Справа № 380/24385/24
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2024-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

23 грудня 2024 рокусправа № 380/24385/24
Суддя Львівського окружного адміністративного суду Москаль Р.М. перевірив матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивачка), від імені якої діє представник Каверін С.М., звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (далі ВЧ НОМЕР_1 , відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з січня 2016 року по день фактичної виплати 30.11.2023;

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з січня 2016 року по день фактичної виплати 30.11.2023.

Суд ухвалою від 09.12.2024 залишив позовну заяву без руху та надав позивачці десятиденний строк для усунення недоліків шляхом долучення заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із обґрунтуванням поважності причин пропуску цього строку, а також докази на підтвердження викладених обставин.

В ухвалі від 09.12.2024 року суд роз`яснив позивачу, що правовідносини щодо згаданої компенсації стали спірними з 01.12.2023 (з першого дня наступного місяця після виплати доходу), а строк звернення до суду сплив 31.03.2024; позивачка звернулася до суду 03.12.2024, а відтак зі пропуском строку звернення до суду, тому їй слід подати клопотання про поновлення цього строку.

18.12.2024 до суду через систему «Електронний суд» надійшло клопотання представника позивачки про усунення недоліків позовної заяви, де зазначив, що право позивача на звернення до суду із позовом про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з грудня 2015 по липень 2016 в належному розмірі відповідно до положень частини 2 статті 233 КЗпП України (в редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX) не обмежувалось будь-яким строком, тому на переконання представника позивачки до спірних правовідносин про зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів щодо нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення за період з грудня 2015 по липень 2016 не можуть поширюватися норми статті 233 КЗпП України (у редакції зі змінами, внесеними згідно із Законом №2352-IX), оскільки порушення права на компенсацію втрати частини доходів на суми несвоєчасної виплаченої індексації мало місце із грудня 2015 року та продовжувало тривати до часу виплати такої індексації. Крім того зазначив, що в ухвалі від 09.12.2024 суд, визначаючи початок перебігу строку звернення до суду, покликається на правову позицію, викладену Верховним Судом у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 02.04.2024 у справі № 560/8194/20 щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України, при вирішенні спорів з приводу пенсійного забезпечення. Враховуючи те, що спори щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати на суми індексації грошового забезпечення стосуються заробітної плати військовослужбовця, то єдина норма, яка регулює строки звернення до суду у справах стягнення заробітної плати є частина 2 статті 233 КЗпП України (в редакції чинні на момент виникнення правовідносин). З врахуванням викладеного, виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху у спосіб подання заяви про поновлення строків звернення до суду не вважає за можливе. Тому, просить врахувати аргументи сторони позивача та відкрити провадження у цій справі.

При вирішенні питання щодо строків звернення до суду з цим позовом суд враховує таке:

частиною третьою статті 122 КАС України визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Норми КАС України передбачають можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно як із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу. Спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України. Судова практика Верховного Суду щодо застосування цих положень КАС України в спорах щодо стягнення заробітної плати чи інших виплат осіб, що проходять публічну службу, зводиться до такого - в статті 122 КАС відсутні норми, що регулювали б порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах щодо порушення законодавства про оплату праці. Умови проходження більшості видів публічної служби, зокрема й у питаннях щодо оплати праці, регулюються як спеціальним законодавством, так і загальними нормами трудового законодавства, тобто нормами законодавства про працю; при вирішенні питання щодо тривалості строку звернення до суду слід керуватися ст. 233 КЗпП.

Окрім визначення тривалості строку звернення до суду з описаним позовом іншим важливим питанням є визначення дати, з якої слід обчислювати перебіг строку звернення до суду з позовом.

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних Касаційного адміністративного суду в постанові від 02.04.2024 у справі № 560/8194/20 висловив правову позицію щодо застосування строку звернення до суду у спорі щодо нарахування та виплати , крім іншого, дійшов таких висновків: нарахування і виплата компенсації втрати частини доходів у випадку порушення строку їх виплати проводиться у чітко визначений Законом № 2050-ІІІ строк - у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Тому особі, права якої порушені невиконанням обов`язку нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини доходів у випадку порушення строків їх виплати, достовірно відомо про час та розмір виплаченої заборгованості. При цьому така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про розмір належної до виплати компенсації, порядок її нарахування і підстави виплати/невиплати. З першого дня наступного місяця після отримання заборгованості особа вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів і з цього дня починається перебіг строку звернення з позовом до суду. Звернення до суду з позовом про нарахування і виплату компенсації втрати частини доходів після закінчення цього строку є підставою, передбаченою пунктом 8 частини першої статті 240, для залишення позовної заяви без розгляду.

Суд поділяє цей підхід та визнає помилковими посилання представника позивачки про на те, що спірні правовідносини виникли в 2016-2018рр., а при визначенні строку звкернення до суду слід застосовувати ст.233 КЗпП в редакції, яка діяла до 18.07.2022 (без обмеження будь-яким строком).

Суд наголошує, що обов`язок нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини доходів у випадку порушення строку їх виплати виникає в особи, що прострочила виплату доходу, у чітко визначений Законом № 2050-ІІІ строк - у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості, одночасно/після здійснення виплати простроченого доходу. А отже, спір щодо (не)нарахування компенсації втрати частини доходу виникає з першого числа місяця, наступного за місяцем виплати доходу, а не з дати прострочення виплати доходу, як це трактує представник позивачки.

Отже, спірні правовідносини (щодо виконання відповідачем обов`язку нарахувати та виплатити позивачці компенсацію втрати частини доходу у зв`язку із його несвоєчасною виплатою) виникли 30.11.2023, коли на рахунок ОСОБА_1 від ВЧ НОМЕР_1 надійшли кошти. Оскільки в місяці виплати простроченого доходу (листопаді) тридцять днів, то ВЧ НОМЕР_1 в силу Закону №2050-ІІІ повинна була нарахувати та виплатити позивачці компенсацію втрати частини доходу у зв`язку із його несвоєчасною виплатою в цей же день, 30.11.2023.

Отже, строк звернення до суду із позовом щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходу обчислюється з 01.12.2023 та сплив 31.03.2024. Позивачка звернулася до суду з цим позовом лише 03.12.2024, а отже - пропустила як тримісячний строк звернення до суду, встановлений статтею 233 КЗпП України (в редакції, що діяла на момент виникнення спору щодо компенсації - якщо вважати цей спір пов`язаним з трудовими відносинами), так і загальний шестимісячний строк, встановлений частиною другою статті 122 КАС України (якщо не прив`язуватися до виду доходу, що виплачений із простроченням).

Щодо покликання представника позивачки на правові висновки Верховного Суду (щодо строку звернення із позовом до суду), які викладені в постановах від 08.08.2024 у справі № 380/29686/23, від 01.10.2024 у справі № 620/14688/23, від 01.10.2024 у справі №160/21959/23, то такі є нерелевантними, оскільки стосуються питання строку звернення до суду із позовними вимогами щодо індексації грошового забезпечення, а не компенсації втрати частини доходів. Отже, в перелічених постановах Верховний Суд формував висновки щодо застосування норм права в інших (відмінних) правовідносинах. Таким чином, доводи представника позивачки, викладені у заяві про усунення недоліків від 17.12.2024, не свідчать про поважність причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом.

Відповідно до частини першої та другої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Суд констатує, що позивач не скористався можливістю подати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із обґрунтуванням поважності причин пропуску цього строку, а лише виклав додаткові аргументи на обґрунтування власної позиції щодо дотримання позивачкою строку звернення до суду з цим позовом.

За таких обставин, враховуючи пропуск встановленого законом строку звернення до суду з вищевказаними вимогами та відсутність причин вважати цей строк пропущеним з поважних причин, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 169, 241, 243, 248, 256, 294, 295 КАС України, суддя

У Х В А Л И В:

Повернути позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії (і додані до неї документи) особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного адміністративного суду у п`ятнадцятиденний строк з дати складання ухвали.

СуддяМоскаль Ростислав Миколайович