Справа № 260/5135/24
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2024-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

24 грудня 2024 рокум. Ужгород№ 260/5135/24

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області, в якому просить: 1) визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Закарпатській області щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток за 2016 - 2022 роки роботи у поліції у загальній кількості 151 календарний день; 2) зобов`язати Головне управління Національної поліції в Закарпатській області виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за всі не використані дні щорічної основної та додаткової відпусток за 2016 - 2022 роки роботи у поліції у загальній кількості 151 календарний день.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що при звільнення зі служби в поліції йому протиправно не було виплачено грошову компенсацію за невикористані дні основної та додаткової відпустки за період роботи з 2016 по 2022 роки. На виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду №260/4273/23 від 10.10.2023 відповідач нарахував йому 82250,45 грн в якості компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток за спірний період, виходячи з одноденного розміру грошового забезпечення 553,00 грн. Однак з таким порядком розрахунком суми компенсації позивач не погоджується, оскільки він суперечить діючим законодавчим нормами. Так, зокрема, згідно з розрахунками позивача середньоденна заробітна плата повинна становити 813,19 грн.

29 серпня 2024 року відповідач подав через особистий електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого проти задоволення позову заперечує. Так, зокрема, зазначає, що відповідач виконав рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 10.10.2023 року у справі №260/4273/23, а тому позивач не згідний з самим розрахунком та виплатами, здійсненими згідно з таким судовим рішенням, що набуло законної сили. Сума компенсації за 151 день невикористаної відпустки рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 10.10.2023 року у справі №260/4273/23 позивачу визначена згідно п.8. розділу III Наказу МВС від 06.04.2016 року №260. Зауважує, що на законодавчому рівні було внесено зміни щодо врегулювання питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейським за минулі роки, яке набуло чинності з 05.10.2023 року. Тому проведено розрахунок був здійснений з врахуванням зазначених змін. В свою чергу позивачем було проведений розрахунок за нормами загального законодавства, що вже не застосовуються. При цьому стверджує, що довідка про доходи позивача не може бути підставою для розрахунку компенсації за невикористані дні відпустки, оскільки містить також відомості про одноразові види грошового забезпечення.

15 жовтня 2024 року позивач надіслав до суду відповідь на відзив, в якій з доводами відповідача не погоджується. Так, зауважує, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 додаткова винагорода не є одноразовою виплатою, окрім того така ним не була врахована при проведенні розрахунку компенсації.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 17.09.2024 позов залишено без руху та запропоновано позивачу подати до суду протягом п`яти днів з дня вручення ухвали заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з обґрунтуванням поважності причин пропуску цього строку (у разі їх наявності).

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.10.2024 заявлені позивачем у поданій до суду заяві про поновлення строку звернення до суду причини були визнані поважними, а розгляд справи продовжено.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) з 07 листопада 2015 року проходив службу в Національній поліції.

Наказом ГУ НП в Закарпатській області №139-о/с від 04.08.2022 майора поліції ОСОБА_1 , старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №1 Берегівського районного відділу поліції ГУ НП в Закарпатській області, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», звільнено зі служби в поліції з 05 серпня 2022 року.

Як вбачається з тексту вищезазначеного наказу невикористана частина чергової відпустки ОСОБА_1 за фактично відпрацьований час у 2022 році складає 26 календарних днів.

При цьому жодних відомостей щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за всі невикористані дні відпустки за попередні роки роботи наказ ГУ НП в Закарпатській області №139-о/с від 04.08.2022 не містить.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо не виплати під час звільнення передбаченої нормами законодавства України грошової компенсації протиправною, з метою захисту порушеного права позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 10.10.2023 року у справі №260/4273/23 позов ОСОБА_1 до ГУ НП в Закарпатській області задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ГУ НП в Закарпатській області щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток за 2016 - 2021 роки роботи у поліції у загальній кількості 151 календарний день. Зобов`язано ГУ НП в Закарпатській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток за 2016 - 2021 роки роботи у поліції у загальній кількості 151 календарний день. В решті позову відмовлено.

На виконання зазначеного судового рішення 12 грудня 2023 року ГУ НП в Закарпатській області перерахувало на рахунок ОСОБА_1 82250,45 грн грошової компенсації за всі невикористані дні основної та додаткової відпустки за 2016 2021 роки.

Листом №4-Ц/106/5-2024 від 19.01.2024 ГУ НП в Закарпатській області повідомило ОСОБА_1 про порядок проведеного розрахунку вказаної компенсації, зокрема із суми 553,00 грн середньоденного розміру грошового забезпечення, помноженого на 151 календарний день відпустки.

30 квітня 2024 року ОСОБА_1 подав до ГУ НП в Закарпатській області заяву, в якій просив виплатити недоплачену суму грошової компенсації у розмірі 40541,24 грн з розрахунку 813,19 грн середньоденного розміру грошового забезпечення.

Листом №27-Ц/106/5-2024 від 15.05.2024 ГУ НП в Закарпатській області повідомило ОСОБА_1 про відсутність підстав для проведення перерахунку, оскільки на даний час розрахунок такої грошової компенсації здійснюється з урахуванням внесених до Закону України «Про Національну поліцію» змін, за нормами наказу МВС від 06.04.2016 №260, тобто без врахування положень постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995.

Не погоджуючись з проведеним ГУ НП в Закарпатській області розрахунком грошового забезпечення за всі невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток за 2016 - 2021 роки, ОСОБА_1 звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 45 Конституції України кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регламентуються нормами Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі Закон №580).

Положеннями ст. 92 Закону №580 передбачено, що поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.

Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Згідно ч.ч. 1 4 ст. 93 Закону №580 тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів. Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Відповідно до ч.ч. 8 11 ст. 93 Закону №580, поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку. Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону. Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Право на отримання грошової компенсації за невикористані щорічні відпустки гарантоване нормами трудового законодавства.

Зокрема, ст. 83 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) та ст. 24 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 №504/96-ВР передбачено, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Вказане кореспондується також з положеннями спеціального законодавства, що регулюють порядок проходження служби в поліції. Так, відповідно до ч. 10 ст. 93 Закону №580, за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Право позивача на отримання компенсації за 151 календарний день невикористаної відпустки не є спірним при вирішенні даного спору. Таке право позивача встановлено рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 10.10.2023 року у справі №260/4273/23. Спір в даній адміністративній справі виник з приводу порядку обрахунку розміру такої компенсації.

Відповідно до листа ГУ НП в Закарпатській області №4-Ц/106/5-2024 від 19.01.2024, нарахована на виконання рішення суду компенсація за невикористану відпустку відповідачем була розрахована відповідно до вимог наказу Міністерства внутрішніх справ України 06 квітня 2016 року №260, з розрахунку 553,00 грн середньоденного грошового забезпечення.

В свою чергу ОСОБА_1 вважає, що розрахунок такої компенсації повинен проводитися у визначеному постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 порядку.

Оцінюючи такі твердження сторін, суд виходить з наступного.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 квітня 2016 року №260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (далі Порядок №260).

Абзацом 8 п. 8 Розділу III Порядку №260 (у редакції, чинній на момент звільнення) передбачено, що виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

У постанові від 06.02.2020 в справі №818/1276/17 Верховний Суд зазначив, що питання виплати грошової компенсації за невикористану частину відпустки поліцейським, які звільняються, урегульовані нормами п. 8 розділу ІІІ Порядку, які є спеціальними за своєю правовою природою та підлягають застосуванню до спірних правовідносин. На підставі п. 8 розділу ІІІ Порядку виплата грошової компенсації передбачена виключно за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції.

При цьому законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року, та не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

Таким чином, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

Рішенням Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року №8-рп/2002 в справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України.

З огляду на не врегулювання положеннями Закону №580 та Порядку №260 питання компенсації невідбутої частини відпустки поліцейському за минулі роки, при вирішенні вказаного питання підлягають застосуванню положення КЗпП України, Закону України «Про відпустки» та Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (далі Порядок №100).

При цьому суд вважає недоречним посилання представника відповідача на внесені до Порядку №260 наказом Міністерства внутрішніх справ України від 08 листопада 2023 року №903 зміни, оскільки в даному випадку при розрахунку компенсації слід застосовувати законодавчі норми, чинні на момент звільнення ОСОБА_1 04 серпня 2022 року.

Верховний Суд у своїй постанові від 16.05.2018 р. у справі №826/23192/15 зазначив, що вирішуючи спори, суд повинен досліджувати правомірність рішення суб`єкта владних повноважень на момент його прийняття (вчинення) та не може обґрунтовувати юридичну правильність (правомірність) таких актів із урахуванням подій, які сталися, або могли статися у майбутньому. Рішення суду не може ґрунтуватися на тих фактичних обставинах, які на момент його ухвалення хронологічно ще не відбулися, проте, ймовірно, могли мати місце у майбутньому.

Так, відповідно до вимог п. 2 Розділу 2 Порядку №100 (у редакції, чинній на момент звільнення позивача), обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Проводячи обчислення середньої заробітної плати для виплати компенсації за невикористані відпустки суд застосовує відомості наявних в матеріалах справи архівних відомостей про грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з серпня 2021 року по липень 2022 року, оскільки з долучених сторонами довідок про доходи неможливо встановити складові грошового забезпечення в розрізі його щомісячних та одноразових видів.

Так, для обчислення середньої заробітної плати для виплати компенсації за невикористані відпустки судом не враховано виплачену ОСОБА_1 за такий період додаткову доплату на період дії карантину, матеріальну допомогу на оздоровлення, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 додаткову винагороду, оскільки такі носили разовий характер. В свою чергу судом враховано виплачену індексацію, оскільки така має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг.

Отже, відповідно до архівних відомостей за період з серпня 2021 року липень 2022 року, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 за останні 12 календарних місяців становить 608,19 грн. (221990,57 / 365).

Відтак належний розмір грошової компенсації за 151 календарний день невикористаних відпусток становить 91836,69 грн.

При цьому суд звертає увагу позивача на те, що враховуючи характер його служби в Національній поліції, при розрахунку середньоденного грошового забезпечення слід враховувати не робочі, а календарні дні.

Поряд з цим, на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 10.10.2023 року у справі №260/4273/23 ГУ НП в Закарпатській області нарахувало ОСОБА_1 83503,00 грн грошової компенсації (з якої при виплаті утримано військовий збір у сумі 1252,55 грн), що підтверджується платіжною інструкцією №38850 від 12 грудня 2023 року.

Таким чином, враховуючи наведене вище, суд вважає, що недоплачена позивачу сума грошової компенсації за невикористану відпустку у кількості 151 календарний день складає 8333,69 грн. (91836,69 грн 83503,00 грн).

Саме вказана сума підлягає стягненню на користь позивача, а не 40541,24 грн, як помилково розраховано в позовній заяві.

У зв`язку з вищезазначеним позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Закарпатській області щодо невиплати ОСОБА_1 в повному обсязі грошової компенсації за 151 день невикористаних відпусток у розмірі 8333,69 грн.

3. Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Закарпатській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену суму грошової компенсації за невикористані відпустки у розмірі 8333,69 грн (Вісім тисяч триста тридцять три гривні 69 коп.).

4. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Закарпатській області на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 248,98 грн. (Двісті сорок вісім гривень 98 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяР.О. Ващилін