згадувана позивачем Примітка до ст.210 КУпАП не звільняє особу від відповідальності. При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було дотримано усі вимоги Кодексу України про адміністративні правопорушення. 22.07.2024 року ОСОБА_1 з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 на розгляд справи про адміністративне правопорушення, яке відбулося об 11:00 годин в приміщені ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час якого був присутній начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 полковник ОСОБА_2 . Під час розгляду справи позивач надав заяву на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо долучення до протоколу про адміністративне правопорушення документів, які містяться у матеріалах справи. Після з`ясування усіх обставин справи та беручи до уваги усі докази, надані позивачем, за порушення правил військового обліку та враховуючи, що з моменту оприлюднення Указу Президента України №303/2014 від 17.03.2014 року "Про часткову мобілізацію" та до теперішнього часу в Україні діє особливий період, начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 прийняв рішення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 грн. (в редакції, чинній на момент виявлення правопорушення, відповідно де санкція ч.3 ст.210 КУпАП тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян). Станом на день складення адміністративного протоколу, а саме 10.07.2024 року ОСОБА_1 не мав військово-облікового документа (ні електронного, ні на бланку). У випадку позивача обов`язок було виконано після написання заяви про взяття на військовий облік та видачу військово-облікового документа військовозобов`язаного, саме в цей момент правопорушення вважається завершеним, а саме 10.07.2024 року. Тобто днем закінчення вчиненого позивачем триваючого правопорушення є день звернення до ІНФОРМАЦІЯ_3 та написання заяви про взяття на військовий облік військовозобов`язаних (10.07.2024), а тому згідно ч.1 ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Також вказав про наддання з відзивом копії довідки з відомчого обліку Міністерства оборони України в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань №172/21 (а.с.76-82).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав адміністративний позов з викладених у ньому обгрунтувань. Пояснив, що згідно останніх змін законодавства відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку", який набрав чинності 18.05.2024 року, всі військовозобов`язані повинні були оновити дані протягом 60 днів, що він і зробив. Проте, коли він зайшов у мобільний додаток "Резерв+", щоб перевірити інформацію чи оновились відповідні військово-облікові дані, то йому було запропоновано з`явитись до найближчого ТЦК для уточнення своїх військово-облікових даних. Тому 10.07.2024 року він з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 , щоб отримати військово-обліковий документ, так як останні зміни в законодавстві не дають можливості пересуватися без даного документу та унеможливлюють здійснення певних послуг. Проте, ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно нього було винесено постанову №5078 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн, яку він вважає незаконною та необґрунтованою. 08.08.2005 року він був засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.2,3 ст.368 КК України, до дев`яти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у державних органах та займатися діяльністю у сфері державної служби строком на три роки. У 2010 році він був звільнений з місць позбавлення волі умовно-достроково, після чого з`явився до підрозділу кримінально-виконавчої інспекції Жмеринського районного відділу міліції для постановки на облік, звідки його направили до ІНФОРМАЦІЯ_4 , де у нього забрали приписне посвідчення та повідомили, що після відбуття ним повністю покарання його викличуть знову до військкомату та дадуть йому військово-обліковий документ з позначкою про виключення з військового обліку, однак свій обов`язок вони не виконали. Таким чином, він вважав, що якщо його до цього часу жодного разу не викликали до військкомату, тому йому і не потрібно туди йти самостійно для постановки на облік за місцем його проживання. Зауважив, що увесь цей час він ніде не переховувався, місце свого проживання не змінював, офіційно був працевлаштований, звідки з двох організацій, у яких він працював, подавалися офіційні дані відносно нього до військкомату. Також він вступив навчатись до магістратури у вищому навчальному закладі, звідки також направлялася інформація відносно нього до військкомату, але жодних повісток так йому ніхто і не направляв. Крім того, з 2020 року здійснював догляд за своєю матір`ю, яка хворіла на онкологічне захворювання та деменцію, тому ці обставини також ускладнили йому можливість своєчасно звернутися до військкомату для постановки на військовий облік. Жодних скарг на дії чи бездіяльність посадових осіб військкомату не подавав. Пункт сьомий свого позову він вказав з рішення по аналогічній справі, що міститься в ЄДРСР, однак відповідний запит до Міністерства оборони він самостійно не робив. Просив задоволити даний позов.

Представник відповідача за його викликом в судове засідання не з`явився, причин своєї неявки не повідомив, що втім не перешкоджає розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що оскаржувана постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 від 22.07.2024 року №5078 (а.с.9-10) про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 17000 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, за ознаками того, що "10.07.2024 року о 10:00 годин ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою оформлення військово-облікового документу. Однак, було з`ясовано, що ОСОБА_1 , порушив правила військового обліку, оскільки ще 30.09.1992 року Пр. №90 був зарахований курсантом в Одеське училище Міністерства Внутрішніх Справ, підтвердженням чого являється копія сторінок обліково-алфавітної книги призовників 1974 року народження, та по теперішній час не звертався до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання для взяття його на військовий облік військовозобов`язаних та отримання військово-облікового документу військовозобов`язаного. Таким чином спричинив порушення абз.11 п.2 ч.1 ст.37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та абз.2 п.1 ч.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов язаних та резервістів згідно додатку 2 до "Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів", затвердженого Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022 року (порушення правил військового обліку).

Згідно абзацу 11 пункт 2 частини 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України: на військовий облік військовозобов`язаних: які старші 25 років і раніше не перебували на військовому обліку.

Згідно абзацу 2 підпункту 1 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів згідно додатку 2 "Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022 року, військовозобов`язані повинні перебувати на військовому обліку за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки.

У вересні 1992 року громадянин ОСОБА_1 був зарахований курсантом в Одеське училище Міністерства Внутрішніх Справ та по теперішній час не звертався до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання для взяття його на військовий облік та оформлення військово-облікового документа військовозобов`язаного. Проте, з`явився громадянин ОСОБА_1 лише у липні 2024 року, при цьому тривалий час порушуючи правила військового обліку.

Внаслідок своїх дій громадянин ОСОБА_1 вчинив триваюче правопорушення, яке почалося, коли даний громадянин мав обов`язок з`явитися для постановки на військовий облік та оформлення військово-облікового документа та яке закінчилося у липні 2024 року, коли ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про взяття на військовий облік військовозобов`язаних та видачу військово-облікового документа.

Згідно документів, долучених до адміністративного протоколу, ОСОБА_1 було визнано винним і засуджено за ч.2 та ч.З ст.368 КК України на дев`ять років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у державних органах та займатися діяльністю у сфері державної служби на три роки, з конфіскацією майна, підтвердженням чого являється вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 08.08.2005 року.

Згідно довідки про звільнення №00311 ОСОБА_1 відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби з 08.08.2005 року до 21.04.2010 року.

Згідно копії довідки вих. №42/5/1588-24 від 22.07.2024 року, ОСОБА_1 перебував на обліку в уповноваженому органі з питань пробацїї (кримінально-виконавчій інспекції) Жмеринського РВ філії ДУ "Центр пробацїї" у Вінницькій області з 21.04.2010 року до 21.04.2013 року.

Однак, з`явився ОСОБА_1 для постановки на військовий облік та отримання військово-облікового документа лише 10.07.2024 року, при цьому тривалий час порушуючи правила військового обліку.

За порушення правил військового обліку передбачена адміністративна відповідальність згідно статті 210 КУпАП та враховуючи, що з моменту оприлюднення Указу Президента України №303/2014 від 17.03.2014 року "Про часткову мобілізацію" та по теперішній час в Україні діє особливий період, то ОСОБА_1 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за ч.З ст.210 КУпАП."

Положення ч.3 ст.210 КУпАП передбачають адміністративну відповідальність за вчинення в особливий період дій, передбачених частиною першою цієї статті, а саме порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Вказана стаття адміністративного закону є бланкетною та відсилає до інших нормативно-правових актів, що регулюють відповідні обов`язки спеціальних суб`єктів.

Відповідно до приписів ч.2 ст.19 Конституції Україниоргани державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За приписами ст.77 КАС України обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Таким чином, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення), повинне бути належним чином зафіксоване.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч.1 ст.1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Згідно вимог ч.7 ст.1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

У відповідності до змісту ч.9 ст.1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії:

допризовники особи, які підлягають взяттю на військовий облік;

призовники особи, які взяті на військовий облік;

військовослужбовці особи, які проходять військову службу;

військовозобов`язані особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;

резервісти особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Відповідно до приписів ч.10 ст.1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:

уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;

прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;

проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно;

проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;

виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Згідно п.22 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487, взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів здійснюється відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

У відповідності до положень ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

19.05.2024 року набув чинності Закон №3696-ІХ "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію", яким статтю 210 КУпАП було доповнено частиною третьою, а саме щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період. Отже, до 19.05.2024 року норми ч.3 ст.210-1 КУпАП не існувало.

Згідно вимог ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення вказаного принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Приписами ч.2 ст.58 Конституції України передбачено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Суд враховує, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а також відповідати принципу законності. Чинним законодавством заборонено притягнення особи до адміністративної відповідальності, якщо на момент подій адміністративна відповідальність не була передбачена певною нормою КУпАП, адже закони, що встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Так, в ході судового розгляду даної справі судом встановлено, що позивача ОСОБА_1 визнано винним у порушенні правил військового обліку в особливий період, що є кваліфікуючими ознкаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП. При цьому, органом, яким за вказані дії накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн, в оспорюваній постанові вказано, що вчинене позивачем триваюче правопорушення почалося, коли даний громадянин мав обов`язок з`явитися для постановки на військовий облік та оформлення військово-облікового документа, та закінчилося у липні 2024 року.

Разом з тим, суд зазначає, що вказана норма ч.3 ст.210 КУпАП вперше з`явилась лише 19.05.2024 року, коли набув чинності Закон України №3696-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію", яким її серед решти запроваджено шляхом викладення ст.210 КУпАП у чинній редакції. На період часу, який передував даті 19.05.2024 року, диспозиції та санкції адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, не існувало. Відтак, ОСОБА_1 не міг вчинити адміністративне правопорушення, передбачене за ч.3 ст.210 КУпАП, до 18.05.2024 року включно, за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, за яке відповідачем його піддано такому суворому стягненню як 17000 грн штрафу, що в грошовому обчисленні є мінімальною межею санкції саме ч.3 ст.210 КУпАП, а тому притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП за вказані відповідачем його дії за період, який передував даті 19.05.2024 року, є незаконним з урахуванням наведених приписів ст.58 Конституції України.

Водночас, за змістом оскаржуваної постанови відповідача не зазначено, власне, коли безпосередньо відповідно до встановленого порядку мав би з`явитися ОСОБА_1 для його постановки на військовий облік та отримання військово-облікового документа, чим не є довільна вказівка, що з цією метою він з`явився лише 10.07.2024 року, при цьому тривалий час порушуючи правила військового обліку.

За таких обставин не є очевидним встановлення відповідачем, що з`явлення ОСОБА_1 для його постановки на військовий облік та отримання військово-облікового документа вказаного дня заздалегідь перевищувало певний строк вчинення такої дії для належного визначення неправомірною його бездіяльності щодо неї, надто з урахуванням того, що така бездіяльність позивача в період, починаючи з дати 19.05.2024 року, лише з якої можливе притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності за застосованою до ОСОБА_1 нормою ч.3 ст.210 КУпАП, впродовж неповних двох місяців до вказаної відповідачем дати 10.07.2027 року не становить безумовних ознак тривалості.

Також суд визнає безпідставною в оскаржуваній постанові та у протоколі про адміністративне правопорушення від 10.07.2024 року щодо ОСОБА_1 (а.с.51-56) вказівку стосовно порушення останнім абзацу 2 п.1 ч.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, оскільки відповідні зобов`язання цих Правил, передбачених додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2012 року №1487, поширюються суто на призовників, військовозобов`язаних та резервістів, приналежність до категорій яких ОСОБА_1 у відповідності до наведеного поділу згідно ч.9 ст.1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" не вбачається.

Окрім цього, оспорювана постанова відповідача взагалі не містить застереження вчинення ОСОБА_1 відповідного порушення правил військовго обліку як призовником, військовозобов`язаним або резервістом, лише категорії яких передбачені спеціальними суб`єктами адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП.

Ба більше, з огляду на неперебування ОСОБА_1 на військовому обліку згідно вказівки в оспорюваній постанові про його з`явлення для постановки на військовий облік 10.07.2024 року та поданої ним відповідної письмової заяви від 10.07.2024 року (а.с.84), ОСОБА_1 вочевидь належить до категорії допризовників, яких не охоплює виключний перелік спеціальних суб`єктів адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, що визначає незаконність накладення на нього адміністративного стягнення відповідачем за даною нормою КУпАП.

Решта доводів позивача не доведені належними та допустими доказами суб`єктом звернення, а надто спростовані стороною відповідача в частині стверджуваної позивачем відсутності присвоєного ІНФОРМАЦІЯ_7 кода ЄДРПОУ, який згідно довідки Міністерства оборони України присвоєний відповідачу за цифровим значенням 09551888 як відокремленому підрозділу, без права юридичної особи (а.с.83).

Враховуючи встановлені вище обставини справи, суд вважає, що заявлений адміністративний позов є обґрунтованим і підлягає частковому задоволенню, оскільки відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено, що він діяв на підставі закону, тому оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасованю судом, а провадження у справі про адміністартивне правопорушення належить закрити.

Щодо питання про розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

У відповідності до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивачем ОСОБА_1 при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 605,60 грн (а.с.8), тому вказані судові витрати слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Керуючись ст.19, 58 Конституції України, ст.7, 9, 210, 235, 247, 251, 258, 268, 276, 278, 280, 283, 288 КУпАП, ст.13,15, 40 Закону України "Про Національну поліцію", ст.2, 72, 77, 139, 241-246, 250, 268, 269, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов задоволити частково.

Визнати неправомірною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 від 22.07.2024 року №5078 про накладення за ч.3 ст.210 КУпАП адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, провадження в адміністративній справі щодо останнього закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканця АДРЕСА_2 ) 605 гривень 60 копійок судового збору.

Рішення суду набуває законної сили, якщо протягом строків, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України, не подано апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення, безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 25.10.2024 року.

Суддя Вернік В.М.