Справа № 505/3115/24
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2024-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2024 р.м. ОдесаСправа № 505/3115/24

Категорія:113020200 Головуючий в 1 інстанції: Ващук О.В

Час і місце ухвалення: 15:28, м. Подільськ,

Дата складання повного тексту: 19.08.2024р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

при секретарі Чоран А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 19 серпня 2024 року у справі за позовом НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2024 року НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) (далі в/ч НОМЕР_2 ) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про затримання особи без громадянства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 6 (шість) місяців, з метою його ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що 17 серпня 2024 року стосовно ОСОБА_1 було прийнято рішення про його видворення за межі України, але виконати вказане рішення неможливо, через відсутність у відповідача відповідних документів, що посвідчують його особу, приналежність до громадянства та дають право на перетин державного кордону України. Оскільки на момент адміністративного затримання та станом на дату звернення до суду з адміністративним позовом, у ОСОБА_1 відсутній будь-який документ, що дає право на виїзд з України, у зв`язку з цим позивач звернувся з даним позовом для затримання особи з метою її документування та примусового видворення відповідно до законодавства України.

Відповідач проти задоволення позову не заперечував.

Справу розглянуто за правилами визначеними ст. 289 КАС України у відкритому судовому засіданні.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 19 серпня 2024 року позов в/ч НОМЕР_2 задоволено.

Затримано з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні особи без громадянства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою його ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 (шість) місяців, а саме до 16 лютого 2025 року. Допущено негайне виконання рішення суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що орган державної влади має довести ці обставини. Доведення має ґрунтуватись на доказах та не має бути формальним. Не достатньо перелічити підстави та вказати, що вони існують, так як відповідач у справі є більш вразливою стороною ніж позивач та має користуватися більшим захистом з боку держави. Жодного формального підходу та відношення до особи не має бути так як питання полягає у обмеженні права на свободу. Зі свого боку позивач не обґрунтував належним чином та належними доказами те, що існують підстави, що відповідач буде ухилятись від виконання рішення позивача, перешкоджатиме процедурі видворення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини:

16 серпня 2024 року о 01 год. 00 хв. на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " НОМЕР_1 прикордонного загону був затриманий прикордонним нарядом "Прикордонний патруль" спільно з військовослужбовцями ЗСУ на відстані до 1 000 (тисячі) метрів від лінії державного кордону, коли намагався перетнути державний кордон України поза пунктом пропуску через державний кордон на вихід з України до Республіки Молдова, в районі пп/зн №0495/05, в напрямку Нове (Україна) Нікольське (РМ), в пішому порядку, без документів, що посвідчують його особу, чим порушив ст. 9 Закону України "Про державний кордон України". Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

В подальшому, відповідно до ст. 263 КУпАП відповідача було затримано в адміністративному порядку на термін до 3 (трьох) діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення.

З метою встановлення особи з відповідачем проведено додаткові фільтраційно-перевірочні заходи, в ході яких ОСОБА_1 повідомив, що є громадянином невизнаної "Придністровської Молдавської Республіки", чим підтвердив копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого 16 липня 2021 року (повторно). Також ОСОБА_1 повідомив, що вважає себе громадянином невизнаної Україною "Придністровської Молдавської Республіки".

На запит №02.1/9583-24-Вих від 16 серпня 2024 року про ідентифікацію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 прикордонний загін того ж дня отримав відповідь №35/34-7070, про те, що зазначена особа не фігурує в національних базах, як громадянин Республіки Молдова.

17 серпня 2024 року стосовно ОСОБА_1 було прийнято рішення про його видворення за межі України, але виконати вказане рішення неможливо, через відсутність у відповідача відповідних документів, що посвідчують його особу, приналежність до громадянства та дають право на перетин державного кордону України.

Оскільки на момент адміністративного затримання та станом на дату звернення до суду з адміністративним позовом, у ОСОБА_1 відсутній будь-який документ, що дає право на виїзд з України, у з в`язку з цим позивач звернувся з даним позовом для затримання особи з метою її документування та примусового видворення відповідно до законодавства України.

Своїми діями відповідач порушив вимоги ст. 9 Закону України "Про державний кордон України", про що свідчать копії протоколу про адміністративне затримання особи без громадянства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16 серпня 2024 року; протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 16 серпня 2024 року, рішення про примусове видворення за межі території України від 17 серпня 2024 року.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 підстав для законного перебування на території України, передбачених ст. 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", не має, документів, що дають право на виїзд з території України, що в свою чергу є перешкодою проведенню процедури видворення, а також враховуючи, що ОСОБА_1 є особою без громадянства, який немає джерела доходу на території України, відсутня інформація про родичів, тому суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення даного позову.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ч.2 ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 6-12, 77, 289 КАС України, п.п.6, 16, 27 ч.1 ст. 1, ч.3 ст. 3, ч.1 ст. 26, ч.ч.1, 3, 4 ст. 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" №3773-VI.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно п.6 ч.1 ст. 1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" №3773-VI (далі Закон №3773-VI) іноземець особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Пунктом 14 ч.1 ст.1 Закону №3773-VI, нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Відповідно п.16 ч.1 ст. 1 Закону № 3773-VI, паспортний документ іноземця - це документ, виданий уповноваженим органом іноземної держави або статутною організацією ООН, що підтверджує громадянство іноземця, посвідчує особу іноземця або особу без громадянства, надає право на в`їзд або виїзд з держави і визнається Україною.

Відповідно п.27 ч.1 ст. 1 Закону пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, - державна установа, призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства: стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення; стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; затриманих центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством України; затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Частиною 3 ст. 3 Закону № 3773-VI встановлено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно ч.1 ст. 26 Закону № 3773-VI, іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно ч.ч.1, 3, 4 ст. 30 Закону №3773-VI, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення суду має право розміщувати іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства врегульовані ст. 289 КАС України.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Згідно ч.11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

З урахуванням вищенаведених правових норм, колегія суддів зазначає, що у разі відсутності у особи без громадянства, стосовно якого прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, до неї може бути застосовано такі заходи як, зокрема затримання з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

В апеляційній скарзі вказується на необґрунтованість належним чином та належними доказами того, що існують підстави, що відповідач буде ухилятись від виконання рішення позивача, перешкоджатиме процедурі видворення.

Колегія суддів, з цього приводу, зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 , без документів, що посвідчують його особу, намагався перетнути державний кордон України з Республікою Молдова в пішому порядку в районі пп/зн №0495/05 в напрямку Нове (Україна) Нікольське (РМ), чим порушив ст. 9 Закону України "Про державний кордон України".

Крім того, відповідач не має законних підстав для перебування на території України, на момент затримання, у нього відсутні документи, які дають право на перетин державного кордону.

Таким чином, колегія суддів констатує, що наявні обґрунтовані підстави вважати, що можливо ухилення відповідача від виконання рішення про його примусове видворення, крім того, у відповідача, який вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань, відсутній, документ, що дає право на виїзд з України.

Вищенаведені обставини з урахуванням положень п.1 ч.1 ст. 289 КАС України дають підстави для висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в/ч НОМЕР_2 про затримання ОСОБА_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Не знайшли свого обґрунтованого підтвердження доводи апеляційної скарги про можливість застосування до відповідача інших заходів, таких, як взяття на поруки підприємством, установою чи організацією або зобов`язання внести заставу.

Апеляційна скарга не містить належних, вагомих і обґрунтованих міркувань, чи доводів та аргументів, які б спростовували вищевикладені висновки, адже суд першої інстанції правильно та повно з`ясував усі обставини справи та прийняв рішення, яке ґрунтується на належній юридичній оцінці встановлених обставин справи із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про задоволення позову в/ч НОМЕР_2 про затримання відповідача, на строк шість місяців, з метою його ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 289, 308, 310, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 19 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 грудня 2024 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.