Справа № 420/16871/24
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2024-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2024 р. Категорія 112010200м. ОдесаСправа № 420/16871/24
Перша інстанція: суддя Бездрабко О.І.,

час і місце ухвалення: письмове провадження,

м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Семенюка Г.В.,

суддів Домусчі С.Д., Шляхтицького О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, мотивуючи його тим, що з 2019 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію по інвалідності. 11.04.2024 р. позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив повідомити про порядок обчислення його трудового стажу на посадах анестезіологічної служби, які позивач обіймала у різних лікувальних закладах. Листом від 02.05.2024 р. № 14217-12642/К-02/8-1500/24 відповідач повідомив позивача, що період роботи з 01.08.2000 по 31.12.2003 на посаді медсестри палати реанімації відділення анестезіології в 2-й міській клінічній лікарні м.Одеси враховано в подвійному розмірі. Зарахування до страхового стажу в подвійному розмірі періоду роботи після 01.01.2004 р. не передбачено статтею 24 Закону. Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо не зарахування для обчислення пенсії за віком у подвійному розмірі періодів роботи позивача на посадах анестезіологічної служби, які позивач обіймав у різних лікувальних закладах, у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом порушеного права на належне пенсійне забезпечення.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо незарахування ОСОБА_1 до страхового стажу в подвійному розмірі періодів роботи у 2-й Міській клінічній лікарні м.Одеси на посаді медичної сестри палати реанімації анестезіологічного відділення - з 01.01.2004 р. по 30.09.2004 р. та на посаді медсестри - анестезиста анестезіологічного відділення - з 01.10.2004 р. по 31.05.2007 р., у Комунальній установі "Міська клінічна лікарня № 9 ім. Професора О.І. Мінакова" на посадах медсестри - анестезиста анестезіологічного відділення, сестри медичної - анестезиста анестезіологічного відділення з палатами інтенсивної терапії та брата медичного - анестезиста анестезіологічного відділення з палатами інтенсивної терапії - з 01.06.2007 р. по 30.08.2021 р., в Комунальному некомерційному підприємстві "Одеський обласний центр соціально значущих хвороб" на посаді сестри медичної - анестезиста відділення інтенсивної терапії - з 01.09.2021 р. по 28.02.2022 р. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 з 10.04.2019 р. до страхового стажу в подвійному розмірі у 2-й Міській клінічній лікарні м.Одеси на посаді медичної сестри палати реанімації анестезіологічного відділення - з 01.01.2004 р. по 30.09.2004 р. та на посаді медсестри - анестезиста анестезіологічного відділення - з 01.10.2004 р. по 31.05.2007 р., у Комунальній установі "Міська клінічна лікарня № 9 ім. Професора О.І. Мінакова" на посадах медсестри - анестезиста анестезіологічного відділення, сестри медичної - анестезиста анестезіологічного відділення з палатами інтенсивної терапії та брата медичного - анестезиста анестезіологічного відділення з палатами інтенсивної терапії - з 01.06.2007 р. по 31.01.2019 р.; з дати перерахунку пенсії з 01.04.2022 р., у Комунальній установі "Міська клінічна лікарня № 9 ім. Професора О.І. Мінакова" на посадах сестри медичної - анестезиста анестезіологічного відділення з палатами інтенсивної терапії та брата медичного - анестезиста анестезіологічного відділення з палатами інтенсивної терапії - з 01.02.2019 р. по 28.02.2022 р. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи частково позов, суд першої інстанції не врахував, що страховий стаж до 01.01.2004 обчислюється з урахуванням норм ст. 60 Закону №1788-ХІІ. Період роботи з 01.08.2000 по 31.12.2003 на посаді медсестри палати реанімації відділення анестезіології в 2-й міській клінічній лікарні м. Одеси враховано в подвійному розмірі. Зарахування до страхового стажу в подвійному розмірі періоду роботи після 01.01.2004 не передбачено статтею 24 Закону.

ОСОБА_1 було надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що доводи, викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року винесено законно та обґрунтовано, а тому підстави для його скасування відсутні. Крім того, позивач вказує, що Верховний Суд дійшов правового висновку, згідно з яким стаття 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не скасовує ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та не зупиняє її дію.

На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та з 10.04.2019 р. отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно із записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 позивач працював у різних лікувальних закладах:

з 01.08.2000 р. по 01.10.2024 р. на посаді медичної сестри палати реанімації анестезіологічного відділення у 2-й Міській клінічній лікарні м.Одеси;

з 01.10.2004 р. по 31.05.2007 р. на посаді медсестри - анестезиста анестезіологічного відділення у 2-й Міській клінічній лікарні м.Одеси;

з 01.06.2007 р. по 30.08.2021 р. на посадах медсестри - анестезиста анестезіологічного відділення, сестри медичної - анестезиста анестезіологічного відділення з палатами інтенсивної терапії та брата медичного - анестезиста анестезіологічного відділення з палатами інтенсивної терапії у Комунальній установі "Міська клінічна лікарня № 9 ім. Професора О.І. Мінакова";

з 01.09.2021 р. по 27.01.2023 р. на посаді сестри медичної - анестезиста відділення інтенсивної терапії в Комунальному некомерційному підприємстві "Одеський обласний центр соціально значущих хвороб";

з 02.02.2023 р. по 21.07.2023 р. на посаді медичного брата терапевтичного відділення стаціонару в Комунальному некомерційному підприємстві "Міська лікарня № 8";

з 02.10.2023 р. на посаді брата-медичного-анестезиста (оперблоків) блоку інтенсивної терапії після операційного періоду та загально-терапевтичного профілю відділення анестизіологічної та інтенсивної терапії модульного типу.

11.04.2024 р. позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив повідомити про порядок обчислення його трудового стажу на посадах анестезіологічної служби, які позивач обіймав у різних лікувальних закладах.

Листом від 02.05.2024 р. № 14217-12642/К-02/8-1500/24 відповідач повідомив позивача, що період роботи з 01.08.2000 р. по 31.12.2003 р. на посаді медсестри палати реанімації відділення анестезіології в 2-й міській клінічній лікарні м. Одеси враховано в подвійному розмірі. Зарахування до страхового стажу в подвійному розмірі періоду роботи після 01.01.2004 р. не передбачено статтею 24 Закону.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що відповідач, не зарахувавши ОСОБА_1 до страхового стажу в подвійному розмірі періоди роботи у 2-й Міській клінічній лікарні м.Одеси на посаді медичної сестри палати реанімації анестезіологічного відділення - з 01.01.2004 р. по 30.09.2004 р. та на посаді медсестри - анестезиста анестезіологічного відділення - з 01.10.2004 р. по 31.05.2007 р., у Комунальній установі "Міська клінічна лікарня № 9 ім. Професора О.І. Мінакова" на посадах медсестри - анестезиста анестезіологічного відділення, сестри медичної - анестезиста анестезіологічного відділення з палатами інтенсивної терапії та брата медичного - анестезиста анестезіологічного відділення з палатами інтенсивної терапії - з 01.06.2007 р. по 30.08.2021 р., в Комунальному некомерційному підприємстві "Одеський обласний центр соціально значущих хвороб" на посаді сестри медичної - анестезиста відділення інтенсивної терапії - з 01.09.2021 р. по 28.02.2022 р., діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду погоджується з означеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058).

Згідно частини першої статті 24 Закону № 1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою статті 24 Закону № 1058 передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно частини четвертої статті 24 Закону №1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

До набрання чинності Законом № 1058 умови обчислення стажу роботи, в тому числі для призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років, визначав Закон № 1788.

Статтею 60 Закону № 1788 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Прикінцевими положеннями Закону № 1058-IV визначено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за списками № 1 і 2, а також за вислугу років, здійснюється за названим Законом у разі досягнення пенсійного віку та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до статті 62 Закону № 1788, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами пунктів 1, 3, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відтак, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 у спірний період позивач працював:

з 01.08.2000 р. по 01.10.2024 р. на посаді медичної сестри палати реанімації анестезіологічного відділення у 2-й Міській клінічній лікарні м.Одеси;

з 01.10.2004 р. по 31.05.2007 р. на посаді медсестри - анестезиста анестезіологічного відділення у 2-й Міській клінічній лікарні м.Одеси;

з 01.06.2007 р. по 30.08.2021 р. на посадах медсестри - анестезиста анестезіологічного відділення, сестри медичної - анестезиста анестезіологічного відділення з палатами інтенсивної терапії та брата медичного - анестезиста анестезіологічного відділення з палатами інтенсивної терапії у Комунальній установі "Міська клінічна лікарня № 9 ім. Професора О.І. Мінакова";

з 01.09.2021 р. по 27.01.2023 р. на посаді сестри медичної - анестезиста відділення інтенсивної терапії в Комунальному некомерційному підприємстві "Одеський обласний центр соціально значущих хвороб".

З огляду на вказані норми та обставини справи робота позивача на вищезазначених посадах у відділеннях анестезіології терапії дає йому право на перерахунок пенсії із зарахуванням стажу роботи у подвійному розмірі.

За наведених обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідач, не зарахувавши ОСОБА_1 до страхового стажу в подвійному розмірі періоди роботи у 2-й Міській клінічній лікарні м.Одеси на посаді медичної сестри палати реанімації анестезіологічного відділення - з 01.01.2004 р. по 30.09.2004 р. та на посаді медсестри - анестезиста анестезіологічного відділення - з 01.10.2004 р. по 31.05.2007 р., у Комунальній установі "Міська клінічна лікарня № 9 ім. Професора О.І. Мінакова" на посадах медсестри - анестезиста анестезіологічного відділення, сестри медичної - анестезиста анестезіологічного відділення з палатами інтенсивної терапії та брата медичного - анестезиста анестезіологічного відділення з палатами інтенсивної терапії - з 01.06.2007 р. по 30.08.2021 р., в Комунальному некомерційному підприємстві "Одеський обласний центр соціально значущих хвороб" на посаді сестри медичної - анестезиста відділення інтенсивної терапії - з 01.09.2021 р. по 28.02.2022 р., діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Разом з тим, у даному випадку відповідачем допущено протиправну бездіяльність, а не дії як вказує позивач, оскільки Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області не вчинено жодних дій щодо зарахування спірних періодів трудової діяльності позивача до страхового стажу в подвійному розмірі.

Таким чином, з метою повного та ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо незарахування ОСОБА_1 до страхового стажу в подвійному розмірі періоди роботи у 2-й Міській клінічній лікарні м.Одеси на посаді медичної сестри палати реанімації анестезіологічного відділення - з 01.01.2004 р. по 30.09.2004 р. та на посаді медсестри - анестезиста анестезіологічного відділення - з 01.10.2004 р. по 31.05.2007 р., у Комунальній установі "Міська клінічна лікарня № 9 ім. Професора О.І. Мінакова" на посадах медсестри - анестезиста анестезіологічного відділення, сестри медичної - анестезиста анестезіологічного відділення з палатами інтенсивної терапії та брата медичного - анестезиста анестезіологічного відділення з палатами інтенсивної терапії - з 01.06.2007 р. по 30.08.2021 р., в Комунальному некомерційному підприємстві "Одеський обласний центр соціально значущих хвороб" на посаді сестри медичної - анестезиста відділення інтенсивної терапії - з 01.09.2021 р. по 28.02.2022 р. та зобов`язати відповідача зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу в подвійному розмірі з 10.04.2019 р. у 2-й Міській клінічній лікарні м.Одеси на посаді медичної сестри палати реанімації анестезіологічного відділення - з 01.01.2004 р. по 30.09.2004 р. та на посаді медсестри - анестезиста анестезіологічного відділення - з 01.10.2004 р. по 31.05.2007 р., у Комунальній установі "Міська клінічна лікарня № 9 ім. Професора О.І. Мінакова" на посадах медсестри - анестезиста анестезіологічного відділення, сестри медичної - анестезиста анестезіологічного відділення з палатами інтенсивної терапії та брата медичного - анестезиста анестезіологічного відділення з палатами інтенсивної терапії - з 01.06.2007 р. по 31.01.2019 р.; у Комунальній установі "Міська клінічна лікарня № 9 ім. Професора О.І. Мінакова" на посадах сестри медичної - анестезиста анестезіологічного відділення з палатами інтенсивної терапії та брата медичного - анестезиста анестезіологічного відділення з палатами інтенсивної терапії - з 01.02.2019 р. по 28.02.2022 р.

У своїй апеляційній скарзі апелянт заперечує проти подвійного зарахування стажу лише з підстав набрання чинності 01.01.2004 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який не містить положень аналогічних ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З цього приводу колегія суддів зазначає, що наказом Міністерства охорони здоров`я України № 303 від 08.10.1997 проведено реорганізацію анестезіологічної служби у складі лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я. Замість відділень (груп) анестезіології реанімації та відділень реанімації і інтенсивної терапії були створені анестезіологічні відділення або відділення анестезіології, анестезіологічні відділення з ліжками (палатами) для інтенсивної терапії, анестезіологічні групи, відділення інтенсивної терапії, вузькоспеціалізовані відділення інтенсивної терапії.

Згідно роз`яснення, наданого Міністерством охорони здоров`я і Міністерства праці та соціальної політики України у листах від 28.05.2002 № 10.02.11/450 та від 21.06.2002 № 02-886з-08, період роботи працівників у відділеннях анестезіології та інтенсивної терапії зараховуються до стажу у подвійному розмірі, як це передбачено статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до пункту 16 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, положення Закону № 1788-ХІІ застосовуються у частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

З урахуванням наведеного, судом з`ясовано, що до стажу роботи у подвійному розмірі за нормами статті 60 Закону № 1788-ХІІ зараховуються періоди роботи: у реанімаційних відділеннях; після перейменування відділень реанімацій, у відділеннях анестезіології та інтенсивної терапії; групах анестезіології та інтенсивної терапії; відділеннях інтенсивної терапії.

Аналогічний правовий висновок наведено Верховним Судом у постановах від 27.02.2020 у справі № 462/1713/17, від 11.12.2018 у справі № 310/385/17 (2-а/310/47/17), від 23.01.2019 у справі № 485/103/17, та від 04.12.2019 у справі № 689/872/17 тощо.

Щодо зарахування до стажу позивача в подвійному розмірі періодів роботи, які не враховані відповідачем з огляду на відсутність підстав такого зарахування після 01.01.2004 року, судова колегія зазначає наступне.

Абзац перший частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV передбачає, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом.

Крім того, редакція статті 60 Закону № 1788-XII є чинною на теперішній час. Стаття 24 Закону № 1058-IV не скасовує статтю 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та не зупиняє дію її приписів.

З аналізу вищезазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що передбачене статтею 60 Закону № 1788-XII право на зарахування стажу в подвійному розмірі не пов`язано із набранням чинності Закону № 1058-IV, а тому не обмежується наявним стажем роботи до 01.01.2004.

Такі висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, викладеною судом касаційної інстанції у постановах від 11.12.2018 у справі № 310/385/17 (2-а/310/47/17), від 23.01.2019 у справі № 485/103/17, від 04.12.2019 у справі № 689/872/17, від 27.02.2020 у справі № 462/1713/17.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020, а не Закону №1058-ІV.

Аналогічна правова позиція відображена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 у зразковій справі №360/3611/20.

Отже, доводи апелянта, щодо відсутності підстав для зарахування до страхового стажу позивача в подвійному розмірі періоди з 01.01.2004 суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються зібраними по справі доказами.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року по справі № 420/16871/24, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Г.В. Семенюк
Судді С.Д. Домусчі О.І. Шляхтицький