Справа № 520/29096/24
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2024-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2024 р. № 520/29096/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитра Волошина, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення № 59 Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області від 26.04.2024 щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 18.04.2024;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС із зниженням пенсійного віку відповідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням періодів трудової книжки НОМЕР_1 , а саме: з 25.06.1987 по 24.08.1987, з 17.08.1994 по 23.02.2001, з 24.02.2001 по 28.02.2002, з 01.03.2002 по 31.12.2003, починаючи з 18.04.2024.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила про протиправність рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 26.04.2024 № 59, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 18.04.2024. Також, позивач зазначила, що ГУ ПФУ в Харківській області протиправно не зараховано до її загального стажу періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 , а саме: з 25.06.1987 по 24.08.1987, з 17.08.1994 по 23.02.2001, з 24.02.2001 по 28.02.2002, з 01.03.2002 по 31.12.2003. Позивач вважає, що на даний час вона має право на призначення їй пенсії за віком як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС із зниженням пенсійного віку відповідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зазначене стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 25.10.2024 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив, а відповідачу - заперечення протягом п`яти календарних днів з моменту отримання відповідних документів. Витребувано в Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області заяву позивача з усіма доданими до неї документами, на підставі якої приймалося оскаржуване рішення.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана відповідачу до електронного кабінету через систему "Електронний суд", що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідач подав до суду відзив на позов, у якому зазначив, що в спірних правовідносинах ГУ ПФУ в Харківській області діяло згідно вимог чинного законодавства. Відповідач зазначив, що відсутні підстави для призначення позивачу пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку згідно Законів України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Також, відповідач повідомив, що ОСОБА_1 після 18.04.2024 зверталася 15.05.2024 та 05.06.2024 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявами про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку згідно Законів України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», і рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 11.07.2024 № 59 та рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 30.08.2024 № 59 відмовлено позивачу в призначенні пенсії.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

Позивач 18.04.2024 звернулася до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку згідно Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Рішенням ГУ ПФУ в Харківській області від 26.04.2024 № 59, прийнятим за результатом розгляду заяви позивача за принципом екстериторіальності, позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку згідно Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у зв`язку з відсутністю страхового стажу роботи.

У вказаному рішенні зазначено, що необхідний вік заявника - 52 роки, вік заявника - 54 роки, необхідних страховий стаж - 21 рік, страховий стаж заявника - 19 років 4 місяці 5 днів. За доданими документами до загального страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки від 25.06.1987 НОМЕР_2 :

- з 17.08.1994 по 23.02.2001, оскільки різниця між датою звільнення та датою наказу про звільнення більш ніж на місяць, неможливо взяти до уваги уточнюючу довідку від 08.02.2024 № 3, оскільки відсутні накази про прийняття та звільнення з роботи;

- з 24.02.2001 по 28.02.2002 та з 01.03.2022 по 28.02.2004, оскільки відсутні дані в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Не погодившись з вказаним рішенням відповідача про відмову в призначенні пенсії за віком, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Виходячи зі змісту преамбули Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Згідно зі ст. 2 Закону № 1788-XII за цим Законом призначаються трудові пенсії: до яких відносяться пенсії за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно п. 2 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-ХІІ потерпілим, які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів мають право на зниження пенсійного віку на 8 років, пенси надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058), за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Так, судом з матеріалів справи встановлено, що позивач 18.04.2024 звернулася до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку згідно Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Рішенням ГУ ПФУ в Харківській області від 26.04.2024 № 59, прийнятим за результатом розгляду заяви позивача за принципом екстериторіальності, позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку згідно Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у зв`язку з відсутністю страхового стажу роботи. (а.с. 62-63)

У вказаному рішенні зазначено, що необхідний вік заявника - 52 роки, вік заявника - 54 роки, необхідних страховий стаж - 21 рік, страховий стаж заявника - 19 років 4 місяці 5 днів. За доданими документами до загального страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки від 25.06.1987 НОМЕР_2 :

- з 17.08.1994 по 23.02.2001, оскільки різниця між датою звільнення та датою наказу про звільнення більш ніж на місяць, неможливо взяти до уваги уточнюючу довідку від 08.02.2024 № 3, оскільки відсутні накази про прийняття та звільнення з роботи;

- з 24.02.2001 по 28.02.2002 та з 01.03.2022 по 28.02.2004, оскільки відсутні дані в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Зазначене рішення позивач оскаржує в межах даної справи.

Також, у межах даної справи позивач заявила позовні вимоги про призначення та виплату їй пенсії за віком як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС із зниженням пенсійного віку відповідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням періодів трудової книжки НОМЕР_1 , а саме: з 25.06.1987 по 24.08.1987, з 17.08.1994 по 23.02.2001, з 24.02.2001 по 28.02.2002, з 01.03.2002 по 31.12.2003, починаючи з 18.04.2024, що стало підставою для відмови в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Тобто, за доводами позивача, до її страхового стажу не зараховано періоди роботи з 25.06.1987 по 24.08.1987, з 17.08.1994 по 23.02.2001, з 24.02.2001 по 28.02.2002, з 01.03.2002 по 31.12.2003.

Разом з тим, досліджуючи зміст оскаржуваного позивачем у даній справі рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 26.04.2024 № 59, суд зазначає, що оскаржуване рішення та взагалі матеріали справи не містять відомостей щодо незарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 25.06.1987 по 24.08.1987.

Оскаржуване позивачем у межах даної справи рішення містить відомості лише щодо незарахування до страхового стажу позивача періодів роботи з 17.08.1994 по 23.02.2001, з 24.02.2001 по 28.02.2002 та з 01.03.2002 по 31.12.2003.

Доказів щодо незарахування відповідачем до страхового стажу позивача періоду роботи з 25.06.1987 по 24.08.1987 позивачем до суду не подано та судом таких відомостей під час розгляду справи не встановлено.

Отже, судом не встановлено підстав для розгляду питання щодо зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 25.06.1987 по 24.08.1987, оскільки матеріали справи не містять відомостей щодо відмови пенсійного органу в зарахуванні до страхового стажу позивача зазначеного періоду роботи.

Більш того, з наявного в матеріалах справи розрахунку стажу позивача вбачається, що період роботи позивача з 25.06.1987 по 24.08.1987 є зарахованим до стажу позивача.

Також, судом під час розгляду справи встановлено, що в подальшому, після прийняття ГУ ПФУ в Харківській області рішення від 26.04.2024 № 59, позивач 15.05.2024 повторно звернулася до територіального органу пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії.

За принципом екстериторіальності заяву позивача про призначення пенсії від 15.05.2024 було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та прийнято рішення № 59 від 11.07.2024 про відмову в призначенні пенсії. (а.с. 59-60)

У рішенні ГУ ПФУ в Івано-Франківській області зазначено, що вік заявниці на дату звернення становить 54 роки, згідно наданих документів та індивідуальних відомостей страховий стаж заявниці станом на дату звернення становить 22 роки 10 місяців 12 днів. Однак, у матеріалах справи відсутня довідка або первинні документи про участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що передбачено порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За результатами розгляду документів, доданих позивачем до заяви, не зараховано період роботи з 24.02.2001 по 28.02.2002 та з 01.03.2002 по 28.02.2004, оскільки відсутні дані в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Тобто, Головним управлінням Пенсійного фонду в Івано-Франківській області при розгляді заяви позивача про призначення пенсії, поданої вдруге 15.05.2024, не зарахував до страхового стажу позивача періоди роботи з 24.02.2001 по 28.02.2002 та з 01.03.2002 по 28.02.2004.

При цьому, станом на час розгляду Головним управлінням Пенсійного фонду в Івано-Франківській області заяви позивача, страховий стаж позивача визначено в розмірі - 22 роки 10 місяців 12 днів, при тому, що при винесенні Головним управлінням Пенсійного фонду в Харківській області рішення при розгляді первинної заяви позивача про призначення пенсії, страховий стаж позивача було визначено в розмірі - 19 років 4 місяці 5 днів.

Рішення Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області містить відомості лише щодо незарахування до страхового стажу позивача періодів роботи з 24.02.2001 по 28.02.2002 та з 01.03.2002 по 28.02.2004.

Доказів щодо незарахування відповідачем до страхового стажу позивача періоду роботи з 17.08.1994 по 23.02.2001 після розгляду пенсійним органом заяви позивача від 15.05.2024 позивачем до суду не подано та судом таких відомостей під час розгляду справи не встановлено.

Також, судом під час розгляду справи встановлено, що в подальшому, після прийняття Головним управлінням Пенсійного фонду в Івано-Франківській області рішення №59 від 11.07.2024, позивач 05.06.2024 втретє звернулася до територіального органу пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії.

За принципом екстериторіальності заяву позивача про призначення пенсії від 05.06.2024 було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві та прийнято рішення № 59 від 30.08.2024 про відмову в призначенні пенсії. (а.с. 48-49)

У рішенні зазначено, що згідно з довідкою від 08.02.2024 № 3, виданою товариством на підставі книги особових рахунків по нарахуванню заробітної плати за 1987 рік, які знаходяться на зберіганні у товаристві, позивач з 25.06.1987 по 24.08.1987 працювала у Вільчанській міжрайонній базі. Відповідно до статті 44 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. Перевіркою відповідності змісту довідки № 15 даним первинних документів, про що складено акт 21.08.2024 № 1000-1103-1/6401, в книзі по нарахуванню зарплати працюючим Вильча МРБ за серпень 1987 року зазначено: ОСОБА_2 (мовою оригіналу). Нарахування заробітної плати за серпень 1987 року відсутнє. У графі Всего по кредиту (мовою оригіналу) відображено «-», інших документів для перевірки які підтверджують роботи в зоні відчуження не надано. Враховуючи зазначене, позивачу відмовлено в призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до Закону № 796.

При цьому, зазначене рішення ГУ ПФУ в м. Києві не містить відомостей щодо незарахування до страхового стажу позивача будь-яких періодів роботи.

Фактично, при розгляді останньої заяви позивача про призначення пенсії від 05.06.2024, позивачу відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з ненаданням належної довідки або інших документів, які б підтверджували роботи в зоні відчуження. Інших причин для відмови, в тому числі щодо відсутності необхідного страхового стажу позивача, рішення пенсійного органу, прийняте за результатом розгляду останньої заяви позивача, не містить.

Також, з матеріалів справи вбачається, що Пенсійним фондом України направлявся позивачу лист від 04.10.2024 № 41704-46263/С-03/8-2000/24, в якому було повідомлено позивача, що відповідно до акту перевірки від 21.08.2024 № 1000-1103-1/6401 достовірності документів, наданих для призначення (перерахунку) пенсій. В книзі по нарахуванню зарплати працюючим «Вильча МРБ» за серпень 1987 року зазначено: ОСОБА_2 (мовою оригіналу). Нарахування заробітної плати за серпень 1987 року відсутнє. У графі «Всего по кредиту» відображено «-», інших документів для перевірки які підтверджують роботи в зоні відчуження не надано. Зазначеним листом було повідомлено позивача, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії зі зниженням віку відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки відсутні документи які підтверджують роботу в зоні відчуження. (а.с. 54-55)

Тобто, позивач мала бути обізнана про те, що рішенням ГУ ПФУ в м. Києві №59 від 30.08.2024 за результатом розгляду останньої заяви позивача про призначення пенсії від 05.06.2024, поданої позивачем втретє, їй було відмовлено в призначенні пенсії саме у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують роботу в зоні відчуження. Відомостей щодо недостатності страхового стажу або щодо незарахування певних періодів до страхового стажу позивача зазначене (останнє) рішення пенсійного органу не містить.

Позивачем зазначених обставин не спростовано.

При цьому, суд зазначає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області рішення № 59 від 11.07.2024 та рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві № 59 від 30.08.2024 позивачем у межах даної справи не оскаржуються.

Суд зазначає, що, отримавши рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області та рішення ГУ ПФУ в м. Києві, прийняті за результатом повторного подання позивачем заяв про призначення пенсії, позивач ініціювала даний спір з приводу оскарження рішення ГУ ПФУ в Харківській області, прийнятого за її первинною заявою про призначення пенсії.

Разом з тим, аналізуючи вищевикладені обставини, встановлені судом під час розгляду справи, вбачається, що після отримання спірного в даній справі рішення ГУ ПФУ в Харківській області № 59 від 26.04.2024 про відмову позивачу в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, позивач зазначене рішення не оскаржувала, а двічі зверталася з заявами про призначення пенсії від 15.05.2024 та від 05.06.2024, за результатом розгляду яких ГУ ПФУ в Івано-Франківській області та ГУ ПФУ в м. Києві було прийнято рішення про відмову позивачу в призначенні пенсії з інших підстав. Так, останнім рішенням ГУ ПФУ в м. Києві № 59 від 30.08.2024 було відмовлено позивачу в призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують роботу в зоні відчуження.

При цьому, як вбачається зі змісту рішення ГУ ПФУ в м. Києві № 59 від 30.08.2024, прийнятого за останньою заявою позивача про призначення пенсії, пенсійним органом не зазначено про недостатність страхового стажу позивача для призначення пенсії або про незарахування до страхового стажу позивача певних періодів роботи. Доказів незарахування до страхового стажу позивача періодів роботи, зазначених позивачем у позовній заяві, після розгляду пенсійним органом заяв позивача про призначення пенсії від 15.05.2024 та від 05.06.2024, а саме: з 25.06.1987 по 24.08.1987, з 17.08.1994 по 23.02.2001, з 24.02.2001 по 28.02.2002, з 01.03.2002 по 31.12.2003, матеріали справи не містять. Позивачем відповідних доказів не надано.

Тобто, суд констатує про відсутність спору щодо зарахування до страхового стажу позивача заявлених позивачем періодів роботи.

Отже, позовні вимоги в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області зарахувати до страхового стажу позивача заявлені позивачем періоди роботи не підлягають задоволенню.

Також, суд зазначає, що відсутні підстави для скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 59 від 26.04.2024 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, після зазначеного рішення позивачем двічі подавалися заяви про призначення пенсії з додатковими документами, за результатами розгляду яких пенсійним органом не було встановлено наявності обставин, які стали підставою для відмови позивачу в призначенні пенсії при прийнятті рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 59 від 26.04.2024 за первинною заявою позивача, тому зазначене рішення на даний час не спричиняє жодних наслідків для позивача. Позивачем на спростування зазначеної обставини відповідних обґрунтувань та доказів не надано.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Таким чином, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

ЄСПЛ у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п. 33 рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України").

Суд зазначає, що звернення до суду є способом захисту не наявних суб`єктивних прав, а лише порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах, а тому встановлена судом відсутність порушеного права та з огляду на передчасність звернення до суду є підставою для відмови у задоволенні позові.

Така правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 07.02.2019 у справі №144/1883/15-а, від 01.07.2019 у справі № 460/1019/16-а, від 08.11.2019 у справі №157/1231/15-а, від 23.09.2020 у справі №809/295/17, від 12.05.2021 у справі №640/11938/20.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у межах даної справи позивач оскаржує рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 59 від 26.04.2024 та просить зарахувати до її страхового стажу періоди роботи, які фактично вже є зарахованими до її страхового стажу при подальшому розгляді пенсійним органом заяв позивача про призначення пенсії, поданих після прийняття Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області рішення №59 від 26.04.2024.

При цьому, позивач фактично ініціювала даний спір у суді з приводу оскарження первинного рішення пенсійного фонду, яке не є кінцевим рішенням про відмову позивачу в призначенні пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, кінцеве рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві з інших підстав, отже, може бути оскаржене позивачем за відповідною територіальною юрисдикцією, враховуючи, що місце проживання позивача зареєстроване в місті Києві та відповідний територіальний орган пенсійного фонду розміщений в місті Києві.

Отже, позивачем не доведено порушення її прав з боку відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області. Судом таких обставин також не встановлено.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Суд зауважує, що рішення Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області рішення № 59 від 11.07.2024 та рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві № 59 від 30.08.2024 позивач у межах даної справи не оскаржує. Зазначені рішення прийняті територіальними управліннями Пенсійного фонду України з інших підстав. Відомостей щодо скасування таких рішень матеріали справи не містять.

У позовній заяві позивачем викладені доводи, що не стосуються предмета розгляду в даній справі.

З огляду на те, що останнє рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві № 59 від 30.08.2024 про відмову в призначенні пенсії позивачу є чинним, вимога позивача про призначення пенсії не підлягає задоволенню.

При цьому, в межах даної справи, враховуючи заявлені позивачем позовні вимоги, судом не було встановлено протиправності в діях чи рішеннях відповідача, тому підстави для розгляду питання про призначення позивачу пенсії відсутні.

За викладених обставин суд дійшов висновку про залишення позову без задоволення.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Дмитро ВОЛОШИН