Справа № 520/23171/24
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2024-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2024 року № 520/23171/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабаєва А.І. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Національного антикорупційного бюро України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Національного антикорупційного бюро України, в якому просила суд:

- визнати бездіяльність Національного антикорупційного бюро України щодо непризначення ОСОБА_1 на посаду «Головний спеціаліст сектору по роботі з розгляду заяв, звернень та запитів відділу по роботі з розгляду заяв, звернень та запитів Управління комунікацій та зовнішніх зв`язків» у зв`язку з поворотним прийняттям на роботу працівників аналогічної кваліфікації відповідно до ст. 42-1 КЗпП України протиправною;

- зобов`язати Національне антикорупційне бюро України в день набрання рішенням суду законної сили призначити ОСОБА_1 на посаду «Головний спеціаліст сектору по роботі з розгляду заяв, звернень та запитів відділу по роботі з розгляду заяв, звернень та запитів Управління комунікацій та зовнішніх зв`язків» у зв`язку з поворотним прийняттям на роботу відповідно до положень ст. 42-1 КЗпП України;

- стягнути з Національного антикорупційного бюро України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 22.04.2024 по дату винесення судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем, на думку позивача, допущено протиправну бездіяльність щодо непризначення ОСОБА_1 на посаду «Головний спеціаліст сектору по роботі з розгляду заяв, звернень та запитів відділу по роботі з розгляду заяв, звернень та запитів Управління комунікацій та зовнішніх зв`язків» у зв`язку з поворотним прийняттям на роботу працівників аналогічної кваліфікації відповідно до ст. 42-1 КЗпП України.

Відповідач, Національне антикорупційне бюро України подало до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначило, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якому просила задовольнити позовні вимоги.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач проходила проходила службу у Національного антикорупційного бюро України на посаді головного спеціаліста Харківського територіального управління Національного бюро у період з 01.09.2017 по 28.06.2023.

Відповідно до наказу Директора Національного бюро від 22.06.2023 № 1228-Н позивача звільнено з посади головного спеціаліста Харківського територіального управління Національного бюро у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури і штатного розпису відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» з 28.06.2023, що підтверджується записом в трудовій книжці позивача.

11.04.2024 розпорядженням Директора Національного бюро № 47-Р оголошено конкурс на зайняття вакантної посади «Головний спеціаліст сектору по роботі з розгляду заяв, звернень та запитів відділу по роботі з розгляду заяв, звернень та запитів Управління комунікацій та зовнішніх зв`язків».

21.04.2024 позивач звернулась до Національного антикорупційного бюро України із заявою про участь у конкурсі на зайняття вакантної посади «Головний спеціаліст сектору по роботі з розгляду заяв, звернень та запитів відділу по роботі з розгляду заяв, звернень та запитів Управління комунікацій та зовнішніх зв`язків».

Відповідно до витягу з Протоколу від 04.06.2024 № 18 засідання Конкурсної комісії № 2 з проведення конкурсу вакантних посад у Національному антикорупційному бюро України (далі - Конкурсна комісія) з метою вивчення особистих, ділових і моральних якостей кандидатів ухвалила звернутися до Управління внутрішнього контролю Національного бюро із запитом щодо проведення перевірки відносно кандидатів на посаду для встановлення їх спроможності за своїм особистими, діловими та моральними якостями ефективно виконувати відповідні службові обов`язки.

Відповідно до витягу з Протоколу від 28.06.2024 № 19/ДСК засідання Конкурсної комісії рекомендовано Директору Національного антикорупційного бюро України кандидатури на зайняття вакантної посади «Головний спеціаліст сектору по роботі з розгляду заяв, звернень та запитів відділу по роботі з розгляду заяв, звернень та запитів Управління комунікацій та зовнішніх зв`язків» (2 посади)» з випробувальним строком 6 місяців.

07.07.2024 позивач подала Директору Національного антикорупційного бюро України скаргу на рішення Конкурсної комісії щодо визначення переможців конкурсу, що викладене у протоколі від 28.06.2024 № 19/ДСК.

Листом Директора Національного антикорупційного бюро України від 15.07.2024 № 01-294/20146 повідомлено, що позивачу було припинено державну службу та було звільнено з посади головного спеціаліста Харківського територіального управління Національного аитикорупційного бюро України 28 червня 2023 року у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури і штатного розпису (пункт 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу»). Вказано, що Законом України «Про державну службу» переважне право на укладання трудового договору не передбачено, відповідно до статті 21 зазначеного закону вступ на державну службу здійснюється шляхом призначення громадянина України на посаду державної служби за результатами конкурсу. Зазначено, що відповідно до розпорядження Директора Національного бюро від 11.04.2024 № 47-Р було оголошено конкурс на зайняття вакантної посади «Головний спеціаліст сектору по роботі з розгляду заяв, звернень та запитів відділу по роботі з розгляду заяв, звернень та запитів Управління комунікацій та зовнішніж зв`язків» (дві посади) (не на посаду «Головний спеціаліст Харківського територіального управління Національного аитикорупційного бюро України»).

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не призначення її на посаду «Головний спеціаліст сектору по роботі з розгляду заяв, звернень та запитів відділу по роботі з розгляду заяв, звернень та запитів Управління комунікацій та зовнішніх зв`язків» у зв`язку з поворотним прийняттям на роботу працівників аналогічної кваліфікації відповідно до ст. 42-1 КЗпП України протиправною, звернулась до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст. 10 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України» до працівників Національного бюро належать особи, які є гласними і негласними штатними працівниками, з числа осіб начальницького складу, державних службовців та інших працівників, які працюють за трудовими договорами в Національному бюро.

Директор Національного бюро утворює конкурсні комісії, які проводять конкурс на зайняття вакантних посад гласних штатних працівників у Національному бюро. Директор Національного бюро включає до складу конкурсної комісії представників, визначених Радою громадського контролю при Національному бюро (не більше трьох осіб у складі однієї конкурсної комісії).

Положення про конкурсні комісії та регламент їх роботи визначаються Директором Національного бюро.

Відповідно до п.п. 1 та 3 Положення про конкурсну комісію з проведення конкурсу на зайняття вакантних посад у Національному антикорупційному бюро України, затверджене наказом Директора Національного бюро від 15.05.2015 № 4-н (далі - Положення), конкурсна комісія з проведення конкурсу на зайняття вакантних посад у Національному антикорупційному бюро України створюється для проведення конкурсу на зайняття вакантних посад у Національному антикорупційному бюро України.

Основним завданням Конкурсної комісії є проведення конкурсу з метою відбору кандидатів на зайняття вакантних посад у Національному бюро, які спроможні за своїми особистими, діловими та моральними якостями, віком, освітнім і професійним рівнем та станом здоров`я ефективно виконувати відповідні службові обов`язки.

Пунктом 11 цього Положення передбачено, що рішення конкурсної комісії оформляється протоколом, який підписується головою конкурсної комісії та секретарем конкурсної комісії.

Згідно з ч. 5 ст. 10 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України» на службу до Національного бюро приймаються на конкурсній, добровільній, контрактній основі громадяни України, які спроможні за своїми особистими, діловими та моральними якостями, віком, освітнім і професійним рівнем та станом здоров`я ефективно виконувати відповідні службові обов`язки. Кваліфікаційні вимоги до професійної придатності визначаються Директором Національного бюро. Призначення на посади у Національному бюро здійснюється виключно за результатами відкритого (крім випадку, передбаченого частиною четвертою цієї статті) конкурсу, що проводиться в порядку, визначеному Директором Національного бюро, крім призначення на посади першого заступника та заступників Директора Національного бюро, призначення на які здійснюється Директором Національного бюро без обов`язкового проведення відкритого конкурсу.

Порядок проведення відкритого конкурсу для призначення на посади у Національному антикорупційному бюро України затверджено наказом Директора Національного бюро від 31.05.2017 № 123-0 (далі - Порядок).

Згідно з п. 1.5 Порядку Конкурс проводиться з додержанням таких принципів: 1) рівні можливості - у конкурсі може брати участь кожен громадянин України, який відповідає кваліфікаційним вимогам до кандидатів на вакантну посаду у Національному бюро та щодо якого не застосовуються заборони для призначення, визначені чинним законодавством; 2) прозорість - конкурс здійснюється відкрито, з обов`язковим інформуванням громадськості шляхом оприлюднення інформації про оголошення конкурсу на вакантні посади, основні вимоги до кандидатів на вакантні посади, процедуру, етапи та строки проведення конкурсу, принципи та умови відбору кандидатів, перебіг конкурсу та його результати на офіційному вебсайті Національного бюро; 3) об`єктивність оцінки - багатоступеневий відбір під час проведення конкурсу створює умови для об`єктивного і неупередженого з`ясування спроможності кандидатів за своїми особистими, діловими та моральними якостями, віком, освітнім і професійним рівнем та станом здоров`я ефективно виконувати відповідні посадові обов`язки на посадах працівників Національного бюро.

Згідно з п. 5.1 Порядку конкурс передбачає складання кваліфікаційного іспиту (тестування), виконання практичних завдань та проведенім співбесіди.

Пунктом 5.5 Порядку передбачено, що співбесіда проводиться Конкурсною комісією у формі інтерв`ю за особистої участі кандидата згідно із затвердженим Конкурсною комісією графіком.

Під час співбесіди члени Конкурсної комісії можуть ставити запитання для уточнення біографії, професійного досвіду кандидата, оцінки професійних та особистих якостей кандидата до відповідних посадових обов`язків, рівня його вмотивованості, давати теоретичні і практичні завдання / кейси за напрямом діяльності відповідного структурного підрозділу з метою визначення здібностей та професійних умінь, необхідних для якісного виконання посадових обов`язків.

Відповідно до п. 5.6 Порядку За результатами співбесіди конкурсна комісія шляхом особистого голосування її членів може визначити одного кандидата або перелік кандидатів, які відповідають кваліфікаційним вимогам, а також особистим, діловим та моральним якостям, і можуть претендувати на відповідну вакантну посаду, а також на рівнозначні посади.

За результатами розгляду довідки про перевірку особистих, ділових та моральних якостей та проведеної повторної співбесіди (у разі, якщо така проводилася), конкурсна комісія може визначити переможця конкурсу та другого кандидата (як і найкращих кандидатів, які відповідають кваліфікаційним вимогам та особистим, діловим та моральним якостям), а також може визначити у випадках, визначених цим Порядком, перелік інших кандидатів, які відповідають вимогам професійної компетентності на відповідну вакантну посаду та особистим, діловим і моральним якостям.

Таким чином, виключно Конкурсна комісія може надавати оцінку професійного рівня, досвіду, навичок кандидатів на посаду, та обирати з-поміж них переможця конкурсу, тобто особу, яка має найкращі показники професійної, особистої та ділової компетентності.

Верховний Суд у постанові від 09.12.2021 по справі № 804/4192/17 зазначив, що саме конкурсна комісія, на підставі наданих їй дискреційних повноважень, шляхом відкритого голосування з числа кандидатів, що відповідають вимогам, які ставляться до працівників Національного бюро, та згідно з обґрунтованим рішенням конкурсної комісії на підставі результатів тестування та співбесіди, визначає претендентів, які мають найкращі професійний досвід, знання та якості для виконання службових обов`язків, і передає обрані кандидатури на вакантні посади у Національному антикорупційному бюро для розгляду Директору Національного антикорупційного бюро України.

Інтерв`ю кандидатів разом з іншими матеріалами, зібраних під час конкурсу, були предметом оцінки Конкурсної комісії, яка проаналізувавши їх у сукупності дійшла висновку, що найкращі професійний досвід, знання та якості для виконання службових обов`язків за посадою «Головний спеціаліст сектору по роботі з розгляду заяв, звернень та запитів Управління комунікацій та зовнішніх зв`язків» (2 посади) мають ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Позивачем не доведено порушення процедури проведення конкурсу за посадою Головний спеціаліст сектору по роботі з розгляду заяв, звернень та запитів Управління комунікацій та зовнішніх зв`язків» (2 посади).

При цьому, позивач просить визнати протиправною бездіяльність Національного антикорупційного бюро України щодо непризначення ОСОБА_1 на посаду «Головний спеціаліст сектору по роботі з розгляду заяв, звернень та запитів відділу по роботі з розгляду заяв, звернень та запитів Управління комунікацій та зовнішніх зв`язків» у зв`язку з поворотним прийняттям на роботу працівників аналогічної кваліфікації відповідно до ст. 42-1 КЗпП України.

Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України» визначено, що Закон України "Про Кабінет Міністрів України", Закон України "Про центральні органи виконавчої влади" та інші нормативно-правові акти, що регулюють діяльність органів виконавчої влади, а також Закон України "Про державну службу" застосовуються до Національного бюро, його службовців, осіб начальницького складу та інших працівників в частині, що не суперечить цьому Закону. У разі колізій між нормами цього Закону та інших законів і нормативно-правових актів, застосовуються норми цього Закону.

Згідно з ч. 5 ст. 10 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України» на службу до Національного бюро приймаються на конкурсній, добровільній, контрактній основі громадяни України, які спроможні за своїми особистими, діловими та моральними якостями, віком, освітнім і професійним рівнем та станом здоров`я ефективно виконувати відповідні службові обов`язки. Кваліфікаційні вимоги до професійної придатності визначаються Директором Національного бюро. Призначення на посади у Національному бюро здійснюється виключно за результатами відкритого (крім випадку, передбаченого частиною четвертою цієї статті) конкурсу, що проводиться в порядку, визначеному Директором Національного бюро, крім призначення на посади першого заступника та заступників Директора Національного бюро, призначення на які здійснюється Директором Національного бюро без обов`язкового проведення відкритого конкурсу.

Отже, Законом України «Про Національне антикорупційне бюро України» передбачено, що призначення на посади у Національному бюро здійснюється виключно за результатами відкритого (крім випадку, передбаченого частиною четвертою цієї статті) конкурсу, що проводиться в порядку, визначеному Директором Національного бюро.

Також, згідно приписів п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України», якими передбачено, що незалежність Національного бюро у його діяльності гарантується, зокрема конкурсними засадами відбору інших працівників Національного бюро, їх особливим правовим та соціальним захистом, належними умовами оплати праці.

При цьому, норми ст. 42-1 КЗпП України щодо переважного права на укладання трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, не можуть застосовуватись у спірних правовідносинах, оскільки Законом України «Про Національне антикорупційне бюро України» передбачено, що призначення на посади у Національному бюро здійснюється виключно за результатами відкритого (крім випадку, передбаченого частиною четвертою цієї статті) конкурсу.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли це про це не йдеться у спеціальному законі

Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 01.10.2020 у справі № 826/9317/14.

З огляду на приписи ч. 1 ст. 2 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України» підлягають застосуванню саме норми ч. 5 ст. 10 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України», які мають спеціальний характер.

При цьому, стаття 42-1 КЗпП України не враховує особливостей призначення на посади державної служби у Національному бюро.

Крім того, Закон України «Про Національне антикорупційне бюро України» не містить норм, які б передбачали право поворотного прийняття державного службовця на державну службу у випадку звільнення з посади у зв`язку з скороченням посади державної служби.

Правовідносини публічної служби між позивачем та Національним бюро припинилися 28.06.2023 внаслідок її звільнення з посади державної служби.

При цьому, позивачем не доведено оскарження або скасування наказу Директора Національного бюро від 22.06.2023 № 1228-Н про звільнення позивача з посади головного спеціаліста Харківського територіального управління Національного бюро у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури і штатного розпису відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу».

В подальшому, позивач подала заяву про допуск до участі у конкурсі на зайняття посад державної служби підтвердила факт ознайомлення із Порядком проведення відкритого конкурсу для призначення на посади у Національному антикорупційному бюро України, затвердженого наказом Директора Національного бюро від 31.05.2017 № 123-0.

Тобто, позивач добровільно погодилась із умовами конкурсу та взяла участь у його проведенні на рівних засадах з іншими учасниками.

Позивачем не доведено звернення під час конкурсу із заявами про реалізацію переважного права у зв`язку з поворотним прийняттям на роботу.

Також, позивач посилалась на приписи ч.5 ст.10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період дії воєнного стану особи призначаються на посади державної служби, посади в органах місцевого самоврядування, посади керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки, комунальних підприємств, установ, організацій керівником державної служби або суб`єктом призначення, сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради, начальником відповідної військової адміністрації без конкурсного відбору, обов`язковість якого передбачена законом, на підставі поданої заяви, заповненої особової картки встановленого зразка та документів, що підтверджують наявність у таких осіб громадянства України, освіти та досвіду роботи згідно з вимогами законодавства, встановленими щодо відповідних посад, а також за наявності у Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Проте, норми ст. 10 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України», які визначають особливості проходження служби у Національному бюро та мають спеціальний характер, передбачають обов`язковість проведення відкритого конкурсу.

При цьому, до Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України» не вносилися зміни, які б передбачали призначення працівників на службу без обов`язкового проведення відкритого конкурсу.

Таким чином, вказані посилання позивача є безпідставними.

Щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. У разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Якщо неправильне формулювання причини звільнення перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті.

Відповідно до наказу Директора Національного бюро від 22.06.2023 № 1228-Н позивача звільнено з посади головного спеціаліста Харківського територіального управління Національного бюро у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури і штатного розпису відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» з 28.06.2023.

Позивачем не доведено незаконного звільнення позивача з посади державної служби.

При цьому, позивач не перебуває у трудових відносинах з Національним бюро з 28.06.2023, що виключає обов`язок відповідача нараховувати та виплачувати їй заробітну плату з 22.04.2024.

Таким чином, в даному випадку відсутні підстави для стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у спірних правовідносинах відповідач діяв правомірно та в межах повноважень, а тому права позивача не є порушеними.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Щодо інших посилань сторін, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що позивач не довів обставин, які б свідчили про порушення його прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, то у суду відсутні підстави для задоволення позову.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Національного антикорупційного бюро України (03049, м. Київ, вул. Дениса Монастирського, 3) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаєв А.І.