Справа № 340/6429/24
Суддя: В.В. НАУМЕНКО
Дата ухвалення: 2024-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року м. Кропивницький Справа № 340/6429/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді В.В. НАУМЕНКА, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача: Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 )

про визнання дій та рішення протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, через уповноваженого представника адвоката Касянчука С.В., звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд (з урахуванням уточненої позовної заяви):

1) визнати дії Військової частини НОМЕР_2 протиправними, у зв`язку з відмовою у погодженні рапорту ОСОБА_1 від 17.09.2024 року на звільнення з військової служби відповідно до підпункту «г», пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;

2) зобов`язати військову частину НОМЕР_2 погодити рапорт від 17.09.2024 року на звільнення ОСОБА_1 з військової служби за сімейними обставинами, а саме у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за один із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю І чи ІІ групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи, або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, згідно п.п. «г», п. 2, ч.4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», призваного під час мобілізації, шляхом видачі наказу про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 .

Ухвалою суду від 07.10.2024 року залишено без руху позовну заяву. У встановлений суддею строк представником позивача надано суду заяву про усунення недоліків та докази сплати судового збору.

Ухвалою суду від 22.10.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 46).

Відповідач подав відзив на позовну заяву, яким проти задоволення позову заперечив. В обґрунтування заперечень зазначив, що до рапорту позивачем не було додано документ, що підтверджує відсутність інших членів сім`ї, які б могли доглянути матір позивача. А тому відсутні підстави для звільнення позивача за пп. г п. 2 ч.4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу. З таких підстав, просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі (а.с. 49-60).

Позивач правом подати відповідь на відзив не скористався.

Дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до даних, внесених до військового квитка, позивач з 26.04.2024 року призваний на військову службу (а.с 8-8 зв.). Згідно змісту позову та матеріалів справи, проходить військову службу в лавах Збройних Сил України у складі військової частини НОМЕР_2 , що не заперечується відповідачем.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 від 26.05.1997 року (а.с. 14), батьками позивача є: мати ОСОБА_2 та батько ОСОБА_3 , шлюб між якими розірвано 08.10.2007 року відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_5 (а.с. 15).

За довідкою лікарсько-консультативної комісії при КНП «П`ятий Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» №435 від 10.05.2024 року ОСОБА_2 , 1972 року народження, потребує постійного стороннього догляду (а.с. 16)

Відповідно до висновку №435 від 10.05.2024 року форми №080-4/о, мати позивача має порушення функцій організму і рекомендації щодо отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи (а.с. 17).

ОСОБА_2 , мати позивача, відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААГ №843035 від 03.09.2024 року є інвалідом ІІ групи (загальне захворювання). Інвалідність встановлена на строк до 01.10.2025 року (а.с. 18).

17.09.2024 року позивачем подано рапорт на ім`я командира військової частини НОМЕР_2 про звільнення з військової служби відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» за сімейними обставинами у зв`язку необхідністю здійснення постійного догляду за хворою матір`ю (а.с.22). До рапорту додано:

- нотаріально завірена копія паспорту ОСОБА_2 ;

- нотаріально завірена довідка про присвоєння ідентифікаційного номера ОСОБА_2 ;

- нотаріально завірена довідка до акта огляду МСЕК №843035 від 03.09.2024;

- нотаріально завірена копія висновку №435 про наявність порушень функцій організму від 10.05.2024 ОСОБА_2 ;

- нотаріально завірена копія висновку ЛКК №435 від 10.05.2024;

- оригінал довідки від лікуючого лікаря про перебування на обліку ОСОБА_2 ;

- нотаріально завірене свідоцтво про розірвання шлюбу між батьком та матір`ю позивача серія НОМЕР_6 від 08.10.2007;

- нотаріально завірена копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 серія НОМЕР_4 від 26.05.1997;

- нотаріально завірена копія паспорту позивача;

- нотаріально завірена копія картки платника податків позивача;

- оригінал довідки про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщенні осіб;

- завірена належним чином військовою частиною НОМЕР_2 копія військової квитка ОСОБА_1 .

Як зазначено у позовній заяві та у відзиві на адміністративний позов, командування Військової частини НОМЕР_2 не розглянуло рапорт та відмовило у його погодженні, посилаючись на те, що позивачем не доведено відсутність інших членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення, які б могли здійснювати постій догляд за ОСОБА_2 , а тому відсутні підстави для звільнення позивача за пп.«г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», про що на черговому етапі погодження на рапорті зроблено запис «Не погоджую! Відсутні підстави» (а.с.24- 24 зв.).

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо не звільнення з військової служби за підпунктом г пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» протиправною, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регулюються Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25.03.1992 (далі по тексту - Закон №2232-XII).

Частинами 1, 2, 4 - 6 статті 2 Закону №2232-XII встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII і залежать від виду військової служби.

Підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період та військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, передбачені частиною четвертою цієї статті.

При цьому, пунктом першим визначені підстави для звільнення таких військовослужбовців під час дії особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану), а пунктом другим - під час воєнного стану.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України №2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово було продовжено та діє на час розгляду цієї справи.

Позивач у позовній заяві зазначає, що подав рапорт і просив його звільнити з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», згідно якого військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах:

2) під час воєнного стану:

г) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Відповідно до частини дванадцятої ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах:

3) під час дії воєнного стану:

- необхідність здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Наполягаючи на необхідності здійснення постійного догляду за хворою мамою, позивач вказує на те, що необхідність такого догляду підтверджена висновком ЛКК та довідкою МСЕК.

Водночас, відповідач не задовольнив відповідний рапорт, оскільки, як зазначено на самому рапорті та у відзиві на позовну заяву, вважає, що позивач не довів підстави для звільнення, а саме - факту відсутності інших осіб, що можуть здійснити догляд за ОСОБА_2 .

Такі підстави для обґрунтування причин залишення рапорту позивача без реалізації, суд вважає помилковими і необґрунтованими, позаяк позивач звертався з рапортом щодо його звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII через сімейні обставини у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою матір`ю інвалідом ІІ групи, а тому доведення відсутності інших осіб, що можуть здійснити догляд, не є обов`язком позивача.

Водночас, як свідчить зміст заяв по суті, предметом спірних правовідносин є фактично розгляд рапорту про звільнення та звільнення позивача зі служби за сімейними обставинами.

Дисциплінарний Статут ЗСУ визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Згідно частини 1 статті 1 Дисциплінарного Статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Відповідно до частини 6 статті 5 Дисциплінарного Статуту ЗСУ право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.

Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав.

У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.

Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (надалі Статут ВС ЗСУ) визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України (далі - військові частини).

Обов`язки посадових осіб, не зазначені в цьому Статуті, визначаються відповідними порадниками та положеннями.

Приписами пункту 14 Статуту передбачено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити до наступного прямого начальника (загальний обов`язок військовослужбовця).

Кожен військовослужбовець має право, щоб його звернення було розглянуто в межах розумних термінів, а відтак має бути належний доказ отриманням військовою частиною такого рапорту/заяви військовослужбовця чи його представника (в порядку звернення громадян), який може бути направлений рекомендованим листом із повідомленням про вручення та описом вкладення на адресу військової частини.

Інструкцією про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України 28.12.2016 № 735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 січня 2017 р. за № 94/29962 (далі Інструкція) визначений порядок розгляду, реєстрації, приймання, узагальнення та аналізу звернень військовослужбовців, членів їх сімей, працівників Збройних Сил України, а також інших громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які законно перебувають на території України (далі - громадяни), у структурних підрозділах апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, інших органів військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини), а також визначає порядок контролю за його дотриманням.

Відповідно до цієї Інструкції в роботі з письмовими (електронними) та усними зверненнями громадян має забезпечуватись кваліфікований, неупереджений, об`єктивний і своєчасний розгляд звернень.

Згідно пунктів 4-5 розділу ІІІ «Розгляд звернень громадян» Інструкції термін розгляду пропозицій, заяв та скарг обчислюється з дня, наступного за днем, з якого починається строк (таким днем є день їх надходження та реєстрації в органі військового управління, військовій частині), до дня направлення заявнику відповіді на його звернення. Якщо останній день терміну розгляду звернення припадає на неробочий день, то останнім днем терміну вважається перший після нього робочий день.

Термін розгляду пропозицій, заяв та скарг обчислюється від дня їхньої реєстрації у структурному підрозділі Міністерства оборони України, відповідальному за організацію розгляду звернень громадян.

Звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, ураховуючи вихідні, святкові та неробочі дні, а ті, які не потребують додаткового вивчення та проведення перевірки за ними, - невідкладно, але не пізніше 15 днів від дня їх отримання.

Якщо в місячний термін розв`язати порушені у зверненні питання неможливо, то керівник відповідного органу військового управління, командир військової частини або особа, що тимчасово виконує його обов`язки, установлює термін, потрібний для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати 45 днів.

Як вже було встановлено судом, позивач 17.09.2024 року звернувся до відповідача з рапортом про звільнення його з військової служби.

Розглянутим вважається звернення, по якому прийнято рішення та це рішення чи відповідь доведена до військовослужбовця належним чином. Відповідь на рапорт має містити рішення з посиланням на акти законодавства та роз`ясненням порядку оскарження.

При цьому, відлік 30-денного строку розпочинається з дня отримання військовою частиною такого звернення.

Отже, у строк до 17.10.2024 року відповідач мав розглянути рапорт та прийняти відповідне рішення, за результатами розгляду та повідомити позивача про прийняте рішення.

Натомість, відповідач, припинив процедуру розгляду поданого рапорту на етапі погодження.

При цьому, суд наголошує, що відповідно до Інструкції звернення вважається вирішеним, якщо розглянуто всі поставлені в ньому питання, прийнято обґрунтоване рішення та вжито потрібних заходів щодо його виконання і заявника повідомлено про результати розгляду звернення і прийняте рішення.

Відповідь за результатами розгляду звернення обов`язково дається тим органом військового управління, військовою частиною, які його отримали і до компетенції яких входить розв`язання порушених у зверненні питань, за підписом керівників або осіб, яким право ставити підпис надано відповідним керівником органу військового управління, командиром військової частини.

Рішення про відмову в задоволенні вимог або прохань, викладених у зверненні, доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на чинне законодавство і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. При цьому вказуються заходи, які вживались органом військового управління, військовою частиною для перевірки цього звернення. Якщо давалася усна відповідь, то складається відповідна довідка, яка додається до матеріалів перевірки звернення.

Аналіз вказаних приписів Інструкції № 735 вказує на те, що у разі надходження до відповідного органу військового управління належно оформленого письмового звернення громадянина, воно в обов`язковому порядку та строки, встановлені Інструкцією, належить прийняттю та розгляду. В свою чергу, за наслідками розгляду, заявника має бути повідомлено про результати розгляду звернення і прийняте рішення.

Суд зазначає, що право військовослужбовця на реалізацію свого права, зазначеного у рапорті, так і права на інформацію - кореспондує з обов`язком відреагувати на рапорт.

Отримавши від позивача рапорт відповідач мав розглянути його, в силу вищевказаних вимог Інструкції №735 та за наслідками розгляду повідомити позивача про результати його розгляду та прийняте рішення.

Суд зазначає, що відсутність будь-яких доказів розгляду відповідачем рапорту позивача вказує на бездіяльність відповідача саме щодо нерозгляду вищевказаного рапорту.

Окрім цього, суд вважає безпідставним зазначене відповідачем обгрунтування для відмови у розгляді та задоволенні рапорту позивача - не подання документів, що підтверджують відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення осіб, які є особами з інвалідністю та потребують постійного догляду, оскільки така умова взагалі не передбачена підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII.

На підставі зазначеного, суд виснував, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо неналежного розгляду рапорту позивача 17.09.2024 року про звільнення з військової служби за підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII, як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами, а саме: у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою, яка згідно акту огляду МСЕК визнана інвалідом ІІ групи та за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду.

Відповідно до частини 4 статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень, прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За приписами вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 розглянути рапорт від 17.09.2024 року про звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі підпункту «Г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за сімейними обставинами), з урахуванням висновків суду.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення даного адміністративного позову.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн. 96 коп., що підтверджується квитанцією (а.с. 37).

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 , що полягає у не розгляді рапорту ОСОБА_1 від 17.09.2024 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), розглянути рапорт ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 ) від 17.09.2024 про звільнення з військової служби підставі підпункту «Г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за сімейними обставинами), з урахуванням висновків суду, про результати розгляду повідомити ОСОБА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 ) сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які зареєстрували електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи. Вказане не позбавляє права таку особу отримати копію судового рішення у паперовій формі за її окремою заявою.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду В.В. НАУМЕНКО