Справа № 754/15526/24
Суддя: Скрипка О. І.
Дата ухвалення: 2024-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/256/24
РІШЕННЯ

Іменем України

24 грудня 2024 року Деснянський районний суд м.Києва в особі головуючого-судді Скрипки О.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з даним адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що Інспектором взводу №1 роти №6 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Третьяченком І.С. відносно неї винесено постанову про адміністративне правопорушення від 26.10.2024 року серії ЕНА №3347568 за ч.1 ст.122 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн., в якій зазначено, що нібито вона «не виконала вимоги дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», чим порушила п.8.4.б ПДР» та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП - «…порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини».

Зазначену постанову позивач вважає необґрунтованою, безпідставною та такою, що винесена з порушенням вимог чинного законодавства. Так, позивач зазначає про те, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а саме вона їхала у крайній лівій смузі, в той час, коли права смуга буза зайнята вантажівками, тому вона фізично не могла бачити знаків, які були встановлені на узбіччі, оскільки цю видимість перекривали вантажівки, а жодних дублюючих знаків в порушення закону встановлено не було; наявність перешкоди для видимості спірного дорожнього знаку визнана особисто інспектором, що має бути зафіксовано на його нагрудний відеореєстратор; навіть при відсутності в полі видимості жодних знаків, вона все ж самостійно зробила зупинку на відстані 1-2 метри після того 2 знака, щоб оцінити ситуацію її подальших дій (чи зупинитись чи продовжувати рух); тобто навіть враховуючи те, що вона самостійно зупинилась на відстані 1-2 метри після того знака, то такі дії не містять жодної суспільної небезпеки, не завдали шкоди суспільним або державним інтересам тощо. Крім того, вона не може нести відповідальність за порушення знаків, які були встановлені з порушенням правил.

З наведених підстав позивач вважає, що її безпідставно та необґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності, в зв`язку з чим просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва Скрипки О.І. від 06.11.2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у відповідності до ст. 263 КАС України. Відповідачу надано строк (15 днів) для подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

14.11.2024 року до суду надійшов відзив представника відповідача Димона І.В. на позов, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що інспектор поліції діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, а постанова винесена з дотримання всіх вимог, встановлених чинним законодавством, в зв`язку із чим представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Положеннями ч.5 ст.262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши письмові докази, які знаходяться в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що постановою інспектора взводу №1 роти №6 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Третьяченка І.С. серії ЕНА № 3347568 від 26.10.2024 року позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді адміністративного стягнення у розмірі 340,00 грн. за ч.1 ст.122 КУпАП за те, що 26.10.2024 року о 14.37 год. на трасі М-5 Київ-Одеса 452 км ОСОБА_1 , керуючи тз, не виконала вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», чим порушив п.8.4.б ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до пункту третього частини першої цієї норми, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001року № 1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 1.1 Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП, відповідальність за даною нормою настає, зокрема, за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

Дорожній знак - це технічний засіб організації дорожнього руху, який має умовні позначення, символи, які інформують учасників дорожнього руху про умови руху, його особливості і необхідні режими, а також про маршрут руху. Перелік і класифікація дорожніх знаків і їх вимоги до учасників дорожнього руху встановлюються розділом 33 Правил дорожнього руху, а їх умовний зовнішній вигляд - додатком № 1 до цих Правил.

Згідно п.п 8.4 б) ПДР України заборонні Дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи, зокрема знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги.

Відповідно до знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а у разі, коли вона відсутня, перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

Позивач у позові не заперечує, що одразу не зупинилась перед дорожнім знаком 2.2 "Контроль", пояснюючи тим, що не помітила дорожній знак, який було закрито від неї розташованими на узбіччі великогабаритними автомобілями.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників (ч. 1 ст. 78 КАС України). З урахуванням наведеного, що позивач не зупинився перед дорожнім знаком 3.41 "Контроль", так як він дану обставину не заперечує.

Також, визнання позивачем вказаної обставини підтверджується і відеозаписом з боді-камери поліцейського інспектора, надана відповідачем до відзиву, номер якої зазначено в оскаржуваній постанові. Так, з відеозапису вбачається, позивач на місці зупинки підтвердила, що не виконала вимогу дорожнього знаку 2.2.

Подальші заперечення позивача, викладені нею у позові щодо порушення ним ПДР суд оцінює критично, оскільки вважає, що вони надані з метою уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

Крім того, дані твердження позивача спростовані наданими відеозаписами з боді-камери поліцейського та відео реєстратора зі службового автомобіля, а також Тимчасовою схемою організації дорожнього руху для контрольно-пропускного пункту на автомобільній дорозі загального користування державного значення М-05 Київ-Одеса, км 452+500, погодженого Управлінням патрульної поліції в Одеській області, з яких вбачається встановлення 2-х дорожніх знаків 2.2 як на правому боці дороги на узбіччі, так і ліворуч (дублюючий) на розділювальній смузі. При цьому якщо з правого боку можлива була наявність перешкод щодо видимості дорожнього знаку, то щодо знаку, розташованого ліворуч, будь-які перешкоди у його видимості були відсутні.

Відтак, із наданих суду доказів з місця зупинки вбачається, що дорожні знаки 2.2 є повністю видимими, а тому позивач мала реальну можливість побачити ці знаки і зобов`язана була виконати вимогу цих дорожніх знаків та здійснити зупинку транспортного засобу.

Також позивач зазначає, що знак 2.2 було встановлено з порушенням вимог ДСТУ 4100-2021, проте не конкретизує, в чому саме полягали ці порушення.

Суд звертає увагу, що ДСТУ встановлює стандарти для дорожніх знаків. Однак, якщо знак не відповідає ДСТУ, але при цьому є видимим, то сама лише невідповідність стандартам не виключає обов`язку дотримання вимог дорожнього знаку.

Крім того, невідповідність встановлення даного дорожнього знаку не встановлено компетентними органами, а тому він є обов`язковим до виконання водіями.

Отже, позивач порушила вимоги знаку 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено", за що передбачена адміністративна відповідальність ч.1 ст.122 КУпАП.

Інших підстав для скасування оскаржуваної постанови позивачем не заявлено.

За таких обставин суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, винесена у відповідності з вимогами КУпАП.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

При розгляді даної справи судом встановлено наявний факт порушення позивачем правил дорожнього руху, про що зазначалось вище.

Враховуючи зазначене та з урахуванням положень ст.77 КАС України, суд вважає, що оскаржувана постанова не підлягає скасуванню в зв`язку з доведенням вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 21, 72-78, 90, 121, 123, 139, 205, 241-246, 250, 251, 286 КАС України, ст.122 ч.1, 245, 251, 268, 280 КУпАП, ЗУ «Про дорожній рух», суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 24 грудня 2024 року.

Суддя: