Справа № 380/15520/24
Суддя: Морська Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2024 рокусправа № 380/15520/24

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Морської Галини Михайлівни, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не нарахування та невиплати підвищення до пенсії ОСОБА_1 в розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком з часу звернення (11.06.2024) за перерахунком пенсії відповідно до пункту «г» ч.1 статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Львівської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком, з часу звернення (11.06.2024) за перерахунком пенсії відповідно до пункту «г» ч. 1 статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Ухвалою від 23.07.2024 відкрите спрощене провадження у справі без виклику сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернулася до Відповідача із заявою від 11.06.2024, про встановлення підвищення до пенсії відповідно до пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Однак, листом від 24.06.2024 за №16286-16898/3-52/8-1300/24 їй повідомлено, що у разі звернення із заявою встановленого зразка про перерахунок пенсії та оригіналами документів про визнання реабілітованою особою, органом Пенсійного фонду України буде прийнято рішення про перерахунок (відмову в перерахунку) пенсії. А для призначення до пенсії підвищення згідно пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» надаються документи про визнання заявника реабілітованим або членом його сім`ї, якого було примусово переселено. Відтак, права на підвищення пенсії відповідно до згаданого закону позивач не має. Однак, позивачка вважає, що оскільки є особою, яка необґрунтовано зазнала політичних репресій і згодом була реабілітована, що підтверджується відповідним посвідченням, тому згідно даного закону має право на отримання підвищення до пенсії у розмірі 25 % мінімальної пенсії за віком.

Із вказаних підстав просить суд задовольнити позов.

Відповідач надіслав суду відзив, у якому заперечив проти задоволення позову, мотивуючи тим, що на адресу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області надійшло звернення позивачки від 11.06.2024 щодо проведення перерахунку пенсії та встановлення підвищення пенсії відповідно до пункту "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області було надано роз`яснення щодо звернення ОСОБА_1 листом від 24.06.2024 № 16286-16898/3-52/8- 1300/24 в порядку розгляду звернень громадян відповідно до Закону України від 02.10.1996 № 393/96-ВР "Про звернення громадян". Відповідь на звернення Позивачки від 24.06.2024 року не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а носить лише інформативний характер. А отже, не може бути предметом оскарження дій чи бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області. А отже, Позивачка не зверталася із заявою встановленого зразка відповідно до Порядку 22-1. А тому рішення про відмову здійснення перерахунку пенсії відповідно до пункту "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" Головним управлінням не приймалось.

Стверджує, що в матеріалах пенсійної справи наявне рішення від 25.01.2024 № 31 про відмову в проведені перерахунку пенсії, а саме у встановленні надбавки до пенсії позивачки, яке було прийнято Головним управлінням пенсійного фонду України в Луганській області, оскільки до заяви не додано титульного аркушу посвідчення, а внутрішня сторінка посвідчення не відповідає зразку посвідчення реабілітованої особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 24.06.1991 № 48 "Про заходи щодо реалізації Закону Української РСР " Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні". Дане рішення від 25.01.2024 № 31 Позивачем не було оскаржено в судовому порядку.

Враховуючи, вищенаведене та аналізуючи матеріали пенсійної справи позивачки перебуває на обліку з 03.09.2013, як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-1У. Страховий стаж становить 34 роки 06 місяців 01 день. Розмір пенсійної виплати на 01.07.2024 року становить 3459,89 грн. Надбавку як члену сім`ї реабілітованого до пенсії не встановлено у зв`язку із відсутністю на те законних підстав.

Із вказаних підстав просить суд задовольнити позов.

Розглянувши наявні у справі документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає наступне.

Позивач - ОСОБА_1 є громадянкою України, перебуває на обліку у органах Пенсійного фонду України та одержує пенсію за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням НОМЕР_1 .

Позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у місцях спецпоселення - м.Воркута Комі АРСР, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 виданим 04.10.1977, про що в книзі реєстрації актів про народження вчинений запис № 1195 від 24.09.1958.

Батьком Позивача зазначений ОСОБА_2 .

Відповідно до архівної довідки від 30 травня 1992 року за № 4/5-26446 інформаційного центру Управління внутрішніх справ Львівської області ОСОБА_2 , 1914 року народження 25 листопада 1944 року Буським РО НКВС Львівської області був арештований. Знаходився під слідством до 1946 року. 17 квітня 1946 року із місць утримання під слідством м.Львова за рішенням органів НКВС, на підставі директиви №149 від 30 серпня 1945 року виселений на спецпоселення з конфіскацією майна в Комі АРСР, як учасник УПА, з якого звільнений 07 серпня 1953 року, згідно Постанови СМ СРСР № 3857-1763сс від 07 жовтня 1951 року.

На підставі ст. 3 Закону України від 17 квітня 1991 року «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» ОСОБА_2 реабілітований.

Львівською обласною радою 18.05.2016 позивачці видане посвідчення № 99/16-П, згідно якого вона має право на пільги, передбачені рішенням Львівської обласної ради та Законом України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні».

Позивач 11.06.2024 звернулася до Відповідача із заявою щодо встановлення підвищення до пенсії відповідно до пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Листом від 24.06.2024 за №16286-16898/З-1300-24 відповідачем відмовлено у підвищенні пенсії.

У листі зазначено наступне: «… Пенсійне забезпечення громадян в Україні здійснюється відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон 1058), Закону України від 05.11.1991 №1788-ХII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон 1788) та інших чинних нормативно-правових актів.

Згідно з пунктом «г» статті 77 Закону 1788 репресованим особам, яких у подальшому було реабілітовано, призначені пенсії підвищуються на 50 процентів, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 №654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» (зі змінами) репресованим особам, яких у подальшому було реабілітовано, до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачуються замість пенсії, підвищення проводиться в розмірі 54,40 гривні, а членам їх сімей, яких було примусово переселено - 43,52 гривні.

…. у разі звернення із заявою встановленого зразка про перерахунок пенсії та оригіналами документів про визнання Вас реабілітованим, органом Пенсійного фонду України буде прийнято рішення про перерахунок (відмову в перерахунку) пенсії…».

Не погодившись із відмовою, позивачка звернулась до суду.

Надаючи оцінку позиціям сторін у справі, суд застосовує наступні правові норми.

Зміст нормативно-правових положень щодо реалізації конституційного права громадян, які набули правового статусу реабілітованих, основи їх соціального захисту та гарантії їх соціальної захищеності через надання пільг і державної соціальної підтримки визначені та закріплені в Законі України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років» від 17.04.1991 №962-XII (далі - Закон №962-XII, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) з метою ліквідувати наслідки беззаконня, допущені з політичних мотивів до громадян Української РСР, поновити їх права, встановити компенсації за незаконні репресії та пільги реабілітованим.

Статтею 1 Закону №962-XII встановлено, що реабілітованими особами слід вважати осіб, які з політичних мотивів були необґрунтовано засуджені судами або піддані репресіям позасудовими органами, в тому числі «двійками», «трійками», особливими нарадами і в будь-якому іншому позасудовому порядку, за вчинення на території України діянь, кваліфікованих як контрреволюційні злочини за кримінальним законодавством України до набрання чинності Законом СРСР «Про кримінальну відповідальність за державні злочини» від 25.12.1958, за винятком осіб, зазначених у статті 2 цього Закону.

Дія цієї статті поширюється на осіб, громадян України, які постійно проживали в Україні і яких з різних причин було переміщено за межі колишнього Радянського Союзу, необґрунтовано засуджено військовими трибуналами, Верховним Судом Союзу РСР чи піддано репресіям позасудовими органами.

Відповідно до статті 3 Закону №962-XII реабілітації підлягають всі громадяни, заслані і вислані з постійного місця проживання та позбавлені майна за рішенням органів державної влади і управління з політичних, соціальних, національних, релігійних та інших мотивів під приводом боротьби з куркульством, противниками колективізації, так званими бандпособниками та їх сім`ями.

Наведене свідчить, що законодавець до реабілітованих осіб відносить як громадян, які необґрунтовано зазнали політичних репресій, так і примусово переселених осіб.

Статтею 1-1 Закону №962-XII визначенні наступні терміни, зокрема: вислання - примусове виселення особи з місця її проживання з встановленням заборони на проживання у визначеній місцевості або примусове виселення чи переселення особи з місця її проживання в іншу місцевість або за межі СРСР; депортація - примусове виселення народів, етнічних, етноконфесійних, соціальних або інших груп населення з місць їхнього постійного проживання з політичних, класових, соціальних, релігійних, національних мотивів; заслання - примусове переміщення особи з місця її проживання з обов`язковим поселенням у певній місцевості, спецпоселенні, встановленням обмеження на право пересування та заборони виїзду з місця спецпоселення; репресована особа - особа, яка зазнала репресій з мотивів та у формах, визначених цим Законом; члени сім`ї - чоловік або дружина репресованої особи, діти репресованої особи, у тому числі повнолітні або усиновлені, батьки, вітчим, мачуха репресованої особи, усиновлювач, опікун, піклувальник, а також інші родичі або особи, які на момент здійснення репресій проживали з репресованою особою однією сім`єю були пов`язані спільним побутом.

Відповідно до статті 1-3 Закону №962-XII потерпілими від репресій є діти репресованої особи, у тому числі усиновлені, які у віці до18 років залишилися без батька, матері (усиновлювача) внаслідок здійснення репресій проти батька, матері (усиновлювача) або які народилися не пізніше ніж через 10 місяців з дня арешту батька, матері, або які народилися у місці позбавлення волі, на засланні, висланні під час перебування репресованої особи у місці позбавлення волі, на засланні, висланні, залишення репресованої особи для роботи у таборах Народного комісаріату внутрішніх справ у становищі вільнонайманого без права виїзду з прикріпленням до районів табору-будівництва, закріплення репресованої особи за будівництвом згідно з директивою Народного комісара внутрішніх справ та Прокурора СРСР від 29 квітня 1942 року №185, або які народилися у матері, яку було примусово безпідставно поміщено до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, під час перебування матері у такому психіатричному закладі, або які у віці до 18 років перебували, незалежно від тривалості, у спецприймальниках чи розподільниках, спеціальних будинках малюка чи дитячих будинках репресивних органів, або які внаслідок здійснення репресії проти батька, матері були примусово позбавлені імен, включаючи родові імена.

Положення цієї норми чітко визначають, що потерпілими від репресій є діти репресованої особи, у тому числі: діти, які були переселені разом із батьками; діти, які народилися під час перебування репресованої особи на засланні і проживали з репресованою особою однією сім`єю.

Таким чином, до членів сімей, яких було примусово переселено, належать й діти, які народилися на засланні і проживали з репресованою особою однією сім`єю.

Відповідно до пункту 6 Прикінцевих положень Закону №1058-IV до прийняття відповідного закону до пенсій, передбачених цим Законом, установлюються надбавки та здійснюється їх підвищення згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з пунктом «г» статті 77 Закону №1788-XII призначені пенсії підвищуються репресованим особам, яких у подальшому було реабілітовано, призначені пенсії - на 50 процентів, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Як установлено судом, батько позивачки знаходився на спецпоселенні з 30.08.1945 та у період перебування на спецпоселенні, у нього ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_1 , яка на час здійснення репресій проживала зі своїм батьком, репресованою особою однією сім`єю, в тому числі проживала у спецпоселенні, куди її батька було переселено примусово та відповідно до статті 1-3 Закону №962-XII є потерпілою від репресії, оскільки є дитиною репресованої особи, яка народилися на засланні.

Ураховуючи встановлені судом обставини у даній справі, зокрема, що позивачка належить до категорії громадян, членів сім`ї, висланих з постійного місця проживання, позбавлених майна за рішенням органів державної влади і управління, з політичних, соціальних, національних, релігійних та інших мотивів під приводом боротьби з куркульством, противниками колективізації, так званими бандпособниками та їх сім`ями, реабілітованої по статті 3 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні», суд вважає що позивач, як член сім`ї громадянина, який необґрунтовано зазнав політичних репресій та був реабілітований, має право на підвищення пенсії на 25 процентів мінімальної пенсії за віком відповідно до пункту «г» статті 77 Закону №1788-XII .

Аналогічний висновок містить постанова Верховного Суду від 13.05.2024 № 500/5507/23.

Щодо твердження відповідача, що позивачка звернулась із заявою невстановленої форми, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1-3 статті 44 Закону №1058, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління ПФУ 25 листопада 2005 року № 22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846; далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до пункту 1.1 Порядку 22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Відповідно до абзаців 3, 6 пункту 4. З Порядку 22-1 рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідно до пункту 2.13 Порядку 22-1 за документ, який засвідчує, що особа визнана реабілітованою, приймається посвідчення реабілітованого.

Для реабілітованих осіб, потерпілих від репресій, зазначених в пунктах 5-7 статті 2 Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", приймаються довідки органів внутрішніх справ, видані на підставі наявних у них відповідних документів (постанови про вислання, особистих справ на висланих осіб тощо), а за відсутності таких документів - довідки районних комісій з поновлення прав реабілітованих, видані на підставі встановленого факту переселення.

Також, заява про перерахунок пенсії може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал Пенсійного фонду України з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.

Згідно п. 3.3 Порядку № 22-1, орган, що призначає пенсію, надає: роз`яснення підприємствам, установам, організаціям та особам з питань призначення та виплати пенсій; у разі необхідності - бланки документів; допомогу особам, зазначеним у пунктах 1.1 і 1.2 розділу I цього Порядку, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії; у разі необхідності - допомогу щодо визначення права на пенсію до звільнення особи з посади, яка дає право на її призначення.

За положенням п. 4.1, 4.3, 4.7 Порядку № 22-1, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2) (п.4.1).

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (п.4.3).

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. (п.4.7).

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок пенсії, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу ПФУ в установленому порядку.

ПФУ, як орган державної влади, в силу вимог частини 2 статті 19 Конституції України, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Матеріали справи свідчать, що позивачка 11.06.2024 звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, яка була прийнята та зареєстрована відповідачем 11.06.2024 за вхідним № 16898/3-1300-24. До вказаної заяви позивачка додала: копію паспорта, копію посвідчення реабілітованої особи, копію пенсійного посвідчення, копію довідки про реабілітацію, копію свідоцтва про народження.

Зі змісту заяви слідує, що вона містить всю необхідну інформацію, що передбачена і заявою встановленого зразка.

Відповідач листом від 24.06.2024 повідомив позивачку, що рішення про перерахунок (відмову у перерахунку) пенсії може бути прийняте лише після отримання заяви встановленого зразка.

Зі змісту листа слідує, що не зважаючи на посилання відповідача на Закон України Про звернення громадян» фактично позивачу відмовлено у задоволенні заяви про перерахунок пенсії з мотивів того, що заява за формою та змістом не відповідає вимогам Порядку №22-1, а також не зазначено про відсутність необхідних документів. Роз`яснено право позивача на звернення до суду в разі не згоди з цією відмовою.

Крім того, Закон № 1058 та Порядок №22-1 не встановлюють реалізацію права на перерахунок пенсії виключно за заявою встановлено зразку.

Також, матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем приписів п. 3.3 Порядку № 22-1 в частині роз`яснення позивачу порядку звернення за перерахунком пенсії та надання позивачу відповідного бланку заяви.

Суд зауважує, що позивачка 24.01.2022 вже зверталась до пенсійного органу із аналогічною заявою встановленого зразка, проте рішенням Головного управлінням пенсійного фонду України в Луганській області від 25.01.2024 № 31 позивачці відмовлено у перерахунку пенсії, оскільки до заяви не додано титульного аркушу посвідчення, а саме посвідчення не відповідає зразку.

Суд відмічає, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто, у розрізі даної справи та за умови підтвердження того, що позивачка є членом сім`ї реабілітованої особи, як громадянка України, вона наділена правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 28 серпня 2018 року у справі № 175/4336/16-а, від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17, від 06 березня 2019 року у справі № 242/3016/17.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що відповідачем неправомірно відмовлено позивачці у прийнятті документів та не розглянуто заяву у межах вимог Закону № 1058 та Порядку № 22-1.

Отже, зазначаючи про недотримання порядку звернення до Пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії невстановленого зразку, пенсійний орган припустився формалізму.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 19 грудня 2018 року у справі № 243/2677/15-а, від 19 лютого 2019 року у справі № 575/530/17.

Відтак позов належить задовольнити у спосіб визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у проведенні розрахунку підвищення пенсії позивачці, як члену сім`ї особи, що необґрунтовано зазнала політичних репресій, у розмірі, передбаченому пунктом «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», із розрахунку 25 відсотків від мінімальної пенсії за віком та зобов`язання провести такий перерахунок із дати звернення - 11.06.2024.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

При вирішенні спорів щодо правомірності рішень, дій пенсійного органу як суб`єкта владних повноважень, необхідно враховувати, що відповідно до вимог ст. 77 КАС України обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у проведенні розрахунку підвищення пенсії ОСОБА_1 , у розмірі, передбаченому пунктом «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», із розрахунку 25 відсотків від мінімальної пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, 79016; ) здійснити перерахунок підвищення пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) в розмірі 25 відсотків від мінімальної пенсії за віком, відповідно до пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 11.06.2024.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, 79016; ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяМорська Галина Михайлівна