Справа № 200/5535/24
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2024-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року справа №200/5535/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року у справі № 200/5535/24 (головуючий суддя І інстанції Тарасенко І.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу періодів з 01.01.1992 року по 10.08.1993 року та з 30.11.1998 року по 28.05.1999 року, та зарахуванні періоду роботи в районах Крайньої Півночі в періоди з 13.08.1984 року по 30.11.1984 року в розрахунку 1 рік і 6 місяців до 1 року роботи в районах Крайньої Півночі;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періодів з 01.01.1992 року по 10.08.1993 року та з 30.11.1998 року по 28.05.1999 року, та зарахуванні періоду роботи в районах Крайньої Півночі в період з 13.08.1984 року по 30.11.1984 року в пільговому обчисленні один рік роботи за 1 рік і 6 місяців роботи в районах Крайньої Півночі та здійснити перерахунок пенсії з 30.05.2024 року з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позову зазначив, що йому призначена пенсія за віком відповідно до Закону № 1058 з 15.07.2023.

Однак, відповідачем протиправно не враховано до страхового стажу періоди з 01.01.1992 року по 10.08.1993 року та з 30.11.1998 року по 28.05.1999 року роки, та не зараховано період трудового стажу в районах Крайньої Півночі в періоди з 13.08.1984 року по 30.11.1984 року та з 02.12.1987 року по 30.11.1990 року в розрахунку 1 рік і 6 місяців до 1 року роботи в районах Крайньої Півночі.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу періодів з 01.01.1992 року по 10.08.1993 року та з 30.11.1998 року по 28.05.1999 року, та зарахуванні періоду роботи в районах Крайньої Півночі в періоди з 13.08.1984 року по 30.11.1984 року в розрахунку 1 рік і 6 місяців до 1 року роботи в районах Крайньої Півночі.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періодів з 01.01.1992 року по 10.08.1993 року та з 30.11.1998 року по 28.05.1999 року, та зарахуванні періоду роботи в районах Крайньої Півночі в період з 13.08.1984 року по 30.11.1984 року в пільговому обчисленні один рік роботи за 1 рік і 6 місяців роботи в районах Крайньої Півночі та здійснити перерахунок пенсії з 30.05.2024 з урахуванням раніше виплачених сум.

З урахуванням ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року про виправлення описки, стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн.

Не погодившись з судовим рішенням відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Позивачем не надано договори або довідки про користування пільгами за період роботи в районах Крайньої півночі з 13.08.1984 по 30.11.1984, тому пенсійним органом правильно не зараховано цей період до страхового стажу позивача.

В зв`язку з припиненням участі України в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року відсутні підстави для врахування до страхового стажу позивача періодів роботи в АК «Алмази Росії-Саха» з 01.01.1992 по 10.08.1993.

Відповідно до п.1 ст.24 Закону № 1058 відсутні підстави для врахування до страхового стажу позивача періоду отримання матеріальної допомоги в Дружківському центрі зайнятості з 30.11.1998 по 28.05.1999.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП Діловодство спеціалізованого суду.

Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему Електронний суд матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.

Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі Електронний суд.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, отримує пенсію за віком відповідно до ст. 24 Закону № 1058 з 15 липня 2023 року.

При призначенні пенсії позивачу не зараховано до страхового стажу:

- період з 01.01.1992 по 10.08.1993 відповідно до Постанови КМУ від 29.11.2022 № 1328 Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення;

- період з 30.11.1998 по 28.05.1999 не зараховано, оскільки період отримання матеріальної допомоги не зараховується до страхового стажу, оскільки це не було передбачено діючим законодавством станом на дату її отримання;

- період трудового стажу в районах Крайньої Півночі в періоди з 13.08.1984 по 30.11.1984 в розрахунку 1 рік і 6 місяців до 1 року роботи в районах Крайньої Півночі, оскільки позивачем не надано довідки чи договору.

30 травня 2024 року позивач звернувся до пенсійного органу з заявою про перерахунок пенсії, просив зарахувати до страхового стажу періоди трудової діяльності з 01.01.1992 по 10.08.1993 та з 30.11.1998 по 28.05.1999, періоди з 13.08.1984 по 30.11.1984, з 02.12.1987 по 30.11.1990 в розрахунку 1 рік і 6 місяців роботи в районах Крайньої Півночі.

Листом № 17650-14962/Ш-02/8-0500/24 від 05.07.2024 відповідач повідомив позивача, що період його роботи з 01.01.1991 31.12.1991 враховано в календарному обчисленні, в кратному обчисленні 1 рік за 1,5 року зараховані періоди роботи в районах Крайньої Півночі з 01.12.1984 по 01.12.1987 та з 01.12.1990 по 31.12.1990.

Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_3 ОСОБА_1 з 30.11.1998 розпочата виплата допомоги відповідно до ст. 31 закону України Про зайнятість населення (запис № 17) та 28 травня 1999 року закінчена виплата матеріальної допомоги відповідно до ст. 31 закону України Про зайнятість населення (запис № 18).

Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_3 позивач працював в РФ в акціонерній компанії «Алмази Росії-Саха»№ з 01.01.1992 по 10.08.1993;

- з 13.08.1984 по 30.11.1984 працював керівником автомобільного кружка в СЮТ Мирненськлого ГорОНО (район Крайньої Півночі).

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 була чинною на час роботи позивача в РФ, тому періоди роботи в РФ до лютого 2022 року підлягають зарахуванню до його страхового стажу.

Для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі достатньо одного із документів: трудової книжки, або письмового договору, або довідки, а не їх сукупність.

На час отримання позивачем матеріальної допомоги по безробіттю правові норми передбачали зарахування періоду її отримання до загального трудового стажу, а отже дії відповідача щодо неврахування до страхового стажу періоду з 30.11.1998 по 28.05.1999 є протиправними.

Оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

До дати набрання чинності Законом України № 1058, а саме до 01.01.2004 року стаж вимірювався часом роботи - трудовий стаж.

Так, відповідно до норм Закону СРСР «Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР», який набрав чинності 15.05.1990, норм Закону України «Про пенсійне забезпечення», який набрав чинності 01.01.1992 та діяв на час спірних періодів трудової діяльності позивача, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості перерв (…)

Згідно з частиною другою статті 4 Закону України № 1058 якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, є багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі, Україна та Російська Федерація (надалі Угода).

Відповідно до статті 5 Угоди ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди.

На підставі статті 1 Угоди пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Згідно з частиною третьою статті 6 Угоди обчислення пенсій відбувається із заробітку (доходів) за періоди роботи, які зараховуються в трудовий стаж. У тому випадку якщо у державах-учасницях Угоди введено національну валюту, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Відповідно до абзацу 5 підпункту 3 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 (далі - Порядок № 22-1) особи, яким пенсія відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення призначається з урахуванням заробітної плати, отриманої за періоди роботи на територіях держав-учасниць міжнародних договорів (угод), надають довідки про заробітну плату для призначення пенсії (з розбивкою по місяцях), видані підприємствами, установами чи організаціями (їх правонаступниками), де працювала особа, або архівними установами.

Аналіз наведених правових норм свідчить, що заробіток (дохід) за періоди роботи на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, враховується при обчисленні розміру пенсії за умови надання особою довідки про заробітну плату для призначення пенсії (з розбивкою по місяцях).

Як свідчать матеріали справи, відповідачем не зараховано до страхового стажу позивача період його роботи на території РФ з 01.01.1992 по 10.08.1993 в зв`язку з припиненням України з 01.01.2023 участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Відповідно до Постанови КМУ від 29.11.2022 № 1328 Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення (далі Постанова № 1328), Україна вийшла з вищезазначеної Угоди.

Постанова № 1328 набрала чинності 02.12.2022.

Проте позивач працював в РФ до 02.12.2022, а саме з 01.01.1992 по 10.08.1993, тобто в той період, коли Україна, як держава-учасниця Угоди, зобов`язана була виконувати зобов`язання з пенсійного забезпечення, взяті згідно із Угодою.

Крім цього, згідно пункту 2 статті 13 Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

З огляду на вищевикладене, відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу позивача періоди роботи на території Російської Федерації з 01.01.1992 по 10.08.1993.

Щодо зобов`язання пенсійного органу зарахувати до страхового стажу позивача період роботи в районах Крайньої Півночі з 13.08.1984 по 30.11.1984 в пільговому обчисленні один рік роботи за 1 рік і 6 місяців роботи суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 5 Прикінцевих положень Закону № 1058 період роботи до 01.01.1991 в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 № 148 Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку № 22-1 звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

На підставі пункту 7 Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Згідно з пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 22-1 у якості документів про стаж, які передбачені вищезазначеним Порядком підтвердження наявного трудового стажу, за період роботи до 01 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген можуть надаватись договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, визначений постановою Ради Міністрів СРСР № 1029 від 10 листопада 1967 року.

Аналіз вищезазначених приписів законодавства свідчить, що для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка, або письмовий трудовий договір, або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Тобто, достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом в постановах від 18.06.2020 у справі № 140/1319/16-а, від 15.01.2021 у справі № 348/2319/16-а та інших.

З огляду на вищевикладене пенсійним органом протиправно не зараховано період роботи позивача в районах Крайньої Півночі з 13.08.1984 року по 30.11.1984 року без розрахунку 1 рік і 6 місяців до 1 року роботи в районах Крайньої Півночі.

Щодо не зарахування до страхового стажу позивача період його перебування на обліку в центрі зайнятості з 30.11.1998 по 28.05.1999, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 5 пункту 5 статті 31 Закону №1533 тривалість виплати допомоги по безробіттю, матеріальної допомоги у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації скорочується на строк до 90 календарних днів у разі порушення умов і строку реєстрації та перереєстрації як безробітного, а також недотримання рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню.

Верховний Суд в постанові від 20 квітня 2022 року у справі № 638/7217/16-а зазначив, що виплата допомоги по безробіттю та перебування на обліку безробітних є самостійними процедурами з окремими строками та підставами для їх початку та припинення. При цьому, період перебування на обліку в центрі зайнятості як безробітної і строк виплати допомоги можуть не співпадати.

Згідно з підпунктами а та б пункту 1 статті 29 Закону України Про зайнятість населення від 1 березня 1991 року № 803-XII (далі- Закон № 803 в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) громадянам, зареєстрованим на загальних підставах у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, визнані у встановленому порядку безробітними і мають право на одержання допомоги по безробіттю, гарантується її виплата у розмірі: не менше 50 процентів середньої заробітної плати за попереднім місцем роботи, але не більше середньої заробітної плати, що склалася в народному господарстві відповідної області за минулий місяць, і не нижче встановленого законодавством розміру мінімальної заробітної плати, якщо громадянин протягом 12 місяців, що передували початку безробіття, працював не менше 26 календарних тижнів; не нижче встановленого законодавством розміру мінімальної заробітної плати - у всіх інших випадках, включаючи громадян, які шукають роботу вперше або після тривалої (більше шести місяців) перерви.

На підставі підпункту «з» пункту 1 статті 30 Закону № 803 виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі закінчення строку її виплати.

Відповідно до статті 56 Закону України № 1788 до стажу для обчислення пенсії зараховується період одержання допомоги по безробіттю.

Підставою для зарахування періоду до 01.01.2004 є записи у трудовій книжці, внесені органом державної служби зайнятості населення.

Після 01.01.2004 відповідно до статті 24 Закону № 1058 до страхового стажу зараховуються періоди, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Аналіз вищезазначених положень свідчить, що на момент отримання позивачем матеріальної допомоги по безробіттю (30.11.1998 по 28.05.1999) норми законодавства передбачали зарахування періоду отримання допомоги до безробіттю до загального трудового стажу, тому відповідач протиправно не врахував до страхового стажу позивача період отримання позивачем допомоги в центрі зайнятості з 30.11.1998 по 28.05.1999.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення адміністративного позову.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Як визначено пунктами 3 та 8 частини шостої статі 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, а також типові справи.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Таким чином зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року у справі № 200/5535/24 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року у справі № 200/5535/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 23 грудня 2024 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 23 грудня 2024 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв