Справа № 160/26368/24
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним та скасування наказу, -
ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Департаменту патрульної поліції (далі відповідач), в якій просить суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції № 2099 о/ с від 17.09.2024 року про звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0127495), інспектора взводу №3 роти №1 батальйону №2 полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області;
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач реалізував дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади та звільнив позивача під час оскарження в суді попереднього наказу про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, а також під час перебування позивача на лікарняному. Зважаючи на те, що звільнення позивача відбулось під час реалізації його прав на оскарження застосованого до нього дисциплінарного стягнення, а також під час перебування на лікарняному, наказ відповідача про застосування про звільнення позивача зі служби в поліції є протиправним та підлягає скасуванню.
Ухвалою суду від 07.10.2024 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких грунтуються заперечення відповідача.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач зареєстрований в Електронному кабінеті «Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи».
Ухвала суду від 07.10.2024 року, якою відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи була направлена та доставлена до електронного кабінету відповідача 07.10.2024 року 22:17, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Копія позовної заяви та додатками була направлена та доставлена до електронного кабінету відповідача 02.10.2024 року 14:01, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Отже, строк встановлений відповідачу для подання відзиву закінчився 22.10.2024 року, проте з клопотанням щодо поновлення строку подачі відзиву на позовну заяву відповідач до суду не звертався.

12.11.2024 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він не погоджується з позовними вимогами та просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Як вбачається з поштового конверта, в якому надійшов відзив, сам відзив разом з документами було передано для відправлення на Укрпошту 08.11.2024 року, отже з порушенням визначеного судом строку для його надання.

При цьому, відповідач не заявляє клопотання щодо поновлення пропущеного строку та не наводить жодних обставин дії непереборної сили, які завадили йому звернутись до суду з відзивом на позовну заяву у визначений в ухвалі суду від 07.10.2024 року строк, судом такі обставини не встановлені.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення відповідачу строку подачі відзиву на позовну заяву, а тому відзив на позовну заяву судом не приймається, у зв`язку з пропуском визначеного судом строку на його подання.

13.11.2024 року на адресу суду від представника відповідача надійшли письмові пояснення по справі та докази у справі. У поясненнях зазначено, що відповідно до наявної у відповідача інформації на момент винесення оскаржуваного наказу, відомостей щодо перебування ОСОБА_1 на лікарняному не було. Відповідно до витягу з вебпорталу електронних послуг Пенсійного фонду України станом на 17.09.2024 року у позивача відкритих лікарняних не було, останній наявний лікарняний був відкритий 14.09.2024 та закритий 15.09.2024 року.

14.11.2024 року через систему «Електронний суд» та 18.11.2024 року на адресу суду від представника відповідача надійшли додаткові письмові пояснення по справі та додаткові докази. У поясненнях зазначено, що наказом Департаменту патрульної поліції від 08.11.2024 року №2528 о/с унесені зміни до наказу Департаменту патрульної поліції від 17.09.2024 №2099 о/с про звільнення зі служби в поліції, на підставі листка непрацездатності №25902474-1, виданий ТОВ «МЕДІКОМ КРИВБАС». Разом з поясненнями відповідачем надано копію витягу з наказу від 08.11.2024 року №2528 о/с та докази його направлення на адресу позивача.

Ухвалою суду від 22.11.2024 року у позивача було витребувано пояснення щодо отримання наказу від 08.11.2024 року №2528 о/с та по суті винесеного Департаментом патрульної поліції наказу. Зупинено провадження у справі до надання витребуваних судом пояснень.

Ухвала суду була доставлена до Електронного кабінету представника позивача 22.11.2024 року, про що свідчить довідка про доставку електронного листа.

При цьому інформація про зміну представника позивача до суду не надходила.

Крім того ухвала суду від 22.11.2024 року у позивача було витребувано пояснення щодо отримання наказу від 08.11.2024 року №2528 о/с та по суті винесеного Департаментом патрульної поліції наказу, була направлена на адресу ОСОБА_1 шляхом поштового зв`язку. Однак на адресу суду повернувся конверт.

Станом на 24.12.2024 року ані позивачем, ані його представником вимоги ухвали суду від 22.11.2024 року не виконані.

04.12.2024 року через систему «Електронний суд» та 16.12.2024 року на адресу суду від представника відповідача надійшли додаткові письмові пояснення та докази по справі. У поясненнях зазначено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.09.2024 року, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування наказу №315 від 10.06.2024 року відмовлено. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26.11.2024 року у справі №160/17918/24 апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.09.2024 року без змін. Разом з письмовими поясненнями до суду надано копію постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 26.11.2024 року у справі №160/17918/24, протокол створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису та довідку про набрання судовим рішенням законної сили.

Ухвалою суду від 24.12.2024 року провадження у справі поновлено.

Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2017 року проходив службу в патрульній поліції м. Кривого Рогу УПП в Дніпропетровській області ДПП.

Наказом Департаменту патрульної поліції № 315 від 10.06.2024 року до старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0127495), інспектора взводу № 3 роти № 1 батальйону № 2 ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП, застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказ №315 від 10.06.2024 року було прийнято за результатом службового розслідування, проведеного на підставі наказів УПП в Дніпропетровській області ДПП від 20.04.2024 № 207 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії» та від 03.05.2024 №227 «Про продовження строку проведення службового розслідування».

04.07.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського окружного адміністративного суду із позовною заявою про визнання протиправним та скасування наказу Департаменту патрульної поліції №315 від 10.06.2024 року про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Рішенням Дніпровського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2024 року у справі №160/17918/24 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним та скасування наказу було відмовлено.

Наказом Департаменту патрульної поліції № 2099 о/с від 17 вересня 2024 року, відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0127495), інспектора взводу №3 роти №1 батальйону №2 полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, з 17 вересня 2024 року, з виплатою з виплатною грошової компенсації за 7 діб невикористаних щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток (2023 рік 1 доба, 2024 рік 6 діб), установивши премію за вересень 2024 року в розмірі 253,092 %.

Станом на день звільнення стаж служби в поліції для виплати надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки у календарному обчислені 07 років 05 місяців 15 днів.

Підстава: наказ Департаменту патрульної поліції від 10.06.2024 року №315.

Згідно з інформацією, яка міститься у копії лікарняного №25699756-1, виданого ТОВ «Медичний центр «Первинка-2», яка була надана позивачем разом з позовною заяву, у період з 14.09.2024 року по 18.09.2024 року ОСОБА_1 знаходився на лікарняному та був тимчасово непрацездатним.

Наказом Департаменту патрульної поліції від 08.11.2024 року №2528 о/с унесені зміни до наказу Департаменту патрульної поліції від 17.09.2024 №2099 о/с про звільнення зі служби в поліції відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_1 , а саме:

В абзаці першому слова та цифри «з 17 вересня 2024 року з виплатною грошової компенсації за 7 діб невикористаних щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток (2023 рік 1 доба, 2024 рік 6 діб)» замінити словами та цифрами «з 10 жовтня 2024 року з виплатою грошової компенсації за 10 діб невикористаних щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток (2023 рік 1 доба, 2024 рік 9 діб)».

В абзаці другому слова та цифри «7 років 05 місяців 15 днів» замінити словами та цифрами «7 років 06 місяців 08 днів».

Підстава: листок непрацездатності №25902474-1, виданий ТОВ «МЕДІКОМ КРИВБАС».

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26.11.2024 року у справі №160/17918/24 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2024 року залишено без змін.

Не погоджуючись із наказом Департаменту патрульної поліції №2099 о/ с від 17.09.2024 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII від 02.07.2015 року (далі Закон України №580) у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі Дисциплінарний статут) затверджено Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII. Дисциплінарний статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження. Дія Дисциплінарного статуту поширюється на поліцейських та осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Згідно із ст.13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:

1) зауваження;

2) догана;

3) сувора догана;

4) попередження про неповну службову відповідність;

5) пониження у спеціальному званні на один ступінь;

6) звільнення з посади;

7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до статті 22 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується.

Наказ про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення виконується шляхом його оголошення в органі (підрозділі) поліції та особистого ознайомлення поліцейського з ним. У разі відмови особи від ознайомлення з наказом про це складається акт.

Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади та звільнення із служби в поліції, застосовані до поліцейського, який перебуває у відпустці чи на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності), виконуються (реалізуються) після його прибуття до місця проходження служби.

Згідно з ч.4 статті 31 Дисциплінарного статуту поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до частини 3 статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності не допускається. Реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади та звільнення із служби в поліції щодо осіб, які перебувають на лікарняному, реалізовуються після їх прибуття до місця проходження служби.

Як вбачається з позовної заяви, позовні вимоги обґрунтовані тим, що звільнення позивача відбулось під час оскарження застосованого до нього дисциплінарного стягнення, а також під час перебування на лікарняному, тому наказ Департаменту патрульної поліції №2099 о/с від 17 вересня 2024 року про звільнення зі служби в поліції, на думку позивача, є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо доводів позивача про те, що його звільнення відбулось під час оскарження застосованого до нього дисциплінарного стягнення, а тому оскаржуваний наказ є протиправним та підлягає скасуванню, суд зазначає наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, 04.07.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського окружного адміністративного суду із позовною заявою про визнання протиправним та скасування наказу Департаменту патрульної поліції №315 від 10.06.2024 року про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Рішенням Дніпровського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2024 року у справі №160/17918/24 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним та скасування наказу було відмовлено.

Наказом Департаменту патрульної поліції № 2099 о/с від 17 вересня 2024 року старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0127495), інспектора взводу №3 роти №1 батальйону №2 полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області звільнено зі служби в поліції з 17 вересня 2024 року.

Підставою для прийняття наказу №2099 о/с від 17 вересня 2024 року був наказ Департаменту патрульної поліції від 10.06.2024 року №315.

Отже, на момент винесення наказу Департаменту патрульної поліції № 2099 о/с від 17 вересня 2024 року, наказ Департаменту патрульної поліції №315 від 10.06.2024 року був чинним, оскільки не існувало рішення суду, яке б набрало законної сили про його скасування.

Також позивачем не надано доказів зупинення виконання наказу Департаменту патрульної поліції №315 від 10.06.2024 року станом на 17.09.2024 року, а тому у відповідача були на той момент законні підстав для прийняття наказу № 2099 о/с від 17 вересня 2024 року.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26.11.2024 року у справі №160/17918/24 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2024 року залишено без змін.

З постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 26.11.2024 року у справі №160/17918/24 вбачається, що наказ Департаменту патрульної поліції №315 від 10.06.2024 року визнано судом апеляційної інстанції правомірним, що також підтверджує правомірність дій відповідача при прийнятті наказу № 2099 о/с від 17 вересня 2024 року.

З огляду на вищевикладене, суд вважає необґрунтованими та безпідставними доводи позивача щодо протиправності оскаржуваного наказу з підстав реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади під час оскарження застосованого до нього дисциплінарного стягнення.

Щодо доводів позивача про те, що його звільнення відбулось під час перебування на лікарняному, а тому оскаржуваний наказ є протиправним та підлягає скасуванню, суд зазначає наступне.

Згідно з інформацією, яка міститься у копії лікарняного №25699756-1, виданого ТОВ «Медичний центр «Первинка-2», яка була надана позивачем разом з позовною заяву, у період з 14.09.2024 року по 18.09.2024 року ОСОБА_1 знаходився на лікарняному та був тимчасово непрацездатним.

Водночас, з наданих відповідачем доказів встановлено, що наказом Департаменту патрульної поліції від 08.11.2024 року №2528 о/с унесені зміни до наказу Департаменту патрульної поліції від 17.09.2024 №2099 о/с про звільнення зі служби в поліції відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_1 , а саме:

В абзаці першому слова та цифри «з 17 вересня 2024 року з виплатною грошової компенсації за 7 діб невикористаних щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток (2023 рік 1 доба, 2024 рік 6 діб)» замінити словами та цифрами «з 10 жовтня 2024 року з виплатою грошової компенсації за 10 діб невикористаних щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток (2023 рік 1 доба, 2024 рік 9 діб)».

В абзаці другому слова та цифри «7 років 05 місяців 15 днів» замінити словами та цифрами «7 років 06 місяців 08 днів».

Підстава: листок непрацездатності №25902474-1, виданий ТОВ «МЕДІКОМ КРИВБАС».

Отже, враховуючи наказ від 08.11.2024 року №2528 о/с, слід вважати, що наказом від 17.09.2024 року №2099 о/с ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 10 жовтня 2024 року, тобто у день, коли позивач не перебував на лікарняному. Доказів протилежного позивач до суду не надав.

Таким чином, доводи позивача про те, що його звільнення відбулось під час перебування на лікарняному, а тому оскаржуваний наказ є протиправним та підлягає скасуванню, були спростовані відповідачем та наданими до суду доказами, а тому не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог.

З огляду на вищевикладені обставини справи та норми права, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах наказ Департаменту патрульної поліції № 2099 о/ с від 17.09.2024 року про звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0127495), інспектора взводу №3 роти №1 батальйону №2 полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області є правомірним, а підстави для його скасування відсутні.

Інші доводи учасників справи не є юридично значимими та не впливають на висновки суду.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ч. 1 і ч. 2 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем не доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

В свою чергу, відповідач належним чином довів правомірність прийняття оскаржуваного наказу та відсутність правових відстав для задоволення позовних вимог.

За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, а тому в задоволення позовної заяви слід відмовити.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що оскільки позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, підстави для стягнення з відповідачів судового збору відсутні.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 257, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним та скасування наказу - відмовити.

Звернути увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст.295,297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 24.12.2024 року.

Суддя О.М. Неклеса