Справа № 200/4958/24
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2024-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року справа №200/4958/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2024 року у справі № 200/4958/24 (головуючий суддя І інстанції Логойда Т.В.) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Славкомтранс до Державної служби України з безпеки на транспорті, Відділ державного нагляду (контролю) у м. Києві Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у м. Києві Державної служби України з безпеки на транспорті від 18 червня 2024 року № 095819 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

В обґрунтування позову зазначив, що:

- відповідачем не доведено достовірність та правильність результатів вимірювань при здійсненні зважування автомобіля позивача марки SINOTRUK, реєстраційний номер НОМЕР_1 , при визначенні навантажень на вісі, та його загальної ваги, оскільки з акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та з довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю неможливо встановити на яких вагах (якої марки, моделі, з якими характеристиками, можливими чи допустимими похибками) проводилося зважування цього автомобіля;

- вимірювання автомобіля здійснено з порушенням пунктів 12, 13 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю № 879, а тому отримані за наслідками такої перевірки докази, а саме: акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю (оскільки відсутній талон про зважування), не можуть бути належними та допустимими доказами, які підтверджують факт зважування транспортного засобу позивача вимірювальною технікою, яка перебувала у робочому стані та має свідоцтво про державну метрологічну атестацію;

- при винесенні оскарженої постанови не враховано, що позивач перевозив подільний вантаж - пісок, який є сипучим вантажем і при завантаженні може бути поділений на окремі частки без втрати або пошкодження його властивостей, а тому перевезення такого вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм п. 22.5 Правил дорожнього руху заборонено, що виключає можливість отримання позивачем відповідного дозволу або документу про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків. В такому випадку може бути застосована лише відповідальність у виді плати за проїзд, якщо при зважуванні вантажу встановлено порушення вагових параметрів. Тому правові підстави для застосування штрафу за порушення абз. 17 ч. 1 ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт були відсутні;

- результати вимірювання автомобіля позивача, здійснені відповідачем, не можна вважати достовірними, зважаючи на неможливість встановлення точного показника навантаження на кожну з осей транспортного засобу із сипучим вантажем, який змінює розподіл навантажень на осі транспортного засобу в русі. Так, єдиною методикою виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі в Україні є лише Методика виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, що розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України та затверджена заступником голови Державної служби автомобільних доріг України (Укравтодор), атестована у відповідності з ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром Інститут Метрології, свідоцтво про атестацію № 02-84-08. Ця Методика не поширюється на транспорті засоби з рідким вантажем або з вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу в русі (як у позивача). Зазначене свідчить про відсутність вимог щодо нормативів навантаження транспортних засобів з відповідним видом вантажу, та, відповідно, про неможливість встановлення факту порушення вагових параметрів при зважуванні сипучого вантажу;

- відповідно до п. 3 розд. III Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування, що затверджені наказом Міністерства інфраструктури України 28 липня 2016 року № 255 (зареєстровані в Міністерстві юстиції України 22 серпня 2016 року за № 1171/29301, вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування у русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2 % та дискретністю вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, визначених виробником. Однак з наданого акту про перевищення транспортним засобом нормативно-вагових параметрів вбачається, що зважування проводилося не автомобіля в цілому і не окремо осей, які відповідач вважає здвоєними, а кожної напівосі окремо, які в подальшому сумувалися, а потім сумувалися показники другої та третьої осі. Окрім того, що відповідач вважає другу та третю осі автомобіля здвоєними, визначення загального навантаження на здвоєну вісь шляхом сумування осьових навантажень на кожну окрему вісь є незаконним. При такій конструкції кожна із осей автомобіля повинна зважуватися шляхом одночасного зважування двох осей, які враховуються як одна здвоєна вісь. Таким чином, вагове обладнання не забезпечило поосьове зважування, а визначення ваги осі відбувалося шляхом сумування напівосей, а потім шляхом сумування другої та третьої осі, що становлять одну здвоєну вісь, що є незаконним та суперечить п. 3 розд. III Вимог. Тому акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 16 квітня 2024 року № 000428 (складений без талону зважування) не може вважатися належним та допустимим доказом перевантаження в розумінні ст. 74 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки він одержаний з порушенням встановленого законом порядку.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2024 року позов задоволено.

Визнано неправомірною та скасовано постанову від 18 червня 2024 року № 095819, що винесена заступником начальника Відділу державного нагляду (контролю) у м. Києві Державної служби України з безпеки на транспорті.

Вирішено питання судових витрат по справі.

Не погодившись з судовим рішенням відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

16 квітня 2024 року під час здійснення рейдової перевірки, був зупинений транспортний засіб марки SINOTRUK, номерний знак НОМЕР_1 , який використовувався позивачем відповідно до товарно-транспортної накладної від 16 квітня 2024 року.

За результатами габаритно-вагового контролю цього транспортного засобу встановлено, що його загальна маса становила 42850 т при нормативно допустимій 38 т.

Складено довідку про здійснення габаритно-вагового контролю, в розділі 5 якої виділено позначкою + тип транспортного засобу 5 - здвоєні осі при спарених колесах. Відповідно, були застосовані положення пп. в п. 22.5 Правил дорожнього руху України, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, згідно з якими рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують максимальне значення навантаження на здвоєні осі для автомобільних доріг державного значення: якщо відстань між осями від 1,3 до 1,8 метра при спарених колесах, за умови, що навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 тони, 19 т.

У зв`язку з виявленими під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідностями фактичних вагових параметрів нормам та правилам - встановлено порушення пп. в п. 22.5 Правил дорожнього руху України, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306; складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів.

За результатами перевірки встановлено порушення позивачем ст. 34 Закону України Про автомобільний транспорт - перевищення вагових параметрів, а саме встановлено, що перевищення визначених законодавством вагових норм на здвоєну вісь при спарених колесах склало 33,1%, а саме 25,3 т при допустимих 19 т. Відповідальність за це порушення передбачена ч. 1 абз. 17 ст. 60 зазначеного Закону (за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 відсотків при перевезенні подільного вантажу).

Зважування транспортного засобу здійснювалося на повіреному належним чином засобі вимірювальної техніки, про що свідчить Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки.

Документи на ваги завжди знаходяться у пункті здійснення габаритно-вагового контролю та надаються всім водіям для ознайомлення.

Крім того, така інформація як час здійснення габаритно-вагового контролю та навантаження на кожну вісь відображена в талоні зважування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 671 Про внесення змін до Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні скасовано п. 19 Порядку, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879, без визначення необхідності застосування Методики, що затверджена Мінекономрозвитку, або іншої методики.

Таким чином, відсутність методики проведення габаритно-вагового контролю, затвердженої Міністерством економічного розвитку, не є підставою, яка звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу та від обов`язку по внесенню плати за таке перевищення.

Відповідно до п. 12.5 гл. 12 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, що затверджені наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363 (у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху.

Законодавством не передбачено звільнення перевізника від відповідальності за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом у випадку переміщення вантажу у вантажному відсіку автомобіля.

Жодним нормативним документом не передбачені виключення з Правил дорожнього руху України щодо правильності розміщення та кріплення вантажу при перевезенні подільних вантажів.

Завантажуючи вантажний автомобіль в межах дозволеної фактичної маси, перевізник зобов`язаний враховувати дозволені навантаження на осі транспортного засобу, нерівномірний розподіл маси вантажу на осі, зміну маси транспортного засобу та можливе перевищення вагових параметрів після здійснення заправки автомобіля пальним, та використовувати, в таких випадках, транспортний засіб з відповідними технічними параметрами.

Також, переміщення вантажу під час руху не є припустимим, оскільки його переміщення спричиняє збільшення динамічної маси транспортного засобу при гальмуванні, а також порушує стійкість транспортного засобу, що є загрозою для безпеки дорожнього руху.

Вказані негативні переміщення вантажу під час руху можуть призвести до непередбачуваних катастрофічних наслідків та є загрозою для безпеки дорожнього руху.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП Діловодство спеціалізованого суду.

Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему Електронний суд матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.

Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі Електронний суд.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

16 квітня 2024 року уповноваженими особами Державної служби України з безпеки на транспорті (Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області, яке є територіальним органом Державної служби України з безпеки на транспорті без статусу юридичної особи) на підставі відповідного щотижневого графіку на проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) та направлення на перевірку від 12 квітня 2024 року № 000134, на відповідній автодорозі проводилася рейдова перевірка.

В цей день проведено рейдову перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, що використовувався позивачем як автомобільним перевізником.

За результатами перевірки складено акт від 16 квітня 2024 року № 039053, яким встановлено, що 16 квітня 2024 року о 15 год. 00 хв. під час перевірки автомобілю SINOTRUK спеціалізований вантажний самоскид, номерний знак НОМЕР_1 , що належить ТОВ Славспецтех, автомобільний перевізник - ТОВ Славкомтранс, що проведена на автомобільній дорозі 949 км + 826 м автодороги М30 Стрий Умань Дніпро Ізварине, встановлено:

- порушення ст. 34 Закону України Про автомобільний транспорт - перевізник не забезпечив безпеку дорожнього руху, а саме перевищення встановлених законодавством вагових норм на здвоєну вісь склало 33,1 %, а саме 25,3 т (при допустимих 19 т), чим порушені вимоги п. 22.5 Правил дорожнього руху України, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (пп. в п. 22.5 Правил);

- порушення, відповідальність за яке передбачена абз. 17 ч. 1 ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт, а саме перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 відсотків при перевезенні подільного вантажу.

Акт перевірки міститься посилання на товарно-транспортну накладну від 16 квітня 2024 року без номеру, згідно з якою позивачем як перевізником перевозився подільний вантаж.

Акт перевірки підписаний водієм транспортного засобу (без зауважень).

Під час перевірки (до складання акту перевірки) також були складені наступні документи:

- акт від 16 квітня 2024 року про блокування/розблокування автомобільного транспортного засобу, яким відповідно до абз. 4 ч. 19 ст. 6 Закону України Про автомобільний транспорт прийнято рішення про блокування автомобільного транспортного засобу, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, до найближчого місця зважування (на відстань не більше 50 км) для здійснення габаритно-вагового контролю, а також заборону подальшого руху транспортного засобу. В акті відображено відмову водія транспортного засобу привести вагові або габаритні параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормами в зоні габаритно-вагового контролю після встановлення порушення вагових або габаритних параметрів;

- талон зважування від 16 квітня 2024 року, в якому відображений час здійснення габаритно-вагового контролю та навантаження на кожну вісь;

- довідка від 16 квітня 2024 року № 0073276 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, в якій відображено, що транспортний засіб є вантажний (в розділі 5 даної довідки виділено позначкою + тип транспортного засобу - 5); навантаження на осі наступне: 7,8 т, 9,75 т, 12,35 т, 12,950 т; повна маса вказаного транспортного засобу - 42,850 т. Вказані дані відповідають даним, що відображені в талоні зважування;

- акт від 16 квітня 2024 року № 000428 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, яким встановлено, що при проведенні на автомобільній дорозі 949 км + 826 м автодороги М30 Стрий Умань Дніпро Ізварине (зазначені дані пересувного пункту) габаритно-вагового контролю автомобілю SINOTRUK спеціалізований вантажний самоскид, номерний знак НОМЕР_1 , автомобільний перевізник - ТОВ Славкомтранс; водій транспортного засобу ОСОБА_1 ; найменування та вид вантажу: подільний вантаж - пісок; встановлено, що при перевезенні вантажу на маршруті руху (зазначений маршрут руху), пройдена відстань дорогами загального користування - 138 км; повна маса автомобілю: нормативно допустима 38 т, а фактична 42,850 т; відстань між осями: 1,95, 3,2, 1,35; осьові навантаження: нормативно допустимі 11,5 т, 11,5 т, 19 т (19 т це щодо фактичних 12,35 т та 12,950 т), фактичні 7,8 т, 9,75 т, 12,35 т та 12,950 т (де 12,35 т + 12,950 т = 25,3 т). Акт про перевищення підписаний водієм транспортного засобу (без зауважень).

Листом Відділу державного нагляду (контролю) у м. Києві Державної служби України з безпеки на транспорті від 29 травня 2024 року позивача запрошено на розгляд справи про порушення на 18 червня 2024 року з 08 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв. (рекомендоване повідомлення АТ Укрпошта, трекінг № 743).

Зазначений лист-запрошення позивачем отриманий 14 червня 2024 року (підтверджується підписом про одержання на рекомендованому повідомленні АТ Укрпошта про вручення поштового відправлення).

18 червня 2024 року без участі представника позивача відбувся розгляд справи про порушення, і в цей же день заступником начальника Відділу державного нагляду (контролю) у м. Києві Державної служби України з безпеки на транспорті (який є територіальним органом Державної служби України з безпеки на транспорті без статусу юридичної особи) винесено постанову від 18 червня 2024 року № 095819 про застосування адміністративно-господарського штрафу, якою за порушення вимог Закону України Про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абз. 17 ч. 1 ст. 60 вказаного Закону, на позивача накладено адміністративно-господарський штраф в розмірі 51 000 грн.

Вказана постанова підписана заступником начальника Відділу державного нагляду (контролю) у м. Києві Державної служби України з безпеки на транспорті.

Відповідно до товарно-транспортної накладної від 16 квітня 2024 року без номеру позивач як автомобільний перевізник перевозив подільний вантаж пісок з населеного пункту Дніпропетровської області в населений пункт Донецької області.

Щодо транспортного засобу, на якому позивачем перевозився вантаж, нормативні вагові параметри вимірювалися та габаритно-ваговий контроль проводився із застосуванням приладів:

- рулетка вимірювальна з фібергласовою стрічкою S-Line 30 M, заводський № Р/054, Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 07 серпня 2023 року № П/922/Щ, чинне до 07 серпня 2024 року, видане державним підприємством Житомирський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації (ДП Житомирстандартметрологія);

- прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь 030Т-AS2-PWIA; № приладу 444; №№ платформ 875, 876; Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 06 грудня 2023 року № ПМ064604923, чинне до 05 грудня 2024 року, видане державним підприємством Київський обласний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації (ДП Киїоблстандартметрологія). В Свідоцтві зазначено, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам ДСТУ OIML R134-1:2010 Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь. Загальні технічні вимоги та методи випробування.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що до транспортного засобу, на якому позивач здійснював перевезення подільного вантажу, мали бути застосовані показники 38 т (пп. б п. 22.5 Правил дорожнього руху України) та 23 т (а не 19 т, який застосований помилково; пп. в п. 22.5 Правил дорожнього руху України).

Отже, в акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та в акті перевірки суб`єктом владних повноважень помилково застосовані положення пп. в п. 22.5 Правил дорожнього руху України, що призвело до неправильного висновку про порушення позивачем ч. 1 ст. 34 Закону України Про автомобільний транспорт (перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм (а саме навантаження) понад 30 відсотків на здвоєну вісь при спарених колесах вантажного транспортного засобу при перевезенні подільного вантажу), та до винесення неправомірної постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Оцінка суду.

Відповідно до частин другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону України Про автомобільний транспорт основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

На підставі частини дванадцятої статті 6 Закону України Про автомобільний транспорт державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Відповідно до частин чотирнадцятої та двадцять першої статті 6 Закону України Про автомобільний транспорт державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) та порядок здійснення габаритно-вагового контролю визначаються Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567 (далі Порядок).

Пунктом 15 Порядку визначено, що під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно:

наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;

додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону;

додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода);

відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам;

оснащення таксі справним таксометром;

відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу;

додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху;

наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення;

додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів;

виконання приписів щодо усунення порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, винесених за результатами розгляду справ про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, які можливо перевірити під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі);

виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Згідно з пунктом 16 Порядку рейдова перевірка (перевірка на дорозі) може проводитися однією посадовою особою Укртрансбезпеки.

Габаритно-ваговий контроль проводиться двома посадовими особами Укртрансбезпеки або однією посадовою особою Укртрансбезпеки у разі залучення посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Агентства відновлення, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю.

Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) можливе, зокрема здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів.

Відповідно до пунктів 20, 21 Порядку виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

Відповідно до пункту 27 Порядку за наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Згідно з частиною першою статті 34 Закону України Про автомобільний транспорт автомобільний перевізник повинен, зокрема: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів; забезпечувати безпеку дорожнього руху.

На підставі статті 48 Закону України Про автомобільний транспорт автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи на підставі яких виконуються вантажні перевезення.

Відповідно пункту 12.5 глави 12 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, що затверджені наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363, для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху.

Згідно з абзацом 4 частини дев`ятнадцятої статті 6 Закону України Про автомобільний транспорт під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, мають право: супроводжувати транспортний засіб, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, до найближчого місця зважування (на відстань не більше 50 кілометрів) для здійснення габаритно-вагового контролю, а також забороняти подальший рух такого транспортного засобу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як визначено пунктами 18 та 20 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 (далі Порядок № 879), за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Згідно з пунктами 12 та 13 Порядку № 879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Для реалізації пункту 14 Порядку № 879 наказом Міністерства інфраструктури України від 28 липня 2016 року № 255 затверджені Вимоги до облаштування та технічного оснащення зон габаритно-вагового контролю.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІ Вимог пересувний пункт габаритно-вагового контролю повинен бути укомплектований, зокрема, документом про відповідність та/або свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІІ Вимог стаціонарний пункт габаритно-вагового контролю повинен мати, зокрема документ про відповідність та/або свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки.

На підставі пункту 3 розділу ІІІ Вимог вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування в русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2 % та дискретністю вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, визначених виробником.

Як свідчать матеріали справи 16 квітня 2024 року в пункті габаритно-вагового контролю відповідачем використовувалися:

- рулетка вимірювальна з фібергласовою стрічкою S-Line 30 M, заводський № Р/054;

- прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь 030Т-AS2-PWIA; № приладу 444; №№ платформ 875, 876.

На вказану вимірювальну техніку відповідачем надані: Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 07 серпня 2023 року № П/922/Щ, чинне до 07 серпня 2024 року, видане державним підприємством Житомирський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації (ДП Житомирстандартметрологія), та, відповідно Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 06 грудня 2023 року № ПМ064604923, чинне до 05 грудня 2024 року, видане державним підприємством Київський обласний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації (ДП Киїоблстандартметрологія), які були чинними на час перевірки та здійснення габаритно-вагового контролю автомобілю перевізника (позивача).

Таким чином, застосована відповідачем вимірювальна техніка пройшла періодичну повірку, як того вимагає Закон України Про метрологію та метрологічну діяльність та Порядок № 879.

При цьому, надання водію перевізника свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, а також відображення цих даних в складених відповідачем документах законодавством не передбачено.

Так, форма довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю встановлена Порядком взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, що затверджений спільним Наказом Міністерства інфраструктури України та Міністерства внутрішніх справ України від 10 жовтня 2013 року № 1007/1207.

Форма акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів встановлена Порядком зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2013 року № 422.

Вказані документи заповнені службовими особами Укртрансбезпеки у відповідності до наведених форм, які не передбачають внесення даних про вагове обладнання, яким проводиться зважування, та режим його роботи.

Отже, відсутні з боку відповідача порушення пунктів 12, 13 Порядку № 879.

Посадовими особами Укртрансбезпеки зважування автомобіля позивача проведено ваговим обладнання, яке забезпечує поосьове зважування в русі, що відповідало положенням Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування, що затверджені наказом Міністерства інфраструктури України від 28 липня 2016 року № 255. Дані такого зважування правильно відображені в довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю автомобілю із зазначення даних щодо всіх осей.

Суд першої інстанції правильно не прийняв доводи позивача, що для визначення навантаження на здвоєну вісь такі дві осі відповідно до цих Вимог повинні зважуватися разом, оскільки Вимоги не містять таких понять як здвоєні або строєні осі.

Такі поняття застосовуються виключно пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України та пунктом 30 Порядку № 879, який визначає формулу для обчислення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу.

Отже і довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю автомобілю, і акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів складені у відповідності до встановлених форм.

Є безпідставним посилання позивача на відсутність талону зважування, оскільки такий талон суб`єктом владних повноважень оформлений.

Є неприйнятними доводи позивача, що методика, на підставі якої проводиться процес вимірювання (зважування) габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на осі транспортного засобу, затверджена не була з огляду на наступне.

Дійсно, на час виникнення спірних правовідносин, відповідна методика Мінекономрозвитку, якою мали керуватися органи Укртрансбезпеки під час проведення габаритно-вагового контролю, затверджена не була.

Проте, визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, і такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів визначено Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879, яким правильно керувалися посадові особи Укртрансбезпеки.

Наведене узгоджується з нормативним регулюванням, а саме із скасуванням постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 671 пункту 19 № 879, який визначав, що під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпека або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку) без визначення необхідності застосування методики.

Отже, законодавець виключив норму про необхідність застосування будь-якої затвердженої методики визначення у спірних правовідносинах.

Щодо постанови від 18 червня 2024 року № 095819 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 51 000 грн.

Підстава прийняття постанови - перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 відсотків при перевезенні подільного вантажу.

Відповідно до частини другої статті 29 Закону України Про дорожній рух з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.

Аналогічні положення містяться в частині четвертої статті 48 Закону України Про автомобільний транспорт, згідно з якою у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Відповідно до пункту 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 (далі Правила № 30) рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції за формою, наведеною в додатку до цих Правил, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Згідно з пунктом 3 Правил № 30 транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 1.10 Правил дорожнього руху визначено, що дозволене максимальне навантаження на вісь - максимальне навантаження на вісь транспортного засобу, зазначене у підпункті в пункту 22.5 цих Правил.

Відповідно до підпункту «в» пункту 22.5 Правил дорожнього руху рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують навантаження на вісь (кількість осей; максимальне значення для автомобільних доріг: державного значення і місцевого значення):

- на одинарну вісь 11,5 т і, відповідно, 7 т;

- на здвоєні осі, якщо відстань між осями:

менш як 1 метр 11,5 т і, відповідно, 7 т;

від 1 до 1,3 метра 16 т і, відповідно, 10 т;

від 1,3 до 1,8 метра при неспарених колесах 18 т і, відповідно, 10,5 т;

від 1,3 до 1,8 метра при спарених колесах, за умови, що навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 тони, 19 т і, відповідно, 11,5 т;

від 1,3 до 1,8 метра чотирьохвісних автомобілів, ведучі вісі яких оснащені спареними колесами, за умови, що навантаження на кожну ведучу вісь не перевищує 11,5 тони 23 т і, відповідно, 11,5 т;

від 1,8 до 2,5 метра для причепів та напівпричепів 20 т і, відповідно, 11,5 т;

- на строєні осі, в тому числі транспортних засобів спеціалізованого призначення (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів, якщо відстань між осями:

1,3 метра або менше 21 т і, відповідно, 13 т;

понад 1,3 до 1,4 метра 24 т і, відповідно, 14 т.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху також визначено, що рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30 Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України Про дорожній рух водій має право керувати транспортним засобом і перевозити пасажирів або вантажі на дорогах, вулицях та в інших місцях, де рух транспорту не заборонено у встановленому порядку.

Отже, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами здійснюється за спеціальними правилами (за наявності спеціального дозволу або плати за проїзд).

При цьому у разі перевезення такими транспортними засобами подільних вантажів, якщо фактична маса та навантаження на вісь таких транспортних засобів перевищують параметри, визначені підпунктами б та в п. 22.5 Правил дорожнього руху, рух таких транспортних засобів забороняється.

Зазначене свідчить, що дозвіл на проїзд таких транспортних засобів з подільними вантажами не видається, плата за проїзд перевізниками не справляється через повну заборону руху таких транспортних засобів.

Згідно з частиною першою статті 34 Закону України Про автомобільний транспорт автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Як вже зазначалося, відповідно п. 12.5 глави 12 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, що затверджені наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363, для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху.

Отже, здійснюючи перевезення подільного вантажу, перевізник повинен враховувати, що під час руху по дорозі можливе пересування вантажу та зміна ваги по осям, попри це перевізник повинен дотримуватися технічних характеристик, не навантажувати на автомобіль більше його технічних можливостей і не допускати не тільки загального, а і осьового перевантаження транспортного засобу.

Відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт встановлена ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт.

Статтею 60 вказаного Закону визначено, що при вчиненні однією особою двох або більше правопорушень адміністративно-господарський штраф накладається за кожне правопорушення окремо.

На підставі абзацу 17 частини першої статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи: за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як свідчать матеріали справи, застосовуючи до позивача штраф на підставі абз. 17 ч. 1 ст. 60 Закону «Про автомобільний транспорт» відповідач виходив з перевищення встановлених законодавством вагових норм на здвоєну вісь, яке склало 33,1%, а саме 25,3 т (при допустимих 19 т), що є порушенням пп. в п. 22.5 Правил дорожнього руху.

В акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів зазначено, що осьові навантаження: нормативно допустимі 11,5 т, 11,5 т, 19 т (щодо фактичних 12,35 т та 12,950 т), фактичні 7,8 т, 9,75 т, 12,35 т та 12,950 т (де 12,35 т + 12,950 т = 25,3 т).

Згідно з цими актами фактичні показники осьових навантажень перевищують нормативні на понад 30% (перевищення встановлених законодавством вагових норм на здвоєну вісь склало 33,1%, а саме 25,3 т (при допустимих 19 т)), і, відповідно, в цій частині порушення є.

Як зазначив відповідач транспортний засіб, що перевірявся, є таким, що відноситься до наступного типу - має здвоєні осі при спарених колесах, що виділено позначкою + в розділі 5 довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю. Відповідно, були застосовані положення пп. в п. 22.5 Правил дорожнього руху України, згідно з якими рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують максимальне значення навантаження на здвоєні осі для автомобільних доріг державного значення: якщо відстань між осями від 1,3 до 1,8 метра при спарених колесах, за умови, що навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 тони, 19 т.

Проте, в розділі 5 довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю позначкою + виділено малюнок транспортного засобу (п. 5 розд. 5 довідки), який відповідає зовсім іншому типу транспортного засобу (автомобіль SINOTRUK спеціалізований вантажний самоскид), - це автомобіль, що має здвоєні осі, чотирьохвісний з двома рульовими вісями та ведучими вісями, оснащеними спареними колесами (а не такий, що зазначений представником відповідача).

Для транспортного засобу такого типу нормативно допустимий максимальний показник фактичної маси для автомобільних доріг державного значення - 38 т (пп. б п. 22.5 Правил дорожнього руху України). І цей показник суб`єктом владних повноважень застосований правильно. (В акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів відображено, що повна маса автомобілю даного типу: нормативно допустима 38 т, а фактична 42,850 т. Фактичні показники не перевищують нормативні на понад 30 %, а тому, відповідно, порушення в цій частині немає.)

Для транспортного засобу такого типу нормативно допустимий максимальний показник навантаження на вісь (здвоєні осі) для автомобільних доріг державного значення (пп. в п. 22.5 Правил дорожнього руху України) такий: якщо відстань між осями від 1,3 до 1,8 метра чотирьохвісних автомобілів, ведучі вісі яких оснащені спареними колесами, за умови, що навантаження на кожну ведучу вісь не перевищує 11,5 тони, 23 т.

Таким чином, фактичні показники осьових навантажень 12,35 т + 12,950 т = 25,3 т (про які йдеться в акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів) не перевищують нормативні (23 т) на понад 30% (адже перевищення встановлених законодавством вагових норм на здвоєну вісь склало лише 10%). Відповідно, порушення в цій частині (в частині пп. в п. 22.5 Правил дорожнього руху України) немає.

Отже, щодо транспортного засобу, на якому позивач здійснював перевезення подільного вантажу, мали бути застосовані показники 38 т (пп. б п. 22.5 Правил дорожнього руху України) та 23 т (а не 19 т, який застосований помилково; пп. в п. 22.5 Правил дорожнього руху України).

Зазначене свідчить, що в акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та в акті перевірки суб`єктом владних повноважень помилково застосовані положення пп. в п. 22.5 Правил дорожнього руху України.

Помилкове застосування наведених положень законодавства призвело до неправильного висновку про порушення позивачем ч. 1 ст. 34 Закону України Про автомобільний транспорт (перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм (а саме навантаження) понад 30 відсотків на здвоєну вісь при спарених колесах вантажного транспортного засобу при перевезенні подільного вантажу).

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про скасування постанови від 18 червня 2024 року № 095819 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки в межах доводів апеляційної скарги судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2024 року у справі № 200/4958/24 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2024 року у справі № 200/4958/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 23 грудня 2024 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 23 грудня 2024 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв