Справа № 260/606/24
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2024-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 рокуЛьвівСправа № 260/606/24 пров. № А/857/13148/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Пліша М. А.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року у справі № 260/606/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

суддя в 1-й інстанції Плеханова З.Б.,

час ухвалення рішення 16 квітня 2024 року,

місце ухвалення рішення м. Ужгород,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просила визнати незаконним та скасувати рішення від 05 вересня 2023 року №44 про відмову у призначенні пенсії, зобов`язавши Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області при визначенні тривалості страхового стажу зарахувати їй до страхового стажу незараховані періоди роботи в ДП «ЗВВО», тобто 3 роки 8 місяців 15 днів, відповідно до даних трудової книжки, призначити і здійснити перерахунок та виплату пенсії з дати призначення пенсії, врахувавши страховий стаж роботи, за періоди, які невизнані Головним управлінням Пенсійного фонду у Миколаївській області та вказані у рішенні від 05 вересня 2023 року №44 про відмову у призначенні пенсії.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду в Миколаївській області від 05 вересня 2023 року за № 44 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Закарпатській області здійснити з дня звернення ОСОБА_1 із заявою від 17 серпня 2023 року перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії на підставі рішення № 44 від 25 серпня 2023 року.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач- Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що персоніфікований облік відомостей у системі загальнообов`язкового страхування з 01 липня 2000 року є обов`язковим. Отже, обчислення пенсій здійснюється із заробітку особи за період роботи після 01 липня 2000 року за даними системи персоніфікованого обліку. Крім того, відомості, які містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду для: підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; обчислення страхових внесків; визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Також зазначає, що відповідно до пункту третього частини першої статті 16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» застрахована особа має право вимагати від страхувальника сплати страхових внесків, у тому числі в судовому порядку. Отже, такі положення закону надають працівнику право безпосередньо в судовому порядку вимагати від страхувальника сплати страхових внесків. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що спірні періоди роботи підтверджуються записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 20 квітня 1982 року. Відсутність у відомостях про застраховану особу інформації щодо сплати страхових внесків страхувальником у періоди роботи позивача протягом липня 2000 року- квітня 2001 року та січня - грудня 2002 року не є підставою для не врахування таких періодів до страхового стажу при призначенні пенсії, оскільки працівник не повинен нести відповідальність за неналежне виконання підприємством-страхувальником обов`язку щодо належної сплати страхових внесків. Також позивач зазначає, що відсутні докази того, що відповідачем була здійснена перевірка, в ході якої могли б бути встановлені обставини , які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, проте це не може нівелювати відомості, що зазначені у трудовій книжці та позбавляти позивача права на належне пенсійне забезпечення з врахуванням набутого стажу. Таким чином, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 17 серпня 2023 року позивач подала заяву до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про призначення пенсії за віком відповідно до частини 1 статті 26 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ГУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058).

До заяви про призначення пенсії було подано:

- трудову книжку НОМЕР_2 ;

- диплом НОМЕР_3 про навчання в Закарпатському машинобудівному технікумі

- довідку № 10 від 16 січня 2023 року, видану в.о. директора ДП "Закарпатське вертолітне виробниче об`єднання" із зазначенням факту роботу позивачки на даному підприємстві з 06 квітня 1982 року (наказ № 53к від 20 квітня 1982 року) по 23 лютого 2004 року (наказ № 27к від 23 лютого 2004 року). Довідка видана на підставі книги наказів прийому/звільнення та карти Т2;

- довідку № 11 від 16 січня 2023 року, надану в.о. директора ДП "Закарпатське вертолітне виробниче об`єднання" про те, що Закарпатський машинобудівний завод був перейменований на Державне підприємство «Закарпатське вертолітне виробниче об`єднання» з 11 травня 1989 року. Наказ 512/0;

- формуляр підтвердження страхового стажу ОСОБА_1 за періоди її роботи з 2017 року по 2022 рік у Чеській республіці, надісланий в ГУ ПФУ в Закарпатській області Департаментом пенсійного забезпечення ПФУ;

- довідку про заробітну плату для обчислення пенсії № 3 від 11 січня 2023 року, надану ДП "Закарпатське вертолітне виробниче об`єднання" за період з 1986 по 1990 роки;

- свідоцтво про народження ОСОБА_2 НОМЕР_4 ;

- паспорт НОМЕР_5 ОСОБА_1 з відміткою про шлюб з ОСОБА_1 ;

- довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру ОСОБА_1 ;

- довідку про відкритий рахунок в банку;

- довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01 липня 2000 року;

- довідка про зміну назви організації;

- заява про призначення/перерахунку пенсії;

- свідоцтво про шлюб.

У розписці - повідомленні зазначено документи, які подано заявником.

Інформація щодо надання додаткових документів у матеріалах відмовної пенсійної справи - відсутня.

Відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 виданої 20 квітня 1982 року:

Навчання в Закарпатському машино-будівельному технікумі з 01 вересня 1978 року по 23 березня 1982 року.

Закарпатський машино - будівельний завод:

- 06 квітня 1982 року - прийнята техніком технологом 11 цеху ( Наказ №53/к від 20 квітня 1982 року);

- 02 січня 1989 року - присвоєно друга категорія техніка - технолога ( Наказ №108 від 02 лютого 1989 року);

23 лютого 2004 року - звільнена з роботи за п. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою двох сторін (Наказ №27/к від 23 лютого 2004 року).

Всі наведені вище записи в трудовій книжці, виданій позивачу 28 грудня 1977 року про його прийняття на роботу, звільнення з роботи виконані акуратно, кульковою ручкою, містять посилання на накази в графі «На підставі чого внесена запис» та записи про звільнення з роботи завірені підписом та скріплені печаткою

Згідно з довідкою, що видана ДП "Закарпатське вертолітне виробниче об`єднання" від 16 січня 2023 року №11, Закарпатський машинобудівний завод був перейменований на Державне підприємство Закарпатське вертолітне виробниче об`єднання з 11 травня 1989 року (наказ 512/0), на підставі наказу Міністра авіаційної промисловості СРСР № 107 від 02 березня 1989 року.

Відповідно до Довідки виданої ДП "Закарпатське вертолітне виробниче об`єднання" від 16 січня 2023 року №10 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно працювала на ДП «ЗВВО» з 06 квітня 1982 року (наказ № 53к від 20 квітня 1982 року) по 23 лютого 2004 року (наказ № 27к від 23 лютого 2004 року).

З 17 серпня 2023 року рішенням від 25 серпня 2023 року № 44 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до частини 1 статті 26 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ГУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058) з урахуванням страхового стажу 30 років 07 місяців 22 дні.

До страхового стажу відповідно до заяви Позивача від 17 серпня 2023 зараховано, зокрема, період роботи в ДП "ЗВВО" з 06 квітня 1982 року по 23 лютого 2004 року, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_6 від 20 квітня 1982 року та довідкою від 16 січня 2023 року № 10.

05 вересня 2023 року за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області прийнято рішення № 44, яким скасовано рішення від 25 серпня 2023 року № 44 про призначення позивачу пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1058 та прийнято рішення від 05 вересня 2023 року № 44 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 1058, в якому зазначено наступне:

Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 17 серпня 2023 року.

Рішенням від 25 серпня 2023 року № 44 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 17 серпня 2023 року, з урахуванням страхового стажу 30 років 07 місяців 22 дні.

До страхового стажу зараховано, зокрема, період роботи в ДІЇ "ЗВВСГ з 06 квітня 1982 року по 23 лютого 2004 року згідно з трудовою книжкою НОМЕР_6 від 20 квітня 1982 року та довідкою від 16 січня 2023 року № 10.

Повторно розглянуто заяву від 17 серпня 2023 року та надані документи.

Пенсійний вік відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 60 років.

Вік заявниці 60 років 06 місяців.

Необхідний страховий стаж відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 30 років.

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

- до страхового стажу не зараховані періоди роботи в ДП "ЗВВСГ протягом липня 2000 року - квітня 2001 року та січня - грудня 2002 року, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_6 від 20 квітня 1982 року та довідкою від 16 січня 2023 року № 10, оскільки відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб.

Періоди роботи протягом травня - грудня 2001 року та січня - грудня 2003 року, зараховано до страхового стажу, частково, за наявними даними в реєстрі застрахованих осіб про нараховану заробітну плату та сплату страхових внесків.

Страховий стаж особи становить 26 років 11 місяців 07 днів, (в тому числі робота в Чеській Республіці - 05 років 0 місяців 23 дні).

За результатами розгляду документів електронної пенсійної справи ОСОБА_1 , вирішено:

- скасувати рішення від 25 серпня 2023 року № 44 про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до ч. 1, ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- відмовити в призначенні пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 30 років.

Позивач, вважаючи вказане рішення ГУ ПФУ у Миколаївській області від 05 вересня 2023 року протиправним, звернувся з позовом у суд.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням спірних періодів, а також періодів, що були враховані відповідачами, стаж позивача, що дає право на призначення пенсії за віком, складає понад 30 років. У зв`язку із досягненням позивачем відповідного віку, наявності необхідного стажу роботи, позивач набув право на призначення пенсії. Враховуючи вищезазначене, рішення Головного управлінням пенсійного фонду у Миколаївській області від 05 вересня 2023 року №44 про відмову у призначенні пенсії є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки відповідач безпідставно відмовив у зарахуванні до страхового стажу позивача окремих періодів трудової діяльності та перерахунку пенсії, і з метою ефективного захисту порушених прав позивача необхідно визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в Миколаївській області від 05 вересня 2023 року за № 44 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, а оскільки рішення пенсійного органу в Закарпатській області № 44 від 25 серпня 2023 року прийнято з врахування всього періоду роботи позивачки на ДП "Закарпатське вертолітне виробниче об`єднання", необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Закарпатській області здійснити з дня звернення ОСОБА_1 із заявою від 17 серпня 2023 року перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії, з урахуванням вказаного страхового стажу на підставі рішення № 44 від 25 серпня 2023 року.

Колегія суддів з врахуванням ч.1 ст.308 КАС України переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Даючи правову оцінку висновку суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що такий відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з ч.3 ст.23 Загальної декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

За змістом ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV (далі Закон №1058-ІV) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно з ч.1 ст.113 Закону №1058-IV держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат та їх пенсійних активів, що обліковуються на накопичувальних пенсійних рахунках.

На підставі ч.1 ст.16 Закон №1058-IV застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

З цим правом кореспондується обов`язок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески незалежно від фінансового стану платника (ч.12 ст. 20 Закону № 1058-IV).

За змістом п.1 ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-IV (далі - Закон №2464-IV) платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до ст.4 Закону № 2464-IV платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно зі ст.26 Закону №2464-IV посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску.

З аналізу навдених вище правових норм суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює особа, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи. Таким чином, позивач не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страхових внесках не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів її роботи.

Так, згідно з п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За змістом п.3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п.2.2 Інструкції №58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Згідно з п.4.1 Інструкції у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 вересня 2023 року ГУ ПФУ у Миколаївській області скасовано рішення ГУ ПФУ у Закарпатській області від 25 серпня 2023 року №44 про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до ч. 1, ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та відмовило в призначенні пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 30 років.

Крім того, у рішенні зазначено про те, що за наявними даними в реєстрі застрахованих осіб про нараховану заробітну плату та сплату страхових внесків, страховий стаж становив 26 років, 11 місяців 07 днів, в тому числі і робота в Чеській республіці 05 років 23 дні.

Записами трудової книжки серії НОМЕР_6 підтверджено періоди роботи ОСОБА_1 в ДП «ЗВВСГ» з 06 квітня 1982 року по 23 лютого 2004 року. Крім того, позивачем подано Довідку видану ДП "Закарпатське вертолітне виробниче об`єднання" від 16 січня 2023 року №10 про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно працювала на ДП «ЗВВО» з 06 квітня 1982 року по 23 лютого 2004 року.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що стаж позивача, який дає право на призначення пенсії за віком, складає понад 30 років. У зв`язку із досягненням позивачем відповідного віку, наявності необхідного стажу роботи, позивач набув право на призначення пенсії.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, відповідач безпідставно відмовив у зарахуванні до страхового стажу позивача окремих періодів трудової діяльності та перерахунку пенсії, оскільки відсутність у відомостях про застраховану особу інформації щодо сплати страхових внесків страхувальником у періоди роботи позивача не є підставою для не зарахування до страхового стажу при призначенні пенсії, оскільки працівник не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків.

Колегія суддів наголошує що, застрахована особа має право вимагати від страхувальника сплати страхових внесків, у тому числі в судовому порядку, проте звертатися до суду з вказаною вимогою до страхувальника є правом, а не обов`язком застрахованої особи, а порушення страхувальником порядку сплати страхових внесків не може тягнути негативні наслідки для застрахованої особи у виді не зарахування періодів роботи до страхового стажу

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення Головного управлінням пенсійного фонду у Миколаївській області, від 05 вересня 2023 року за № 44 про відмову у призначенні пенсії є протиправним та підлягає скасуванню. Крім того, спірні періоди роботи підтверджуються записами у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 виданої 20 квітня 1982 року, а тому з метою ефективного поновлення порушених прав позивача необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Закарпатській області здійснити з дня звернення ОСОБА_1 із заявою від 17 серпня 2023 року перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії на підставі рішення № 44 від 25 серпня 2023 року.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Крім того, колегія суддів зазначає, що рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року у справі № 260/606/24 переглянуто в межах доводів апеляційної скарги та вважає недоцільним виходити за межі апеляційної скарги та переглядати оскаржуване рішення в решті вимог.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року у справі №260/606/24 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 23 грудня 2024 року.