Справа № 160/19083/24
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2024-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 грудня 2024 року м. Дніпросправа № 160/19083/24
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпро

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року

у справі №160/19083/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №57 від 04.07.2024 року про відмову в призначені пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити, нарахувати та виплатити з 27 червня 2024 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту б частин 1 статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-5/2018 (746/15) від 23 січня 2020 року №1-р/2020.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року у справі №160/19083/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Судом зазначено, що у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи. Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV відповідно до яких позивачка має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. б ч. 1 ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, з 27.06.2024 року.

Не погодившись з рішенням суду, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області подано апеляційну скаргу, згідно якої скаржник просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року у справі №160/19083/24, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Скаржник зазначає, що норми щодо можливості визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та пенсійного віку особи за нормами ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" не підлягають застосуванню після набрання чинності Законом №2148. Вважає, що позивачка не має права для виходу на пенсію, оскільки не досягла пенсійного віку.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстави для задоволення апеляційної скарги, та зазначає:

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 27.06.2024 року звернулася до Пенсійного фонду України із заявою про призначення їй пенсії на пільгових умовах за Списком №2.

Розглянувши подані позивачем документи, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області 04.07.2024 прийняло рішення №57 про відмову в призначенні пенсії.

В обґрунтування відмови у призначені пенсії відповідач зазначив, що ОСОБА_1 набуде право на призначення пенсії за віком відповідно до пункту 2 частини 2 стаття 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (Список №2) після досягнення 55-річного віку. Вік заявниці на момент звернення до органу пенсійного фонду становив - 51 рік 3 місяці 24 дні; страховий стаж 24 роки 4 місяці 16 днів, з нього пільговий стаж - 10 років 1 місяць 23 дні. Результати розгляду документів, поданих до заяви: за доданими документами до страхового та пільгового стажу зараховані всі періоди.

Не погоджуючись з відмовою у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року №1058-IV визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно з пунктом б статті 13 Закону №1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 02 березня 2015 року №213-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення (далі Закон №213-VІІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом України від 02 березня 2015 року №213-VІІІ внесено зміни до пункту б статті 13 Закону №1788-XII.

Вказані зміни визнанні неконституційними згідно із рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020.

У рішенні від 23.01.2020 №1-р/2020 Конституційний Суд України визначив, що Застосуванню підлягають стаття 13 Закону №1788-XII, в редакції до внесення змін Законом України від 02 березня 2015 року №213-VІІІ, для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах:

б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам.

Отже, з дня прийняття Конституційним Судом України рішення відновили свою дію норми Закону №1788-XII, в редакції до внесених змін Законом №213-VІІІ.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ, а не Закону № 1058-ІV.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 року у справі №360/3611/20.

Відтак, доводи скаржника про те, що після набрання чинності Законом №2148 пенсії за віком на пільгових умовах за Списками №1 та №2 призначаються виключно згідно ст. 114 Закону №1058, є безпідставними.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачка звернулась 27.06.2024 до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою та доданими до неї документами про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

В подальшому, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №57 від 04.07.2024 відмовлено в призначенні пенсії позивачці, оскільки на дату звернення вона не досягла необхідного пенсійного віку, визначеного абзацом першим пунктом другим частини 2 статті 114 Закону № 1058-ІV.

Як правильно дослідив суд першої інстанції, позивачка при зверненні із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах досягла необхідного віку (50 років згідно п. б ст. 13 Закону № 1788) та мала пільговий стаж для призначення пенсії (більше 10 років відповідно до п. б ст. 13 Закону № 1788).

Відтак, оскільки у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у позивачки права на призначення пільгової пенсії за Списком №2 після досягнення віку, який визначено положеннями пункту б статті 13 Закону №1788-XII в редакції згідно з Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року.

Таким чином, спірне рішення №57, яким відмовлено позивачці у призначенні пенсії, є протиправним.

Зворотні доводи скаржника про те, що ним правомірно прийнято рішення №57 про відмову у призначенні пенсії, свого підтвердження не знайшли.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року у справі №160/19083/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки передбачені ст.ст.328,329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко