Справа № 540/350/21
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2024-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

24 грудня 2024 р. м. ОдесаСправа № 540/350/21
Перша інстанція: суддя Ковбій О.В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Семенюка Г.В.,

суддів Домусчі С.Д., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року у справі № 540/350/21 за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Дніпропетровської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної прокуратури, Четвертої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Офісу Генерального прокурора, про проходження публічної служби, -

встановив:

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2021 року частково задоволено позовні вимоги, а саме: визнано протиправним та скасовано наказ керівника Дніпропетровської обласної прокуратури від 24 грудня 2020 року № 1096к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області та органів прокуратури; поновлено ОСОБА_1 у Правобережній окружній прокуратурі міста Дніпра на посаді рівнозначній до посади прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області та в органах прокуратури; стягнуто з Дніпропетровської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, за період з 31 грудня 2020 року по 23 квітня 2021 року, у сумі 71 386,32 грн.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Апеляційні скарги Дніпропетровської обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора задоволено. Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2021 року, в частині висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 скасовано. Прийнято в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення. В іншій частині, рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2021 року залишено без змін.

До П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року у справі № 540/350/21, в якій заявник просить скасувати постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні апеляційних скарг Дніпропетровської обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 23.04.2021 залишити без змін.

В обґрунтування вимог заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами, ОСОБА_1 зазначив, що Перший сенат Конституційного Суду України 02.10.2024 ухвалив Рішення № 9-р(І)/2024 у справі № 3-5/2023(5/23, 79/23), яким визнав таким, що не відповідає Конституції України, окреме положення абзацу шостого пункту 19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 № 113-ІХ, згідно з яким перебування прокурора на лікарняному через тимчасову непрацездатність не є перешкодою для його звільнення з посади прокурора відповідно до цього пункту. Наявність рішення Конституційного Суду України № 9-р(І)/2024 від 02.10.2024 у справі № 3-5/2023(5/23, 79/23) змінює правове регулювання спірних правовідносин та доводить факт допущення судом помилки при вирішенні спору, оскільки звільнення позивача в період його тимчасової непрацездатності суперечить складовій принципу верховенства права, а тому суперечить частині першій статті 8 Конституції України.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року у справі № 540/350/21, колегія суддів вважає, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

В адміністративному судочинстві перегляд судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати обставину (підставу), яка виникла пізніше ухвалення судового рішення. Тобто, перегляд справи у зв`язку з виключними обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням підстав, які виникли після ухвалення судового рішення.

Згідно статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є: 1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане; 2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено судове рішення; 3) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

За приписами частин першої, другої статті 365 КАС України заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 2 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення. Заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанцій з підстав, зазначених у частині 1 цієї статті, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення.

В якості виключної обставини для перегляду постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року в цій справі позивачем вказано ухвалення Першим сенатом Конституційного Суду України 02.10.2024 Рішення № 9-р(І)/2024 у справі № 3-5/2023(5/23, 79/23), яким визнано таким, що не відповідає Конституції України, окреме положення абзацу шостого пункту 19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 № 113-ІХ, згідно з яким перебування прокурора на лікарняному через тимчасову непрацездатність не є перешкодою для його звільнення з посади прокурора відповідно до цього пункту.

Так, Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду розглядав справу №808/1628/18, обставини якої є подібними, та у постанові від 19.02.2021 зазначив:

«(….) положення пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України містять імперативний припис, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи може бути підставою для перегляду рішення за виключними обставинами тільки за умови, якщо таке рішення суду ще не виконане.

Слід звернути увагу, що словосполучення "ще не виконане", яке вживається у пункті 1 частини п`ятої статті 361 КАС України не передбачає множинного тлумачення або множинного його розуміння, а також "розширеного тлумачення" про яке зазначено в ухвалі Верховного Суду від 14.05.2020, якою справу №808/1628/18 передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду. Вказана процесуальна норма має імперативний характер, є чіткою та не може бути застосована інакше ніж це передбачено процесуальним законодавством.

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Аналогічні положення містяться у статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" від 13 липня 2017 року № 2136-VIII.

Наявність Рішення Конституційного Суду України № 1-р(II)/2019 від 25 квітня 2019 року по справі №3-14/2019 (402/19, 1737/19) не змінює правового регулювання спірних правовідносин та не доводить факту допущення судом помилки при вирішенні спору, крім того, на час виникнення спірних правовідносин та на час прийняття рішення судом першої інстанції положення вказаної норми були чинними та підлягали застосуванню.

(…) не може вважатись невиконаним, в розумінні положень пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України, рішення суду, що набрало законної сили та яким у задоволенні позову відмовлено, оскільки таке рішення не передбачає примусового його виконання».

Аналогічну позицію щодо застосування приписів пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС об`єднана палата Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду підтримала в ухвалі від 21.12.2022 у справі №140/2217/19 та в ухвалі від 22.12.2022 у справі № 805/1312/16-а. Така ж позиція висловлена верховним судом у постановах від 15.09.2023 у справі № 382/573/17, від 19.02.2021 у справі № 808/1628/18.

Таким чином, оскільки постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року, про перегляд якої за виключними обставинами звернувся позивач, є судовим рішенням, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог, відповідно воно не підлягає примусову виконанню, тому у значенні пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС не може переглядатися за виключними обставинами.

Також, необхідно зазначити, що відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.10.2024 року № 9-р(І)/2024, окреме положення абзацу шостого пункту 19 розділу II „Прикінцеві і перехідні положення Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури від 19 вересня 2019 року № 113-IX, згідно з яким перебування прокурора на лікарняному через тимчасову непрацездатність не є перешкодою для його звільнення з посади прокурора відповідно до цього пункту, визнане неконституційним, утрачає чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Встановлена Конституційний Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, має значення передовсім як рішення загального характеру, яким визначається правова позиція для вирішення наступних справ, а не як підстава для перегляду справи із ретроспективним застосуванням нової правової позиції і зміни таким чином стану правової визначеності, вже встановленої остаточним судовим рішенням у справі.

Згідно ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини право на справедливий судовий розгляд, гарантоване статті 6 § 1 Конвенції про захист прав та основоположних свобод. Одним з основних аспектів верховенства права є принцип юридичної певності, який, серед іншого, вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів.

Новий розгляд справи, провадження у якій було закінчено остаточним рішенням, у зв`язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження, сам по собі не суперечить принципові юридичної визначеності в тій мірі, в якій він використовується для виправлення помилок правосуддя. Однак, Суд повинен визначити, чи була така процедура застосована у спосіб, сумісний зі ст. 6 Конвенції.

Правова певність передбачає дотримання принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип полягає в тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи (рішення у справі "Правєдная проти Росії", №. 69529/01; у справі "Рябих проти Росії", № 52854/99, пункт 52; у справі "Брумареску проти Румунії", № 28342/95, пункт 61).

Таким чином, наведені в заяві доводи, не спростовують висновки П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року, а відтак така заява задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини четвертої статті 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Керуючись ст.ст. ст. 229, 321, 325, 328, 329, 361, 363, 368, 369 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року у справі №540/350/21, - відмовити.

Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року у справі №540/350/21, - залишити в силі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Г.В. Семенюк
Судді С.Д. Домусчі О.І. Шляхтицький