Справа № 420/23011/24
Суддя: Караван Р.В.
Дата ухвалення: 2024-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Каравана Р.В.

за участю секретаря судового засідання Мілєвої М.С.,

представника відповідача Подакової Т.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 23.07.2024 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Одеської міської ради, у якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Одеської міської ради від 24.04.2024 року № 2061-VIII про відмову гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, за адресою: АДРЕСА_1 , вид цільового призначення 07.01 для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення;

зобов`язати відповідача на черговій сесії повторно розглянути та заяву гр. ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надати дозвіл гр. ОСОБА_1 , на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, за адресою: АДРЕСА_1 , вид цільового призначення 07.01 для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 звернулась до Одеської міської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , вид цільового призначення 07.01 для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення. Рішенням сесії Одеської міської ради від 24.04.2024 року №2061-VIII позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки. Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідач з поданим позовом не погодився, вважає його необґрунтованим, безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. У поданому до суду відзиві вказує, що земельна ділянка за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, будинок 153-Д/2, що розташована на території озеленених територій загального користування (парки, сквери, бульвари), в проектній водоохоронній зоні Чорного моря та лиманів, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування об`єктів рекреаційного призначення, не відповідає Генеральному плану м. Одеси. Звертає увагу, що ані у переліку переважних, ані допустимих, ані у переліку супутніх видів використання рекреаційної зони озеленених територій загального користування Р-Зп не передбачено будівництво і обслуговування магазину та пивного павільйону, щодо яких позивач звернувся до Одеської міської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, що свідчить про невідповідність місця розташування цієї земельної ділянки вимогам Плану зонування території (зонінгу) м. Одеси.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25.07.2024 відкрито провадження по вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 262 КАС України.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30.09.2024 задоволено клопотання представника відповідача про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 11 год. 00 хв. 16.10.2024 року.

Протокольною ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 16.10.2024 витребувано від відповідача докази по справі та відкладено підготовче засідання у справі на 11 год. 00 хв. 25 жовтня 2024 року.

Протокольною ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25.10.2024 задоволено клопотання представника відповідача про приєднання доказів до матеріалів справи та відкладено підготовче засідання у справі на 12 год. 00 хв. 08 листопада 2024 року.

Протокольною ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 08.11.2024 задоволено клопотання представника позивача про долучення доказів та відкладено підготовче засідання у справі на 11 год. 00 хв. 22 листопада 2024 року.

20.11.2024 представник позивача надав до суду клопотання відповідно до якого, на підставі ч. 3 ст. 194 КАС України просив справу розглянути за відсутністю позивачки та її представника та просив позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 22.11.2024 закрито підготовче провадження у справі №420/23011/24 та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.12.2024 о 12 год. 00 хв.

Протокольною ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11.12.2024 оголошено перерву у справі до 12 год. 30 хв. 23 грудня 2024 року.

У судове засідання призначене на 23 грудня 2024 року представник позивача не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином.

Представник відповідача позов не визнав. Просив суд у задоволенні позову відмовити.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Суд, дослідивши матеріали справи та обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги і заперечення, а також ті, які мають інше значення для вирішення справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідив докази у справі

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 на підставі договору купівлі- продажу від 26 квітня 2023 року, належать нежитлові будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 190,8 кв.м.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав від 26.04.2023 до складу нежитлових будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 190,8 кв.м. входять магазин, А1; пивний павільйон, Б1; огорожа, № 1-3; мостіння, І.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач звернулась до Одеської міської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , вид цільового призначення 07.01 для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення.

Рішенням сесії Одеської міської ради від 24.04.2024 року №2061-VIII позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1214 га, за адресою: АДРЕСА_1 , вид цільового призначення 7.01 для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення.

Як вбачається з оскаржуваного рішення згідно з наданими графічними матеріалами, земельна ділянка розташована в прибережно-захисній смузі Чорного моря (в 100 м зоні від урізу води).

Відповідно до викопіювання з плану зонування території (зонінгу) м. Одеси, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 19.10.2016р. № 1316-VII орієнтовне місце розташування земельної ділянки за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 153-Д/2 знаходиться в проектній рекреаційній зоні озеленених територій загального користування Р-3п та пропозиції Генерального плану меж водоохоронної зони моря та лиманів.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає та враховує наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Відповідно до статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Пунктом 34 статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що виключно на пленарних засіданнях ради вирішуються, відповідно до Закону, питання регулювання земельних відносин, а отже питання надання дозволю на розробку проекту землеустрою є виключними повноваженнями Харківської міської ради.

Статтею 122 Земельного кодексу України визначено що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Стаття 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» відносить до відання виконавчих органів міських рад організацію і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою.

Стаття 118 Земельного кодексу України встановлює порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Частиною шостою статті 118 Земельного кодексу України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Приписами абзацу першого частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно з абзацом 3 частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України особа має право замовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки без згоди уповноваженого органу, якщо уповноважений орган у місячний строк не надав ні дозволу на його розроблення, ні мотивованої відмови у наданні такого дозволу.

Таким чином, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у її наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

При цьому частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України визначений перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, який є вичерпним, а саме:

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. При цьому приписи статті 136 Земельного кодексу України свідчать про те, що в разі віднесення земельної ділянки до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах, це також є самостійною підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень ст. 118 ЗК України.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності закріплені у Законі України «Про регулювання містобудівної діяльності», який відповідно до загальних положень спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 5 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», програми розвитку регіонів та населених пунктів, програми господарського, соціального та культурного розвитку повинні узгоджуватися з містобудівною документацією відповідного рівня. Вимоги містобудівної документації є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами містобудування.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

За приписами частини 2 статті 25 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, обов`язковий для врахування під час розроблення землевпорядної документації.

Як було встановлено судом, заяву позивача було розглянуто на сесії Одеської міської ради за результатами розгляду якої, рішенням сесії Одеської міської ради від 24.04.2024 року № 2061-VIII Про відмову гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1214 га, за адресою: АДРЕСА_1 , вид цільового призначення 7.01 для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення встановлено, що згідно із витягом з Державного реєстру речових прав від 26.04.2023 №33037856 гр. ОСОБА_1 на праві власності належать нежитлові будівлі та споруди, загальною площею 190,8 кв.м. по Фонтанській дорозі, 153-Д/2, які складаються з магазину, пивного павільйону, огорожі та мостіння.

За інформацією Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради від 15.06.2023 №01-11/1078-117/4оп земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 згідно з Генеральним планом м. Одеси, затвердженим рішенням Одеської міської ради від 25.03.2015 №6489-VI, розташована на території озеленених територій загального користування (парки, сквери, бульвари), в проектній водоохоронній зоні.

Згідно з планом зонування території (зонінгом) м. Одеси, затвердженим рішенням Одеської міської ради від 19.10.2016 №1316-VII земельна ділянка за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 153-Д/2 розташована в рекреаційній зоні Р-Зп (проектна рекреаційна зона озеленених територій загального користування), в проекти водоохоронній зоні Чорного моря і лиманів.

Зона Р-Зп призначена для організації повсякденного відпочинку населення. До зони входять парки, сквери, бульвари та інші озеленені території, що активно використовуються населенням для відпочинку, об`єкти відпочинку, туризму, спортивні та рекреаційні для дітей та дорослих.

Одними із супутніх та допустимих видів використання території зони Р-Зп є розташування некапітальних/відкритих закладів громадського харчування, підприємств громадського харчування (ресторани, кафе, бари).

Розташування будівель магазинів та павільйонів в зоні Р-Зп не передбачено.

Згідно зі ст.ст. 50, 51, 52 ЗК України до земель рекреаційного призначення належать землі, які використовуються для організації відпочинку населення, туризму та проведення спортивних заходів.

До земель рекреаційного призначення належать земельні ділянки зелених зон і зелених насаджень міст та інших населених пунктів, навчально-туристських та екологічних стежок, маркованих трас, земельні ділянки, зайняті територіями будинків відпочинку, пансіонатів, об`єктів фізичної пкультури і спорту, туристичних баз, кемпінгів, яхт-клубів, стаціонарних і наметових туристично-оздоровчих таборів, будинків рибалок і мисливців, дитячих туристичних станцій, дитячих та спортивних таборів, інших аналогічних об`єктів, а також земельні ділянки, надані для дачного будівництва і спорудження інших об`єктів стаціонарної рекреації. Майданчики для занять спортом на відкритому повітрі, об`єкти фізичної культури і спорту, які не є об`єктами нерухомості, можуть бути розміщені на земельних ділянках усіх категорій земель.

На землях рекреаційного призначення забороняється діяльність, що перешкоджає або може перешкоджати використанню їх за призначенням, а також негативно впливає або може вплинути на природний стан цих земель. На таких землях (крім земельних ділянок зелених зон і зелених насаджень міст та інших населених пунктів, навчально-туристських та екологічних стежок, маркованих трас, земельних ділянок, зайнятих об`єктами фізичної культури і спорту, інших аналогічних об`єктів) допускається будівництво відповідно до чинної містобудівної документації об`єктів житлового та громадського призначення, що не порушують режим використання земель рекреаційного призначення.

Окрім того, згідно з наданими графічними матеріалами, земельна ділянка розташована в прибережно-захисній смузі Чорного моря (в 100 м зоні від урізу води).

Відповідно до абзацу 3 частини 3 статті 60 Земельного кодексу України прибережні захисні смуги в межах населених пунктів встановлюються згідно з комплексними планами просторового розвитку територій територіальних громад, генеральними планами населених пунктів, а в разі їх відсутності або якщо містобудівною документацією межі таких смуг не встановлені, вони визначаються шириною 100 метрів від урізу води морів, морських заток і лиманів, а для інших водних об`єктів - згідно з частиною другою цієї статті.

Відповідно до частини 2 статті 62 Земельного Кодексу України у межах пляжної зони прибережних захисних смуг забороняється будівництво будь-яких споруд, крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних, а також інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій.

Згідно з п. 14.2.5 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова території» розміщення будинків, споруд і комунікацій не допускається:

на землях заповідників, заказників, ботанічних садів, дендрологічних парків; пам`яток природи, заповідних зон і зон регульованої рекреації національних природних парків (НПП) і регіональних ландшафтних парків (РЛП) [3];

у межах прибережних захисних смуг і визначених зон охоронюваного ландшафту;

на землях озеленених територій загального користування населених пунктів, включаючи землі міських лісів, лісопарків, лугів, лугопарків, гідропарків, зон стаціонарної рекреації НПП і РЛП, якщо об`єкти, які проектуються, не призначені для відпочинку та спорту;

у зонах охорони гідрометеорологічних станцій;

у межах санітарно-захисних зон;

у першій зоні санітарної охорони джерела питного водопостачання і майданчиків водо- провідних споруд, якщо об`єкти, що проектуються, не пов`язані з експлуатацією джерел (зона встановлюється від межі ділянки споруди або від локальної свердловини);

у першій зоні округу санітарної охорони курортів, якщо об`єкти, які проектуються, не пов`язані з експлуатацією природних оздоровчих ресурсів курорту;

на територіях закритих кладовищ, звалищ, полігонів твердих побутових відходів;

у визначених зонах активних геологічних розломів, які ускладнені сейсмічністю території на підставі висновків окремого проекту щодо гірничо-геологічного обгрунтування;

у охоронних зонах магістральних газо-, нафто-, продуктопроводів, складів паливно-мастильних матеріалів, повітряних ліній електропередач без наявності відповідних погоджень;

у визначених охоронних зонах об`єктів і територій природно-заповідного фонду, крім об`єктів для відпочинку і спорту, що не мають негативного впливу на навколишнє природне середовище;

- на земельних ділянках інтенсивного забруднення хімічними, фізичними, у тому числі радіаційними та біологічними факторами, до здійснення оздоровчих заходів, що забезпечать нормативну якість середовища, підтверджену відповідними дослідженнями;

у санітарно-захисних зонах породних відвалів вугільних, сланцевих шахт і збагачувальних фабрик.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що місце розташування земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1214 га, за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 153-Д/2, за видом цільового призначення - 07.01 для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення не відповідає вимогам законів та прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів, а також вимогам генерального плану м. Одеса та іншої містобудівної документації.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Частиною 5 вказаної статті визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішенням Одеської міської ради від 24.04.2024 року № 2061-VIII було правомірно відмовлено громадянці ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, за адресою: АДРЕСА_1 , вид цільового призначення 07.01 для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення, а тому адміністративний позов позивача задоволенню не підлягає.

Вказаний висновок суду щодо застосування статті 118 Земельного кодексу України відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 16 вересня 2021 року у справі № 638/15765/17.

Суд не приймає до уваги здійснені позивачем посилання на позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 13 грудня 2016 року у справі № 815/5987/14, від 27 лютого 2018 року у справі № 545/808/17 та від 12 січня 2022 року у справі № 300/1750/19, оскільки останні є нерелевантними та до спірних правовідносин застосуванню не підлягають.

Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки за результатами розгляду адміністративної справи суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, відповідно розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків (РНОКПП) НОМЕР_1 .

Відповідач Одеська міська рада, місцезнаходження: 65026, м. Одеса, вул. Думська, 1; ідентифікаційний код в .

Повний текст рішення складений 25.12.2024 року.

Суддя Роман КАРАВАН

.