Справа № 200/7400/24
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2024-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2024 року Справа№200/7400/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні без повідомлення сторін) адміністративну справу за позовом Департаменту патрульної поліції (адреса: 03048, місто Київ, вул. Федора Ернста, будинок 3, )

до ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 )

про стягнення зайво виплаченого грошового забезпечення,

ВСТАНОВИВ:

Департамент патрульної поліції звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Департаменту патрульної поліції, 03048 м. Київ, вул. Федора Ернста, 3 , зайво виплачене грошове забезпечення за період невиходу на службу без поважних причин, у розмірі 12967,75 грн. (дванадцять тисяч дев`ятсот шістдесят сім грн. 75 коп.).

Ухвалою від 24 жовтня 2024 року суд залишив позовну заяву Департаменту патрульної поліції без руху та встановив позивачу строк 10 днів з дня отримання ухвали на усунення недоліків шляхом належного оформлення позовної заяви відповідно до вищезазначених норм Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, надання суду доказів на підтвердження виплати відповідачу грошового забезпечення за серпень 2024 року, розрахунку зайво нарахованого грошового забезпечення за період невиходу на службу з 02.08.2024 по 31.08.2024, та утриманого у вересні 2024 року грошового забезпечення, а також надання доказів сплати судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп. або доказів наявності обставин щодо неможливості сплати судового збору, докази вжиття певних заходів для вирішення питання щодо сплати судового збору та доказів можливості його сплати в подальшому.

31 жовтня 2024 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви разом з квитанцією про сплату судового збору. Отже, станом на 31 жовтня 2024 року недоліки позовної заяви позивачем усунені.

Ухвалою від 01 листопада 2024 року суд прийняв до розгляду позовну заяву позивача, відкрив провадження в адміністративній справі № 200/7400/24 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). Зазначеною ухвалою зобов`язано відповідача надати суду належним чином засвідчені копії його паспорту та реєстраційного номеру облікової картки платника податків.

Ухвалою суду від 03 грудня 2024 року відмовлено Департаменту патрульної поліції у задоволенні клопотання про об`єднання адміністративних справ № 200/7400/24 та № 200/7362/24 в одне провадження.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином.

За правилами частини 5 та частини 8 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 ніс службу в лавах Національної поліції України з 20.09.2017 року, відповідно до наказу Департаменту патрульної поліції від 02.12.2019 р. № 941 о/с відповідач з 02.12.2019 р. перебував на посаді інспектора взводу №2 роти №4 батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції. Відповідно до наказу Департаменту патрульної поліції від 11.09.2024 р. № 518, за вчинення дисциплінарного проступку, яке полягало в тому, що відповідач з 02.08.2024 по 19.08.2024 був відсутній на службі без поважних причин, до старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора взводу №2 роти №4 БПП в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП, було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції. Згідно з наказом Департаменту патрульної поліції від 19.09.2024 № 2107 о/с інспектора взводу №2 роти №4 БПП в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 19 вересня 2024 року. Згідно із даними Розрахунку зайво виплаченого грошового забезпечення за період невиходу на службу, заборгованість за зайво нараховане грошове забезпечення за період невиходу на службу з 02.08.2024 по 31.08.2024 становила 14001,58 грн., але Департаментом патрульної поліції у вересні 2024 року було утримане зайво нараховане грошове забезпечення (за вирахуванням податків) у сумі 1033,83 uhy/. Тому на день звернення до суду заборгованість перед ДПП за зайво нараховане грошове забезпечення за період невиходу на службу становить 12967,75 грн. Позивач просить стягнути вказану заборгованість у зв`язку з тим, що відповідач не погасив таку у добровільному порядку.

Ухвалою суду від 01 листопада 2024 року відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву або заяви про визнання позову.

Як вбачається з картки обліку вихідних документів, копія ухвали про відкриття провадження у справі № 200/7400/24 разом із копією позову з додатками направлено позивачу електронною поштою на адресу: . Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Відповідно до частини 4 статті 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Згідно з частиною 6 статті 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

ОСОБА_1 проходив службу на посаді інспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ Управління патрульної поліції Донецької області Департаменту патрульної поліції.

Як вбачається з наказу Департаменту патрульної поліції від 11 вересня 2024 року № 518 «Про застосування до працівника БПП в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП дисциплінарного стягнення», відповідно до наказу Департаменту патрульної поліції від 05.08.2024 року № 1650 «Про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків» проведено службове розслідування з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування причин і обставин порушення службової дисципліни старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 , інспектором взводу № 2 роти № 4 батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ Управління патрульної поліції Донецької області Департаменту патрульної поліції, що виразилось у невиході на службу 02.08.2024 та 05.08.2024 року без поважних причин в умовах воєнного стану.

Під час службового розслідування встановлено, що старший лейтенант поліції ОСОБА_1 , інспектор взводу № 2 роти № 4 батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ Управління патрульної поліції Донецької області Департаменту патрульної поліції з 02.08.2024 року по 19.08.2024 року був відсутній на службі без поважних причин, що свідчить про вчинення ним дисциплінарного проступку. Дні невиходу на службу старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 з 02.08.2024 року по 19.08.2024 року визнано прогулами.

Наказом Департаменту патрульної поліції від 11 вересня 2024 року № 518 «Про застосування до працівника БПП в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП дисциплінарного стягнення» за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилося у порушенні пунктів 1 та 2 частини першої статті 18, частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 4, 5, 6, 8 та 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, підпунктів 1 та 10 пункту 3.1 розділу ІІІ посадової інструкції поліцейського/інспектора патрульної поліції, затвердженої наказом ДПП від 05.01.2016 № 4/1, відповідно до 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту до старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0169489), інспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ Управління патрульної поліції Донецької області Департаменту патрульної поліції, застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Вказаним наказом Управлінню фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Департаменту патрульної поліції наказано здійснити перерахунок та утримання грошового забезпечення, виплаченого старшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 , який притягується до дисциплінарної відповідальності, за час фактичних прогулів з 02.08.2024 року до 19.08.2024 року та з 20.08.2024 року до 31.08.2024 року і припинити останньому виплату грошового забезпечення з 01.09.2024 року.

Наказом Департаменту патрульної поліції від 19.09.2024 № 2107о/с старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0169489), інспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ Управління патрульної поліції Донецької області Департаменту патрульної поліції з 19 вересня 2024 року звільнено зі служби в поліції відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», підстава: Наказ Департаменту патрульної поліції від 11.09.2024 року № 518.

Відповідно до розрахунку зайво виплаченого грошового забезпечення за період невиходу на службу, складеного посадовими особами управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Департаменту патрульної поліції, заборгованість ОСОБА_1 перед Департаментом патрульної поліції із зайво нарахованого грошового забезпечення за період невиходу на службу становить 12967,75 грн.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

Статтею 1 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (частина 1 статті 59 Закону № 580-VIII).

Поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції (частина 1 статті 17 Закону № 580-VIII).

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону № 580-VIII, поліцейський зобов`язаний, зокрема: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Згідно з частиною 1 статті 94 Закону № 580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається Кабінетом Міністрів України залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Пунктом 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Частинами другою та третьою статті 77 Закону № 580-VIII визначено, що днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 затверджений Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (далі - Порядок № 260).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 260, грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

Згідно з пунктом 7 Порядку № 260 грошове забезпечення поліцейським виплачується за місцем проходження служби виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом органу поліції на грошове забезпечення.

Пунктом 8 Порядку № 260 визначено, що за час відсутності поліцейського на службі без поважних причин грошове забезпечення не виплачується. Підставою припинення виплати грошового забезпечення поліцейському є наказ керівника (начальника) органу поліції, у якому вказується, за який період припиняється виплата грошового забезпечення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідача звільнено зі служби у поліції з 19 вересня 2024 року у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Як вбачається з розрахунку зайво виплаченого грошового забезпечення за період невиходу на службу з 02.08.2024 року по 31.08.2024 року ОСОБА_1 виплачено грошове забезпечення (за вирахуванням податків) у розмірі 14001,58 грн. У вересні 2024 року відповідачу нараховано грошове забезпечення у розмірі 1049,57 грн., та утримано за період невиходу на службу з 02.08.2024 року по 31.08.2024 року (за вирахуванням податків) у сумі 1033,83 грн. Тобто загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед Департаментом патрульної поліції становить 12967,75 грн. (14001,58 грн. - 1033,83 грн.).

Доказів, які б спростовували факт існування за відповідачем вказаної заборгованості суду не надано.

Оскільки відповідач отримав безпідставно грошові кошти (надмірно нараховані та виплачені), та вже не проходить службу в Національній поліції, підлягають застосуванню норми статті 1212 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі №753/15556/15-ц зазначила, що у статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати.

Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 01.03.2021 у справі №180/1735/16-ц зазначив, що під час застосування правил статті 1215 ЦК України як винятку із статті 1212 ЦК України суди зобов`язані встановлювати наявність не двох, а трьох критеріїв для відмови у поверненні безпідставно набутого майна: добровільність дій боржника, відсутність рахункової помилки та добросовісність набувача коштів.

Таким чином, Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що не підлягають поверненню безпідставно набуті кошти за умови наявності одночасно таких умов, як здійснення виплати добровільно, відсутність рахункової помилки та добросовісність набувача коштів. У разі якщо відсутня одна із наведених умов, передбачених п.1 ч.1 ст. 1215 ЦК України, то грошові кошти, виплачені набувачу, підлягають поверненню платнику.

Із обставин встановлених під час розгляду справи вбачається, що відповідача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за відсутність його за місцем служби з 02.08.2024 року по 19.08.2024 року, у зв`язку з чим відповідач звільнений зі служби.

Суд зазначає, що доказів набуття відповідачем грошового забезпечення в сумі 12967,75 грн. у результаті рахункової помилки позивача матеріали справи не містять, однак такі грошові кошти набуті відповідачем недобросовісно, що підтверджено наказом про застосування дисциплінарного стягнення від 11.09.2024 року № 518.

Таким чином, суд дійшов виноску, що у відповідача виник обов`язок щодо повернення позивачу безпідставно набутого грошового забезпечення.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідачем доказів необґрунтованості позовних вимог позивача суду не надано.

Таким чином, приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані позивачем докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Матеріали справи не містять доказів понесення позивачем судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз. Отже, сплачена позивачем сума судового збору відшкодуванню не підлягає.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Департаменту патрульної поліції (адреса: 03048, місто Київ, вул. Федора Ернста, будинок 3, ) до ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення зайво виплаченого грошового забезпечення, задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Департаменту патрульної поліції (адреса: 03048, місто Київ, вул. Федора Ернста, будинок 3, ) зайво виплачене грошове забезпечення за період невиходу на службу без поважних причин, у розмірі 12967 (дванадцять тисяч дев`ятсот шістдесят сім) гривень 75 копійок.

Рішення ухвалене та повне судове рішення складене 25 грудня 2024 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Смагар