Справа № 380/14795/21
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2024-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2024 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сидор Н.Т., розглянувши у м. Львові у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Конкурсної комісії з проведення конкурсу на зайняття адміністративних посад у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Конкурсної комісії з проведення конкурсу на зайняття адміністративних посад у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення, включене до протоколу від 02.06.2021 №9.6 дев`ятого засідання Комісії з проведення конкурсу на зайняття адміністративних посад у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі в частині обговорення результатів співбесіди щодо відповідності кандидата ОСОБА_1 критерію доброчесності.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 в якості кандидата приймав участь у конкурсі на зайняття вакантних посад заступника Генерального прокурора - керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури та заступника керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, який проводиться Конкурсною комісією з проведення конкурсу на зайняття адміністративних посад у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі. За результатами співбесіди рішення щодо відповідності кандидата ОСОБА_1 критерію доброчесності не прийнято, про що зазначено у протоколі від 02.06.2021 № 9.6 дев`ятого засідання комісії з проведення конкурсу на зайняття адміністративних посад у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі. Позивач зазначає, що протокол від 02.06.2021 № 9.6 в частині прийнятого рішення стосовно кандидата ОСОБА_1 суперечить чинному законодавству, а тому є протиправним і підлягає скасуванню. Зазначив, що рішення комісії щодо невідповідності позивача критерію доброчесності не відповідає вимогам щодо ясності, чіткості, доступності, зрозумілості та обґрунтованості прийнятого рішення за результатами співбесіди, виконання яких є запорукою доведення до кандидата, який проходить конкурсну процедуру, правомірності прийнятого щодо нього рішення та його обґрунтованості, що і зумовило звернення до суду з даним позовом. Просив позов задовольнити.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву. Заперечуючи проти позову, відповідач вказав, що 2 червня 2021 року на дев`ятому засіданні конкурсної комісії відбулася співбесіда згодо відповідності кандидата ОСОБА_1 критерію доброчесності, після якої за відсутності кандидата під час обговорення членкиня і голова конкурсної - місії (К. Коваль) обґрунтувала свої сумніви щодо відповідності кандидата критерію доброчесності. Після цього голова конкурсної комісії К. Коваль винесла на голосування питання: "Чи згодні члени конкурсної комісії з тим, що кандидат відповідає критерію доброчесності згідно з вимогами Порядку роботи конкурсної комісії та проведення конкурсу на адміністративні посади у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі?". Кандидат під час співбесіди з урахуванням наявних в конкурсної комісії матеріалів не зміг упевнити переважну більшість членів комісії у відповідності критерію доброчесності. У результаті голосування лише троє з семи членів конкурсної комісії, які взяли участь у голосуванні, - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - проголосували за таке рішення. Інші члени таке рішення не підтримали. Результати голосування одразу після повернення кандидата до аудиторії були йому оголошені головою конкурсної комісії. Таким чином, дії конкурсної комісії щодо кандидата цілком відповідали нормативному регулюванню. Просив у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача подав суду відповідь на відзив, в якій наводить спростування доводів відповідача, викладених у відзиві. Зокрема зазначив, що відповідно до п.6 ст.25 Порядку після завершення співбесіди з кандидатом без його присутності на засіданні на голосування конкурсної комісії виноситься питання: Чи згодні члени конкурсної комісії з тим, що кандидат відповідає критерію доброчесності згідно з вимогами Порядку роботи конкурсної комісії та проведення конкурсу на адміністративні посади у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі? Під час обговорення цього питання члени конкурсної комісії можуть висловлювати обґрунтовані сумніви щодо відповідності кандидата критерію доброчесності. За результатами обговорення члени конкурсної комісії голосують за рішення про відповідність кандидата критерію доброчесності. Рішення вважається ухваленим, а кандидат продовжує участь у конкурсі, якщо таке рішення набрало кількість голосів, встановлену у частині першій статті 15 цього Порядку. Якщо це рішення не набрало необхідної кількості голосів, кандидат вважається таким, що не відповідає критерію доброчесності, згідно з вимогами Порядку і припиняє участь у конкурсі. Зазначаючи про те, що під час обговорення результатів співбесіди членкиня і голова Конкурсної комісії К.Коваль обґрунтувала свої сумніви щодо відповідності позивача критерію доброчесності, представник відповідача не наводить жодного конкретного мотиву та аргументу, висловленого нею, що жодним чином не спростовує наведене у позовній заяві обґрунтування позовних вимог. Крім того, вказав, що представником позивача не заперечуються обставини стосовно не висловлення іншими членами Комісії будь-яких зауважень чи обґрунтованих сумнівів при обговоренні результатів співбесіди з кандидатом, про що зазначено у позовній заяві.

Відповідач подав до суду заперечення у яких вказав, що позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що конкурсна комісія начебто ухвалила рішення про невідповідність позивача критерію доброчесності. Відповідач стверджує, що за результатами співбесіди з позивачем 2 червня 2021 року конкурсна комісія не ухвалила рішення про відповідність кандидата критерію доброчесності, винесене на голосування, оскільки за таке рішення проголосувало лише три члени комісії. Неприйняття такого рішення мало наслідком припинення участі кандидатом у конкурсі відповідно до ч. 6 ст. 25 Порядку. Навпаки, у протоколі №9.6, на який конкурсна комісія посилається як на доказ, зафіксовані результати голосування після співбесіди з ним і обговорення, а не рішення.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18.10.2022, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.01.2023, позов задоволений повністю, визнане протиправним та скасоване рішення, включене до протоколу від 02.06.2021 №9.6 дев`ятого засідання Комісії з проведення конкурсу на зайняття адміністративних САП в частині обговорення результатів співбесіди щодо відповідності кандидата ОСОБА_1 критерію доброчесності.

Постановою Верховного Суду від 25.01.2024 касаційну скаргу Комісії з проведення конкурсу на зайняття адміністративних посад у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі задоволено частково. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.10.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.01.2023 скасовано, а справу № 380/14795/21 направлено на новий судовий розгляд до Львівського окружного адміністративного суду.

За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №380/14795/21 передано для розгляду судді Сидор Н.Т.

Ухвалою від 20.02.2024 суддя прийняла до свого провадження адміністративну справу №380/14795/21 за позовом ОСОБА_1 до Конкурсної комісії з проведення конкурсу на зайняття адміністративних посад у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі про визнання протиправним та скасування рішення. Справу постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 09.05.2024 у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі відмовлено.

30.07.2024 представником позивача подано до суду додаткові пояснення стосовно подання позивачем перед початком засідання конкурсної комісії та безпосередньо під час такого засідання відповідей та пояснень на поставлені членами комісії запитання та документів, якими такі відповіді/пояснення обґрунтовуються.

Позивач та представник позивача у судових засіданнях позовні вимоги підтримали, надали пояснення, що аналогічні змісту позовної заяви. Зокрема детально надали суду пояснення в частині поставлених членами комісії запитань із посиланням на документи. Просили позов задовольнити повністю.

Відповідач не забезпечив явку уповноваженого представника у судові засідання, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Заяв по суті позовних вимог після направлення справи на новий судовий розгляд відповідач суду не подав.

Згідно з протоколом судового засідання від 15.08.2024, суд повідомив сторін, що рішення у справі буде прийняте у порядку, передбаченому щодо даної категорії справ.

Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 в якості кандидата приймав участь у конкурсі на зайняття вакантних посад заступника Генерального прокурора керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури та заступника керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, який проводився Конкурсною комісією з проведення конкурсу на зайняття адміністративних посад у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі.

Рішенням Комісії від 18.03.2021 № 66 ОСОБА_1 включено до Списку кандидатів, які беруть участі у згаданому конкурсі і допущені до наступного етапу співбесіди.

Рішенням Комісії від 25.05.2021 № 75 затверджено Графік проведення співбесід щодо відповідності кандидатів, які беруть участь у конкурсі на зайняття вакантних посад заступника Генерального прокурора керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури та заступника керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, критерію доброчесності.

Для позивача датою проведення співбесіди вказаним графіком визначено 02.06.2021.

За результатами співбесіди рішення щодо відповідності кандидата ОСОБА_1 критерію доброчесності не прийнято, про що зазначено у протоколі від 02.06.2021 № 9.6 дев`ятого засідання комісії з проведення конкурсу на зайняття адміністративних посад у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі.

З вказаним рішенням ОСОБА_1 не погодився та звернувся із цим позовом до суду.

При вирішенні спору суд керувався наступним.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.8-1 Закону України «Про прокуратуру» призначення на адміністративну посаду в Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі здійснюється за результатами відкритого конкурсу. Організація та проведення конкурсу здійснюються конкурсною комісією, до складу якої входять чотири особи, визначені Радою прокурорів України, та сім осіб, визначених Верховною Радою України.

Рішенням Ради прокурорів України від 04.06.2020 № 100 «Про визначення членів конкурсної комісії з організації та проведення конкурсу на адміністративні посади в Спеціалізовану антикорупційну прокуратуру» та постановою Верховної Ради України від 17.09.2020 № 908-ІХ «Про визначення представників Верховної Ради України до складу комісії з проведення конкурсу на зайняття адміністративних посад у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі» визначено персональний склад Комісії.

Наказом Генерального прокурора від 12.11.2020 № 523 «Про створення робочої групи із забезпечення роботи комісії з проведення конкурсу на зайняття адміністративних посад у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі» створено робочу групу, якій доручено забезпечити організаційний і технічний супровід роботи комісії з проведення конкурсу на зайняття адміністративних посад у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі.

Порядок роботи конкурсної комісії та проведення конкурсу на зайняття адміністративних посад у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі затверджено рішенням конкурсної комісії з проведення конкурсу на зайняття адміністративних посад у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі від 20.01.2021 № 3 з наступними змінами (далі Порядок).

Відповідно до статті 2 Порядку члени конкурсної комісії здійснюють свою діяльність на основі принципів доброчесності, неупередженості, незалежності, прозорості та законності.

У своїй діяльності конкурсна комісія та її члени дотримуються положень Конституції України, Закону України «Про прокуратуру», інших законів України, а також цього Порядку.

Питання діяльності конкурсної комісії, не регламентовані законодавством України та цим Порядком, регламентуються рішеннями конкурсної комісії, які ухвалюються відповідно до Порядку.

Згідно з нормами статті 15 Порядку рішення конкурсної комісії вважається ухваленим, якщо за нього на засіданні конкурсної комісії проголосували щонайменше сім членів конкурсної комісії, з яких не менше ніж два члени, визначені Радою прокурорів України, та не менше ніж п`ять членів, визначених Верховною Радою України.

Ухвалені конкурсною комісією рішення оголошуються на засіданнях конкурсної комісії та включаються до протоколів засідань конкурсної комісії.

Частиною 4 статті 25 Порядку встановлено, що співбесіда щодо відповідності кандидата критерію доброчесності проводиться в усній формі та полягає в обговоренні результатів дослідження членами конкурсної комісії матеріалів стосовно доброчесності кандидата, зокрема з огляду на його результати проходження психофізіологічного дослідження із застосуванням поліграфа.

Члени конкурсної комісії мають право ставити запитання кандидату, з яким проводять співбесіду, щодо його доброчесності з урахуванням методології та критеріїв оцінювання, а також із приводу іншої інформації, яка міститься у матеріалах щодо кандидата (ч.5 ст.25 Порядку).

Відповідно до ч.6 статті 25 Порядку під час обговорення питання відповідності кандидата критерію доброчесності члени конкурсної комісії можуть висловлювати обґрунтовані сумніви щодо відповідності кандидата критерію доброчесності. За результатами обговорення члени конкурсної комісії голосують за рішення про відповідність кандидата критерію доброчесності. Рішення вважається ухваленим, а кандидат продовжує участь у конкурсі, якщо таке рішення набрало кількість голосів, встановлену у частині першій статті 15 цього Порядку. Якщо це рішення не набрало необхідної кількості голосів, кандидат вважається таким, що не відповідає критерію доброчесності, згідно з вимогами Порядку і припиняє участь у конкурсі.

Статтею 33 Порядку визначено обов`язки членів конкурсної комісії, зокрема: виконувати вимоги методології та критеріїв оцінювання при оцінці кандидатів (п.2); брати участь у роботі конкурсної комісії особисто без права делегування своїх повноважень іншим особам, у тому числі іншим членам конкурсної комісії (п.3); бути об`єктивними, безсторонніми та незалежними у процесах збору, перевірки, аналізу інформації про кандидатів та ухваленні рішень конкурсною комісією (п.5); уникати дій чи заяв, які можуть дискредитувати конкурсну комісію або конкурсну процедуру, завдати іншої шкоди роботі конкурсної комісії (п.6); брати до уваги публічний характер своїх обов`язків і діяти в інтересах суспільства (п.7).

Методологія та критерії оцінювання практичних завдань і результатів співбесіди під час проведення відкритого конкурсу на зайняття адміністративних посад у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі міститься в Додатку 10 до Порядку роботи конкурсної комісії та проведення конкурсу на зайняття адміністративних посад у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі, затвердженого Рішенням конкурсної комісії від 20.01.2021 № 4 (далі Методологія).

Пунктом 2 Методології встановлено показники відповідності кандидата критерію доброчесності. Такими показниками визначено: відповідність доходів витратам та майну, належне декларування (п.2.1.1), спосіб життя (п.2.1.2), професійна етика (п.2.1.3), політична нейтральність (п.2.1.4), інші порушення доброчесності (п.2.1.5).

Пунктами 3 та 3.1 Методології передбачено порядок оцінювання показників відповідності критерію доброчесності, а саме оцінювання доброчесності здійснюється на підставі наявності або відсутності обґрунтованих сумнівів у членів конкурсної комісії щодо відповідності кандидата кожному із показників, визначених у пункті 2.1 цієї Методології.

Верховний Суд, скасовуючи своєю постановою від 25.01.2024 рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.10.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.01.2023, направив справу на новий судовий розгляд до Львівського окружного адміністративного суду, та вказав наступне:

« 51. Повертаючись до обставин цієї справи, Суд нагадує, що спір у цій справі виник у зв`язку із проходженням позивачем відкритого конкурсу на адміністративну посаду у САП, який проводився у відповідності до Порядку роботи конкурсної комісії та проведення конкурсу на зайняття адміністративних посад у САП, затвердженого рішенням конкурсної комісії з проведення конкурсу на зайняття адміністративних посад у САП від 20.01.2021 № 3.

52. Слід констатувати, що за змістом частини шостої статті 25 Порядку роботи конкурсної комісії та проведення конкурсу на зайняття адміністративних посад у САП рішення про невідповідність кандидата критерію доброчесності членами конкурсної комісії не приймається.

53. Згідно з частиною шостою статті 25 Порядку за результатами обговорення члени конкурсної комісії голосують за рішення про відповідність кандидата критерію доброчесності. Рішення вважається ухваленим, а кандидат продовжує участь у конкурсі, якщо таке рішення набрало кількість голосів, встановлену у частині першій статті 15 цього Порядку. Якщо це рішення не набрало необхідної кількості голосів, кандидат вважається таким, що не відповідає критерію доброчесності, згідно з вимогами Порядку і припиняє участь у конкурсі.

54. Тобто за наслідком не набрання рішенням про відповідність кандидата критерію доброчесності презюмується, що кандидат є таким, що не відповідає критерію доброчесності, що є підставою для припинення його участь у конкурсі.

55. У постанові від 16.02.2023 у справі № 160/19628/21, правовідносини у якій є близькими за змістом (добір на зайняття вакантних та тимчасово вакантних посад прокурорів), Верховний Суд сформував висновок, що комісії не звільняються від обов`язку мотивувати свої рішення, в тому числі і щодо не прийняття відносно конкретного кандидата рішення про визначення його як такого, який успішно пройшов добір на посаду прокурора у відповідному органі прокуратури. У цій справі Суд зазначив, що обґрунтований сумнів за замовчуванням повинен містити достатні підстави для його виникнення. Процес та результат добору повинен бути зрозумілим як безпосереднім учасникам цих відносин, зокрема кандидату, так і суспільству загалом, адже коли йдеться про необхідність сформувати якісний прокурорський корпус, якому довіряло б це суспільство, то обґрунтованість/умотивованість рішень щодо добору кожного прокурора є необхідною для цього умовою та гарантією.

56. Застосовуючи цей підхід до обставин цієї справи, Верховний Суд враховує, що відповідно до пункту 3.1. Методології оцінювання відповідності кандидатів критерію доброчесності здійснюється на підставі наявності або відсутності обґрунтованих сумнівів у членів конкурсної комісії щодо відповідності кандидата кожному із показників, визначених у пункті 2.1 цієї Методології, оцінювання відбувається шляхом голосування конкурсної комісії за рішення про відповідність кандидата критерію доброчесності згідно зі статтею 25 Порядку роботи конкурсної комісії.

57. Критерій доброчесності є надзвичайно важливим з огляду на те, яку роль прокуратура відіграє у становленні правової держави, особливо з урахуванням зміни її статусу у результаті вищевказаних конституційних змін. Саме доброчесність є ключовою категорією у формуванні морально-етичного образу прокурорів, запорукою формування довіри народу до прокурорів та органів прокуратури в цілому.

58. Доброчесність це необхідна морально-етична складова діяльності прокурорів, які віднесені до української системи правосуддя, яка, серед іншого, визначає межу і спосіб його поведінки, що базується на принципах чесності у способі власного життя та виконанні своїх професійних обов`язків.

59. Авторитет та довіра до органів прокуратури формуються залежно від персонального складу осіб, які обіймають посади прокурорів та формують корпус органів прокуратури.

60. Легітимна мета вимірювання доброчесності полягає в здобутті доказів умисного порушення норм прокурорської етики чи свідомого нехтування стандартами поведінки, які забезпечують суспільну довіру до органів прокуратури як складової органів правосуддя, а також допущення поведінки, що підриває авторитет правосуддя.

61. Верховний Суд у своїй практиці неодноразово наголошував, що в умовах, коли законодавець не визначив критеріїв оцінювання, а особливо коли йдеться про оцінку таких загальних категорій, як доброчесність і суспільна довіра, оцінювання завжди має суб`єктивний характер. За таких обставин вирішальним є особисте переконання кожного члена комісії, яке, зрештою, і визначає характер голосування. Достатньою є наявність конкретної інформації, яка з урахуванням наданих кандидатом пояснень та аргументів (які не сприйняті як переконливі) не спростовує уявлення (сприйняття) визначених законом осіб (членів комісії) щодо його достатньої відповідності цим критеріям.

62. Вказані обґрунтовані сумніви можуть виникати у тих випадках, коли наявні підстави вважати, що дії (бездіяльність) кандидата свідчать про його невідповідність критеріям навіть за відсутності з приводу таких дій (бездіяльності) офіційного рішення уповноважених посадових осіб чи органів державної влади (або у випадку прийняття рішення на користь особи, якщо є сумніви щодо об`єктивності такого рішення). Вирішення питання відповідності кандидата критерію доброчесності є дискреційним повноваженням конкурсної комісії.

63. У конкурсній процедурі обґрунтовані сумніви членів уповноваженої комісії набувають значення, а кандидат, який має намір підтвердити свою відповідність вимогам доброчесності, повинен спростувати такі сумніви, або довести їх необґрунтованість. В протилежному випадку, такі сумніви можуть бути витлумачені не на користь особи.

64. Таким чином суди попередніх інстанцій мали б оцінити протокол співбесіди, в ході якої членами Комісії позивачу ставилися питання у розрізі критеріїв, визначених Методологією, відповіді які надавалися позивачем та матеріали співбесіди, які були наявні у членів Комісії на момент її проведення, а не лише результат голосування, як це зробили суди попередніх інстанцій.

65. Підсумовуючи наведене, колегія суддів зазначає, що суди попередніх інстанцій не дослідили всі обставини, які містять інформацію щодо предмета доказування у цій частині, та не дають змогу суду дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, а також мають значення для правильного вирішення справи, у зв`язку з чим дійшли передчасних висновків по суті справи.»

На виконання вказівок Верховного Суду суд, серед іншого, оцінив протокол співбесіди, питання, які ставилися позивачу членами Комісії та відповіді, які надавалися позивачем, а також матеріали співбесіди, які були наявні у членів Комісії на момент її проведення та які містяться у матеріалах цієї справи.

Щодо протоколу співбесіди суд зазначає наступне.

У протоколі засідання Комісії № 9.6 від 02.06.2021 недостовірно та неповно відображено окремі результати співбесіди, що підтверджується матеріалами справи та долученими доказами.

Зокрема, у протоколі зазначено, що на запитання члена комісії ОСОБА_5 щодо наявності у власності кандидата земельних ділянок, ОСОБА_1 підтвердив володіння земельною ділянкою в Івано-Франківській області, успадкованої у 2007 році від тітки, хоча під час співбесіди позивач повідомляє про наявність у його власності не цілої земельної ділянки в с.Кути Івано-Франківської області, а лише її частини.

Крім цього, у протоколі № 9.6 від 02.06.2021 неправдиво та спотворено відображено результати обговорення результатів співбесіди.

Наведені у протоколі висловлювання члена комісії ОСОБА_5 щодо набуття кандидатом під час роботи прокурором двох земельних ділянок не відповідають дійсності, оскільки на засіданні комісії він зазначив протилежне те, що він (кандидат), будучи прокурором двох районів поблизу Львова, не обзавівся там земельними ділянками, на фоні попереднього кандидата характеризує його з вигідної сторони….

Слід також наголосити, що частиною 4 статті 25 Порядку встановлено, що співбесіда щодо відповідності кандидата критерію доброчесності проводиться в усній формі та полягає в обговоренні результатів дослідження членами конкурсної комісії матеріалів стосовно доброчесності кандидата, зокрема з огляду на його результати проходження психофізіологічного дослідження із застосуванням поліграфа.

Члени конкурсної комісії мають право ставити запитання кандидату, з яким проводять співбесіду, щодо його доброчесності з урахуванням методології та критеріїв оцінювання, а також із приводу іншої інформації, яка міститься у матеріалах щодо кандидата (ч.5 ст.25 Порядку).

Суд, дослідивши відеозаписи в частині співбесіди позивача, констатує, що члени Комісії в ході співбесіди ставили позивачу запитання у розрізі критеріїв, визначених Методологією.

Поряд з цим, отримуючи відповіді від кандидати на поставлені запитання у жодного із членів Комісії не виникало додаткових запитань щодо встановлення обставин, які б лягли в основу прийняття оскаржуваного рішення, а саме в ключі обґрунтованих сумнівів відповідності кандидата критеріям доброчесності.

Жоден із членів Комісії не висловлював критику на отримані відповіді кандидатом, не робив зауважень щодо надання неповноти відповідей на поставлені запитання чи необґрунтованості або ж невідповідності таких відповідей матеріалам співбесіди.

Також в ході співбесіди члени Комісії не висловлювали неповноти наданих позивачем документів в обґрунтування наданих ним відповідей на поставленні йому запитання.

Відтак, із самих лише поставлених запитань членів Комісії, хоча і у розрізі критеріїв, визначених Методологією, втім без висловленої критики на отримані відповіді кандидатом, неможливо встановити, які із них мали вирішальне значення для прийняття оскаржуваного рішення, зважаючи на те, що жодні обґрунтовані сумніви щодо відповідності кандидата критерію доброчесності члени Комісії не висловлювали.

З огляду на це, суд доходить висновку, що відповіді, які були надані кандидатом на запитання членів Комісії були обґрунтованими та не потребували додаткових усних та/або письмових пояснень, та/або підтверджуючих чи спростовуючих документів.

Водночас суд акцентує увагу на тому, що прийняттю рішення Комісією, відповідно до якого кандидат не відповідає критеріям доброчесності, передує наявність обґрунтованих сумнівів у членів конкурсної комісії.

Суд вважає за необхідне наголосити, що члени конкурсної Комісії здійснюють свою діяльність на основі зокрема принципу прозорості та згідно Порядку повинні брати до уваги публічний характер своїх обов`язків, та з врахуванням того, що письмове рішення за результатами співбесіди не приймається, а такі результати лише заносяться до протоколу співбесіди, то обґрунтований сумнів у членів Комісії повинен бути зрозумілим як безпосереднім учасникам цих відносин, зокрема кандидату, так і суспільству загалом.

Чинне законодавство не містить визначення поняття «доброчесність», яке використовується у процедурі атестації прокурорів.

Водночас відсутність у законі визначення цього терміну не звільняє суб`єктів правовідносин використовувати його в процесі правозастосування та під впливом як змісту (суті) зовнішніх поведінкових факторів, так і через їхнє зіставлення з якостями, чеснотами чи властивостями, під якими в моральному, етичному, соціально-правовому, світоглядному та іншому сенсах розуміється (сприймається) поняття доброчесність, пояснити і мотивувати за якими ознаками той чи інший прокурор не може бути віднесений до доброчесних.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 03 листопада 2022 року у справі № 600/1450/20-а.

За наведених обставин суд констатує, що оскаржене рішення не відповідає критеріям обґрунтованості та безсторонності, оскільки відповідачем не надано доказів, які вважаються встановленими та мали вирішальне значення для його прийняття, достовірність даних, які були взяті комісією до уваги, а оскаржене рішення фактично є констатацією сумніву у доброчесності кандидата, без наведеного обґрунтування такого.

Щодо обговорення співбесіди суд зазначає таке.

Під час обговорення результатів співбесіди з ОСОБА_1 члени Комісії на пропозицію голови жодних зауважень чи обґрунтованих сумнівів взагалі не висловлюють.

При цьому, голова Комісії ОСОБА_6 під час обговорення доводить до відома інших членів свою позицію щодо негативного результату голосування за критерієм інші порушення доброчесності, не конкретизуючи та не обґрунтовуючи, які саме та в чому вони полягають, а на запитання одного з членів Комісії, про що саме йдеться, вона теж не висловлює жодних обґрунтованих конкретизованих сумнівів, зазначаючи при цьому про інші порушення доброчесності та узагальнюючі критерії.

Відповідно до ч.3 ст.24 Порядку результати психофізіологічного дослідження із застосуванням поліграфа використовуються під час проведення співбесіди з кандидатом як інформація ймовірного характеру, яка сприяє оцінюванню кандидата.

Згідно із довідкою про результати психофізіологічного дослідження із застосуванням поліграфа кандидата на зайняття адміністративної посади у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі ОСОБА_1 від 27.04.2021, викладені у довідці дані мають виключно ймовірний та орієнтувальний характер і не можуть бути використані як доказ.

Крім того, з довідки вбачається, що під час проведення дослідження спеціалістом-поліграфологом кандидату задавались питання про передачу в оренду шести квартир, належних йому, що повністю суперечить наявним в матеріалах справи даним про кількість нерухомого майна у власності ОСОБА_1 , а тому свідчить про необ`єктивність проведення психофізіологічного дослідження.

З огляду на викладене, слід критично оцінювати доводи представника відповідача про врахування членами комісії під час обговорення співбесіди результатів психофізіологічного дослідження із застосуванням поліграфа.

Суд вкотре наголошує, що за наслідком не набрання рішенням про відповідність кандидата критерію доброчесності необхідної кількості голосів презюмується, що кандидат є таким, що не відповідає критерію доброчесності, що є підставою для припинення його участі у конкурсі.

Відтак Комісія, приймаючи рішення, відповідно до якого кандидат є таким, що не відповідає критерію доброчесності, якому передує відсутність висловлених членами Комісії під час обговорення питання відповідності кандидата критерію доброчесності обґрунтованих сумнівів, крім голови Комісії, яка покликалась на обґрунтовані сумніви, притім узагальнювала таке формулювання, не конкретизуючи, Комісія фактично позбавляє позивача можливості ефективно захищати свої права та законні інтереси, які він уважає порушеними, оскільки в ньому не наведено жодних конкретних обставин, на яких ґрунтуються «обґрунтовані сумніви» членів комісії, що його ухвалили.

Отже, суд доходить висновку, що оскаржене рішення прийнято не на підставі та не у спосіб, що визначений Конституцією та законами України (пункт 1 частини другої статті 2 КАС України).

Ураховуючи викладене, суд резюмує, що оскаржене рішення прийнято без належного обґрунтування, тобто без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, нерозсудливо, без дотримання вимог щодо ясності, чіткості, доступності та зрозумілості прийнятого рішення.

Відповідно до судової практики Європейського Суду з прав людини, за загальним правилом національні суди повинні утриматися від перевірки обґрунтованості дискреційних адміністративних актів, однак все ж суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (рішення у справі «Дружстевні заложна пріа та інші проти Чеської Республіки» від 31.07.2008, рішення у справі «Брайєн проти Об`єднаного Королівства» від 22.11.1995, рішення у справі «Сігма радіо телевіжн Лтд проти Кіпру» від 21.07.2011, рішення у справі «Путтер проти Болгарії» від 02.12.2010).

Виходячи з практики ЄСПЛ, надання правової дискреції органам влади у вигляді необмежених повноважень є несумісним з принципом верховенства права і закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, та порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання (рішення у справі «Волохи проти України» від 02.11.2006, рішення у справі «Malone v. United Kingdom» від 02.08.1984).

З огляду на вищезазначене, рішення комісії щодо невідповідності позивача критерію доброчесності не відповідає вимогам щодо ясності, чіткості, доступності, зрозумілості та обґрунтованості прийнятого рішення за результатами співбесіди, виконання яких є запорукою доведення до кандидата, який проходить конкурсну процедуру, правомірності прийнятого щодо нього рішення та його обґрунтованості.

Відповідно до ст.8 Конституції України, ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України та ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі також ЄСПЛ).

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб.

Таким чином, спори щодо оскарження рішень Комісії з проведення конкурсу на зайняття адміністративних посад у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі належать до компетенції адміністративних судів.

Отже, під час розгляду та вирішення адміністративної справи суд наділений усією повнотою повноважень щодо перевірки оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень не лише на предмет його законності, тобто чи було таке рішення прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, але й з точки зору дотримання інших критеріїв, перелік яких наведено вище.

Оскільки предметом оспорюваного рішення Комісії є оцінка відповідності кандидата критерію доброчесності (пункт 2 Методології), а рішення про припинення участі у конкурсі приймається комісією саме з підстав невідповідності, на думку комісії, кандидата вимогам доброчесності, суд вважає безпідставними доводи відповідача про відсутність у суду повноважень оцінювати по суті такі рішення Комісії з проведення конкурсу на зайняття адміністративних посад у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі.

У цій справі суд не перебирає на себе повноваження Комісії, а лише надає оцінку зовнішній стороні рішення, а саме тому, чи є воно обґрунтованим.

Пунктом 3 ч.2 ст.2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Тобто, законодавець вимагає наявність мотивів як обов`язкової складової ухвалених суб`єктом владних повноважень рішень.

Разом з тим, в оскаржуваному рішенні, включеному до протоколу від 02.06.2021 № 9.6 дев`ятого засідання Комісії з проведення конкурсу на зайняття адміністративних посад у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі, відсутні обґрунтовані посилання на конкретні ознаки невідповідності позивача критерію доброчесності.

У постанові від 26 травня 2020 року по справі № 9901/641/18 Верховний Суд зазначив, що прозорість адміністративних процедур є ефективним запобіжником державному свавіллю.

Вмотивоване рішення демонструє особі, що вона була почута, дає стороні можливість апелювати проти нього. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися належний публічний та, зокрема, судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень.

У своїх рішеннях ЄСПЛ неодноразово наголошував, що хоча національний суд і має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган державної влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення від 01 липня 2003 року у справі «Суомінеен проти Фінляндії» № 3780001/97, п. 36).

Суд наголошує, що зміст оскаржуваного рішення Комісії не дає змоги встановити, у зв`язку з чим конкретно позивач не відповідає критерію доброчесності і жодним чином не дозволяє встановити дійсних підстав, з яких виходила Комісія під час ухвалення даного рішення, і мотивів його прийняття.

Викладене свідчить, що оскаржуване рішення, включене до протоколу від 02.06.2021 №9.6 дев`ятого засідання Комісії, є невмотивованим, тобто прийнятим з порушенням принципу адміністративної процедури, у зв`язку з чим є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір, сплачений ним при зверненні до суду з цим позовом.

Керуючись ст.ст. 2, 8-10, 14, 72-77, 90, 139, 242-246, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Конкурсної комісії з проведення конкурсу на зайняття адміністративних посад у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі (01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15) про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення, включене до протоколу від 02.06.2021 №9.6 дев`ятого засідання Комісії з проведення конкурсу на зайняття адміністративних посад у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі в частині обговорення результатів співбесіди щодо відповідності кандидата ОСОБА_1 критерію доброчесності.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Конкурсної комісії з проведення конкурсу на зайняття адміністративних посад у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сидор Н.Т.