Справа № 260/5813/24
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2024-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 листопада 2024 року м. Ужгород№ 260/5813/24
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Плеханова З.Б. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

04 вересня 2024 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) (далі - відповідач) , яким просить суд:

1. Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) щодо утримання податку на доходи фізичних осіб з суми, виплаченої ОСОБА_1 грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, надбавок та доплат, нарахованих та виплачених у зв`язку із проходженням служби на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29.01.2024 у справі №260/9852/23 без рівноцінної та повної компенсації витрат доходів.

2. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотримане грошове забезпечення у вигляді утриманого податку на доходи фізичних осіб при виплаті грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, надбавок та доплат, нарахованих та виплачених у зв`язку із проходженням служби на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29.01.2024 у справі №260/9852/23.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що у період із квітня 2022 року до часу звільнення з військової служби у березні 2023 року він проходив військову службу за контрактом на посадах осіб офіцерського складу у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ).

Як видно з особистих карток грошового забезпечення за2022 - 2023 рік та інформації наявної у відповідях на адвокатські запити, НОМЕР_3 прикордонний загін здійснював нарахування та виплату позивачу грошового забезпечення за період з квітня 2022 року по березень 2023 року у розмірі меншому ніж визначено законодавчо.

Зокрема 22.05.2024 року на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29.01.2024 в справі №260/9852/23, нараховано до виплати позивачу грошове забезпечення в розмірі 130242,58 грн., одночасно із вказаної суми утримано податок з доходів фізичних осіб у розмірі 23443,66 грн. та військовий збір у розмірі 1953,64 грн. 22.05.2024 на картковий рахунок ОСОБА_1 зараховано кошти у розмірі 104845,28 грн.

Дії НОМЕР_3 прикордонного загону вважає протиправними в частині виплати позивачу належних сум грошового забезпечення без одночасної компенсації податку з доходів фізичних осіб, оскільки право на вказані виплати, останній набув у зв`язку із виконанням обов`язків військової служби і така повинна була бути виплачена відповідачем позивачеві у день звільнення з військової служби.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду 05 вересня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження в справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов та докази, які в нього є в термін протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання даної ухвали.

17 вересня 2024 року від ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) надійшов відзив на позов, відповідно до якого ІНФОРМАЦІЯ_3 вимоги позивача не визнає та вважає, що позовна заява є безпідставною та необґрунтованою. Зазначає, що , позивач просить суд визнання дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , Державної прикордонної служби України протиправними і зобов`язати його вчинити певні дії, проте він не звертався до відповідача з заявою про компенсацію податку з доходів фізичних осіб, утриманого при виконанні Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29.01.2024 в справі №260/9852/23.

У зв`язку з цим, вказана вимога позивача є передчасною і не підлягає до задоволення, що в свою чергу, тягне за собою відмову у задоволенні другої вимоги позивача про зобов`язання вчинити дії як похідної вимоги. Відповідач належним чином виконав Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29.01.2024 в справі №260/9852/23 по (з урахуванням постанови апеляційної інстанції). Так, вказаним рішенням суду відповідач не зобов`язаний компенсувати позивачу податок з доходів фізичних осіб. Вказане питання не розглядалося та не вирішувалося при судовому розгляді. Також, абсолютними правовим нонсенсом, є визначення грошового забезпечення військовослужбовця у вигляді податку на доходи фізичних осіб, оскільки жоден закон, нормативно-правовий акт чи акт індивідуальної дії не передбачає можливість стягнення будь-яких податків на користь фізичних осіб.

17 вересня 2024 року від ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) надійшла заява про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27 березня 2023 року №230-ОС «Про особовий склад», виключено із списків особового складу та усіх видів забезпечення Майора ОСОБА_1 , офіцера групи телекомунікаційних систем відділення зв`язку та інформаційних систем, призваного під час мобілізації на особливий період, якого наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 зараховано в розпорядження начальника НОМЕР_4 прикордонного загону, з 27 березня 2023 року.

У період із квітня 2022 року до часу звільнення з військової служби у березні 2023 року ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом на посадах осіб офіцерського складу у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ).

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 29.01.2024 у справі №260/9852/23 вирішено :

- Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) щодо застосування із квітня 2022 року по березень 2023 року включно розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, при нарахуванні ОСОБА_1 грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, надбавок та доплат, нарахованих та виплачених у зв`язку із проходженням військової служби.

- Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 із квітня 2022 року по березень 2023 року включно грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, надбавок та доплат, нарахованих та виплачених у зв`язку із проходженням військової служби, із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 та 01.01.2023 відповідно, із врахуванням раніше виплачених сум.

Згідно особистих карток грошового забезпечення за2022 - 2023 рік НОМЕР_3 прикордонний загін здійснював нарахування та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з квітня 2022 року по березень 2023 року у розмірі , зокрема:

- 22.05.2024 на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29.01.2024 у справі №260/9852/23 ОСОБА_1 виплачено заборгованість із грошового забезпечення у сумі 104845,28 грн.

22 червня 2024 року представником позивача до відповідача скеровано адвокатський запит де просив надати детальні помісячні розрахунки нарахувань (із зазначенням видів та складових грошового забезпечення) та утримань складений НОМЕР_3 прикордонним загоном, на підставі якого 22.05.2024 року, НОМЕР_3 прикордонним загоном було проведено виплату ОСОБА_1 , у загальній сумі 104845,28 грн., на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29.01.2024 у справі №260/9852/23.

НОМЕР_3 прикордонний загін листом від 02.07.2024 №09/8442-24-Вих., у відповідь на адвокатський запит зазначив, що рішення суду виконано в добровільному порядку та надав довідки перерахунку грошового забезпечення позивача за 2022-2023 року та розрахунковий лист за травень 2024 року.

З наданих документів вбачається, що НОМЕР_3 прикордонним загоном на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29.01.2024 у справі №260/9852/23 нараховано до виплати позивачу грошове забезпечення в розмірі 130242,58 грн., одночасно із вказаної суми утримано податок з доходів фізичних осіб у розмірі 23443,66 грн. та військовий збір у розмірі 1953,64 грн.

22 травня 2024 на картковий рахунок ОСОБА_1 зараховано кошти у розмірі 104845,28 грн.

Мотиви та норми права застосовані судом.

Згідно з ч. 2 ст. ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, 15 січня 2004 року постановою Кабінету Міністрів України №44 затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу (далі - Порядок №44).

31 травня 2017 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №375 «Про внесення змін до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу».

Вказаною постановою внесено зміни до пункту 2 Порядку №44 та викладено його в такій редакції:

-грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Згідно з пунктами 3-5 Порядку №44 виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення (п.4 Порядку №44).

Пунктом 5 вказаного Порядку передбачено, що грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Відповідно до п. 293 Положення про проходження громадянами України військової служби у Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 №1115 (далі - Положення), - особа, звільнена з військової служби, на день виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби розраховується за всіма видами належного їй на день звільнення матеріального та грошового забезпечення.

Пунктом 292 Положення визначено, що після надходження до органу Держприкордонслужби витягу з наказу начальника органу Держприкордонслужби вищого рівня або письмового повідомлення зазначеного органу про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу начальника органу Держприкордонслужби, в якому військовослужбовець проходить військову службу, про його звільнення військовослужбовець здає в установлені строки посаду, з ним проводиться розрахунок, військовослужбовець виключається із списків особового складу органу Держприкордонслужби і направляється на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за обраним місцем проживання.

Отже, на суб`єкта владних повноважень - ІНФОРМАЦІЯ_5 , у якому позивач проходив військову службу та перебував на усіх видах забезпечення було покладено обов`язок вжити заходів з проведення з позивачем повного розрахунку за всіма видами забезпечення на день виключення його із списків особового складу. Однак, відповідні заходи відповідачем щодо повного розрахунку з позивачем на час його звільнення з військової служби вжито не було.

Відповідно до п. 168.5 ст.168 ПК України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

У контексті викладених норм слідує висновок, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат їх доходів, виплата грошової компенсації здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення та виплачується установами, що утримують військовослужбовців за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Посилання відповідача на те, що позивач повинен був звернутися з окремим рапортом щодо виплати вказаних у вимогах сум спростовується вищевказаними нормами права.

Отже, при нарахуванні грошового забезпечення військовослужбовцям утримана сума податку з доходів фізичних осіб підлягає поверненню шляхом виплати відповідної компенсації в розмірі суми утриманого податку.

Як підсумок, суд вважає, що при належному виконанні відповідачем своїх зобов`язань та виплаті позивачу грошового забезпечення в повному розмірі грошова компенсація у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення, мала бути виплачена йому одночасно з виплатою грошового забезпечення за наявності у позивача статусу військовослужбовця.

Таким чином, саме неправомірні дії відповідача слугували підставою несвоєчасної виплати позивачу грошового забезпечення у належному розмірі (не в день звільнення і проведення розрахунку), а тому суд критично оцінює доводи представника відповідача щодо відсутності підстав для виплати позивачу такої грошової компенсації враховуючи втрату позивачем статусу військовослужбовця на момент її виплати.

Подібна правова позиція також висловлена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 29 липня 2020 року у справі №814/142/17.

За таких обставин, суд дійшов висновку щодо протиправності дій відповідача по утриманню податку на доходи фізичних осіб без рівноцінної компенсації втрат доходів при проведенні позивачу доплати грошового забезпечення на виконання рішення суду та наявності підстав для зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотримане грошове забезпечення у вигляді утриманого податку на доходи фізичних осіб при виплаті грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, надбавок та доплат, нарахованих та виплачених у зв`язку із проходженням служби на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29.01.2024 у справі №260/9852/23.

У контексті оцінки доводів учасників справи, суд вважає за необхідне звернути увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58):

принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, які беруть участь у розгляді даних спірних відносин суд вважає, що ключові аргументи отримали достатню оцінку.

Щодо строку звернення до суду суд зазначає наступне.

Предметом судового розгляду є спір про право позивача про нарахування та виплату недоотриманої суми грошового забезпечення у вигляді утриманого податку на доходи фізичних осіб.

Перебування особи на публічній службі є однією із форм реалізації закріпленого в статті 43 Конституції України права на працю. Отже, в аспекті спірних правовідносин, слід дійти висновку, що поняття «грошове забезпечення», «матеріальна допомога» та «заробітна плата», які використано у чинному законодавстві, що регулює трудові правовідносини, є рівнозначними, а тому спір охоплюється застосованим у частині другої статті 233 КЗпП України визначенням «законодавство про оплату праці». Подібну правову позицію було неодноразово висловлено Верховним Судом у постановах від 25 вересня 2018 року в справі №815/4421/15, від 13 березня 2019 року у справі №807/363/18, від 25 квітня 2019 року у справі №804/496/18, від 26 червня 2019 року в справі №820/4748/17, від 22 травня 2020 року у справі №808/3200/17.

Вирішуючи питання про те, якою нормою закону слід керуватися в даному випадку, слід врахувати правові висновки щодо застосування норм права сформовані Верховним Судом у постанові від 25.04.2023 у справі №380/15245/22.

У вказаній справі Верховний Суд, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, наголошує, що положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Законом України від 01.07.2022 №2352-ІХ, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Аналогічний правовий висновок викладений у рішенні Верховного Суду від 06 квітня 2023 року у справі №260/3564/22 та від 19 січня 2023 року у справі №460/17052/21.

Отже, відсутні підстави для висновку про пропуск позивачем строку звернення до суду.

Відповідно до статті 2 КАС України, завданням адміністративного суду є захист порушених прав фізичних осіб з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно позовні вимоги не можуть бути спрямовані у майбутнє, оскільки задоволення такого позову буде суперечити меті і завданню адміністративного судочинства. Тому суд вважає, що порушене право підлягає захисту станом на час вирішення справи, а тому суд задовольняє позовні вимоги в цій частині шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку по день ухвалення рішення.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, суд, проаналізувавши позовні вимоги та з`ясувавши всі обставини справи та оцінивши докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 242-246,256 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

2. Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) щодо утримання податку на доходи фізичних осіб з суми, виплаченої ОСОБА_1 грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, надбавок та доплат, нарахованих та виплачених у зв`язку із проходженням служби на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29.01.2024 у справі №260/9852/23 без рівноцінної та повної компенсації витрат доходів.

3. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) АДРЕСА_2 недоотримане грошове забезпечення у вигляді утриманого податку на доходи фізичних осіб при виплаті грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, надбавок та доплат, нарахованих та виплачених у зв`язку із проходженням служби на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29.01.2024 у справі №260/9852/23.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяЗ.Б.Плеханова