Справа № 741/2452/23
Суддя: Крупина А. О.
Дата ухвалення: 2024-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження номер 2-а/741/11/24
Єдиний унікальний номер 741/2452/23
РІШЕННЯ

іменем України

09 грудня 2024 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Крупини А.О.,

з участю секретаря судового засідання Багмута О.С.,

представника позивача адвоката Бондюка Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції в залі суду м. Носівка за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

УСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року представник позивача адвокат Бондюк Б.В., діючи від імені та представляючи інтереси позивача ОСОБА_1 , звернувся до суду з указаним позовом.

В обгрунтування позовних вимог представник позивача зазначав, що 20 грудня 2024 року засобом поштового зв`язку позивач отримав від Державної служби України з безпеки на транспорті (надалі за текстом відповідач, Укртрансбезпека) постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи на території України) серії АА № 00015477 від 04 грудня 2023 року.

З указаної постанови слідує, що 01 грудня 2023 року о 14 год. 20 хв. за адресою: М-21, км 192+000 Житомирська обл. зафіксовано транспортний засіб DAF FT ХF 105.460 д.н.з. НОМЕР_1 , відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених п. 22.5 ПДР України: загальної маси транспортного засобу на 7,888 % (3,155 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст.132-1 КУпАП.

Зазначав, що згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ОСОБА_1 є власником спеціалізованого сідлового тягача Е, марки DAF модель FT ХF 105.460 д.н.з. НОМЕР_1 , а також спеціалізованого напівпричіпу контейнеровоза Е марки «STAS» модель «S34-3А8» д.н.з. НОМЕР_3 , про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного зсобу серії НОМЕР_4 .

Указував, що усупереч Порядку фіксації адіміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1174 від 27 грудня 2019 року, із змінами внесеними постановою від 16 червня 2021 року № 623, під час проїзду повз засіб вимірювальної техніки WIM 27, Q-Free HI-TRACK TMU 4 WIM 27 автопоїзду у складі автомобіля DAF модель FT ХF 105.460, д.н.з. НОМЕР_1 , із контейнеровозом марки «STAS» модель «S34-3А8» д.н.з. НОМЕР_3 , не було повністю зафіксовано та ідентифіковано обидва транспортні засоби, а лише сам тягач, через що сформовано та передано метадані, що містили не повний перелік інформації, що є необхідною для прийняття рішення. При цьому, технічні характеристики тягача не дають йому можливість самостійно, без застосування будь-якого причіпного пристрою, здійснювати перевезення вантажу.

Уважав, що такі дії призвели до подальшого невірного застосування уповноваженою особою відповідача формули для обчислення відсоткового перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху, оскільки до неї були внесені невірні дані, що позбавлчяє можливості встановити суть правопорушення.

Фотосвітлина, яка міститься безпосередньо у постанові, що оскаржується, також не дає можливості достовірно визначити ані категорію транспортного засобу, ані його тип та решта фотосвітлин, що є за посиланням у постанові, також не дають можливості це зробити.

Просив суд скасувати постанову Укртрансбезпеки по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, серії АА № 00015477 від 04 грудня 2023 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у розмірі 8500 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення та стягнути на рахунок ОСОБА_1 понесені ним процесуальні витрати.

Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 27 грудня 2023 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Одночасно, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі (а.с.22).

У відзиві від 03 січня 2024 року на позовну заяву представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу марки WIM 27, Q-Free HI-TRACK TMU 4, WIM 27, який мав чинний сертифікат відповідності. Зазначав, що згідно з п. 22.5 Правил дорожнього руху повна маса 44 тони встановлена у разі здійснення перевезення вантажу в контейнерах або в змінних кузовах.

Розрахунок відсоткового перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами здійснено у відповідності до формули, з урахуванням інформаційної карти габаритно-вагового контролю та допустимої похибки вагового комплексу, як передбачено ДСТУ OIML R 134-1:2010.

Не заперечуючи факту наявності у реєстраційних документах транспортного засобу марки «STAS» модель «S34-3А8» д.н.з. НОМЕР_3 особливої відмітки: «переобл. пол. у зміні констр. н/пр. для перевезення контейнерів типу 1В та у вст. перекл. обл. та гідравл.системи для забезп. можл. самоскидн. його розвантаження», тобто як колісний транспортний засіб спеціального призначення, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів певних категорій - контейнерів, то і його експуатація повинна відповідати як його конструкції, так і його призначенню.

Однак, з матеріалів фотофіксації спостерігається, що перевізник не використовував свій спеціалізований напівпричіп як контейнеровоз і не перевозив вантаж у контейнері. Натомість, на контейнеровоз було встановлено кузов із переобладнаних контейнерів (зрізано їх верхню частину) з метою збільшення ваги перевезення вантажу, а тому така зміна функціонального призначення контейнеровоза не надавала позивачу можливості збільшити норматив навантаження транспортного засобу.

Також на матеріалах фотофіксації відсутні кутові фітинги (кріплення) та маркування, котре має бути нанесене на контейнер відповідно до вимог чинного законодавства. Встановлено переобладнаний з контейнера кузов, у якого зрізано верх.

Отже, якщо в реєстраційних документах транспортного засобу указано «контейнеровоз», він є типу причепа або напівпричепа для перевезення контейнерів по автомобільних дорогах, то лише при використанні такого транспортного засобу як засобу спеціального призначення, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів певних категорій контейнерів, допускається навантаження, передбачене п. 22.5 ПДР.

Указане свідчить про те, що транспортний засіб рухався з порушенням вагових норм, адже у підпункті «б» пункту 22.5 ПДР чітко зазначено, що максимальне значення фактичної маси автомобіля 44 тон передбачено саме для перевезення контейнерів та змінних кузовів.

Використання конструкції, візуально схожої на контейнер, є намаганням штучно збільшити максимально дозволене навантаження транспортного засобу усупереч нормам законодавства України.

На думку представника відповідача, ключовою обставиною, яка підлягає доказуванню в ході розгляду справи, є доведення факту перевезення контейнеровозом саме контейнеру.

Оскаржувана постанова за змістом та формою повністю відповідає вимогам нормативно-правових актів та містить необхідну інформацію, згідно з якою уповноваженою посадовою особою Укртрансбезпеки було було встановлено подію, склад адміністративного правопорушення та правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності.

Щодо визначення суми відшкодування за надану правничу допомогу уважав, що необхідно виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Указана справа є справою незначної складності, а тому має місце не співмірність витрат на правову допомогу сторони позивача зі складністю справи. (а.с. 36-47, 54-62).

У відповіді на відзив від 15 січня 2024 року представник відповідача указував, що сама постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення позивачем правопорушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення, містить лише опис справи, які визнані суб`єкторм владних повноважень підставою для притягнення Позивача до адміністративної відповідальності, без зазначення певних доказів на їх підтвердження. У відзиві на позовну заяву Відповідач жодним чином не обґрунтовував власних заперечень належними доказами, переважно, цитує нормативно правові акти, посилається на припущення, які не виправдовують правильність прийнятого ним рішення. Звертав увагу суду на хибність позиції сторони відповідача щодо наявності договору як підставу для ідентифікації транспортного засобу як контейнеровоз, у той час як тільки технічні характеристики, зафіксовані у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу дозволяють провести таку ідентифікацію. Зауважував, що підстави для перевезення конкретного вантажу, або ж ведення господарської ідяльності, не є предметом оскарження (доказування) у межах даної справи. Позивач використовував наявний у нього контейнеровоз марки «STAS» модель «S34-3А8» д.н.з. НОМЕР_3 виключно за призначенням, тобто для перевезення контейнерів, а тому фактична маса спорядженних траснпортних засобів, а саме: автомобіля DAF модель FT ХF 105.460 д.н.з. НОМЕР_1 , із контейнеровозом марки «STAS» модель «S34-3А8», д.н.з. НОМЕР_3 , під час руху 01 грудня 2023 року в даній ситуації не повинна була перевищувати 44 тони. Під час руху за маршрутом слідування автомобіль DAF модель FT ХF 105.460, д.н.з. НОМЕР_1 , із контейнеровозом марки «STAS» модель «S34-3А8», д.н.з. НОМЕР_3 , проїхали працюючі комплекси вимірювання: WIM27 М-21,WIM02 М-06, WIM01 М-06, WIM05 М-05, при цьому після проїзду комплексу НОМЕР_5 , транспортні засоби проїхали комплекс НОМЕР_6 , та в подальшому WIM01 та WIM05, на яких порушень (перевищень) нормативних параметрів ваги транспортних засобів взагалі не було виявлено. Відтак, невірне зважування здійснене 01 грудня 2023 року о 14 год 20 хв комплексом WIM27, за адресою М21 Виступовичі Житомир Могилів-Подільський, км 192+000, унаслідок його некоректної роботи викликає сумніви щодо доведеності вини позивача. Щодо понесених позивачем процесуальних витрат витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн уважав їх обгрунтованими та співмірними (а.с.71-75).

27 лютого 2024 року представником відповідача до суду було подано додаткові письмові пояснення у справі, в яких вона просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с.124-130).

Ухвалою суду від 25 червня 2024 року було задоволено клопотання представника Державної служби України з безпеки на транспорті про витребування доказів було задоволено та витребувано від позивача ОСОБА_1 сертифікат відповідності, виданий уповноваженим органом або органами із сертифікації, акредитовані відповідно до законодавства, призначені Міністерством інфраструктури України, на контейнер як обладнання, яке відповідає вимогам єдиних технічних приписів та яке було зафіксоване в автоматичному режимі технічним засобом WIM 27, Q-Fee HI-TRAC TMU4 WIM, Wim27 01 грудня 2023 року о 14 год 20 хв за адресою М-21, км 192+000, Житомирська область, разом з транспортним засобом DAF XF 105.460, д.н.з. НОМЕР_1 (а.с.159-160).

У судовому засіданні 09 грудня 2024 року представник позивача адвокат Бондюк Б.В. позов підтримав повністю з правових підстав та норм матеріального права, які у ньому зазначені. Щодо виконання ухвали від 25 червня 2024 року повідомив, що причиною невиконання її вимог є те, що витребувані судом документи знаходяться безпосередньо у замовника (вантажовідправника) за товарно-транспортною накладною, який не є стороною у даній справі, а тому надавати будь-кому їх відмовився.

Представник Укртрансбезпеки до суду 09 грудня 2024 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У разі повторної неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

За таких обставин суд уважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення представниа позивача, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу спеціалізованого сідлового тягача Е, марки DAF, модель FT ХF 105.460, д.н.з. НОМЕР_1 , а також спеціалізованого напівпричіпу контейнеровоза Е марки «STAS», модель «S34-3А8», д.н.з. НОМЕР_3 , про що свідчать наявні у справі копії свідоцтв про реєстрацію указаних транспортних засобів відповідно СХА № 133481 та СХЕ 108028 (а.с.15).

01 грудня 2023 року о 14 год 20 хв за адресою: М-21, км 192+000, Житомирська обл. зафіксовано транспортний засіб DAF FT ХF 105.460, д.н.з. НОМЕР_1 , відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених п. 22.5 ПДР України: загальної маси транспортного засобу на 7,888 % (3,155 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст.132-1 КУпАП.

04 грудня 2023 року за результатами фіксації в автоматичному режимі адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті винесено оскаржувану постанову серії АА № 00015477, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн 00 коп.

З постанови убачається, що вимірювання ваги транспортного засобу здійснювалося технічним засобом WIM 27, Q-Fee HI-TRAC TMU4 WIM, Wim27, також у постанові АА № 00015477 міститься посилання на веб-сайт з ідентифікатором доступу та відображена фотосвітлина транспортного засобу в момент вчинення правопорушення (а. с. 17, 53).

20 грудня 2023 року копія оскаржуваної постанови від 04 грудня 2023 року серії АА № 00015477 була отримана відповідачем (номер відправлення 580) (а.с. 16).

25 грудня 2023 року, уважаючи постанову Укртрансбезпеки серії АА № 00015477 від 04 грудня 2023 року протиправною та не погоджуючись з нею, позивач звернувся до суду з даним позовом, сформованим в системі «Електронний суд».

З наявного у справі протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу № 01563-000342-23, проведеного ТОВ ДП «Центрстандарт Система» 17 травня 2023 року, слідує, що: категорія, марка, модель 04, STAS S34-3А8, номерний знак НОМЕР_3 ; дата державної реєстрації: 12 жовтня 2019 року; найменування, дата і номер документа, яким погоджено переобладнання транспортного засобу (за наявності): свідоцтво про реєстрацію ТЗ, 12.10.2019, СХЕ; особливості переобладнання (за наявності): «переобл. пол. у зміні констр. н/пр. для перевезення контейнерів типу 1В та у вст. перекл. обл. та гідравл. системи для забезп. можл. самоскидн. його розвантаження». Транспортний засіб після технічного контролю визнано технічно справним. Дата чергового проходження обов`язкового технічного контролю: не пізніше 17 травня 2024 року (а.с.19).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначено Законом України "Про автомобільний транспорт" від 05 квітня 2001 року № 2344-III, із змінами. (надалі - Закон № 2344-III).

Так, згідно з положеннями статті 1 Закону № 2344-III причіп - транспортний засіб без власного джерела енергії, пристосований для буксирування автомобілем; напівпричіп - причіп, вісь (осі) якого розміщено позаду центра мас транспортного засобу (за умови рівномірного завантаження) і який обладнано зчіпним пристроєм, що забезпечує передачу горизонтальних і вертикальних зусиль на інший транспортний засіб, що виконує функції тягача.

Положеннями пункту 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363 визначено, що сідельний тягач - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для буксирування напівпричепа.

Відповідно до ч. 12 ст. 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Водночас, ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-III визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 відсотків до 10 відсотків включно при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 2 ст. 29 Закону України "Про дорожній рух" з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, із змінами.

Пунктом 1.9. Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів не перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Аналіз наведених положень указує на те, що п. 22.5 Правил дорожнього руху встановлено різні нормативи навантаження як для руху контейнеровозів так і для руху інших транспортних засобів та їх составів.

Статтею 132-1 КУпАП визначено адміністративну відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Зокрема, частиною 2 ст. 132-1 КУпАП визначено, що перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 %, але не більше 20 %; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 %, але не більше 30 %; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 %. Примітка. Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Згідно з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена в адміністративно правових нормах відповідною статтею Особливої частини КУпАП сукупність ознак, які визначають громадську небезпечність, винність, протиправність вчинку, що призводить до застосування адміністративно-правових санкцій. До складу правопорушення входять: об`єкт правопорушення; об`єктивна сторона правопорушення; суб`єкт правопорушення; суб`єктивна сторона правопорушення. Відсутність хоча б одного з елементів складу виключає правову відповідальність.

Зі змісту позовної заяви слідує, що позивач не погоджується з правомірністю оскаржуваної постанови від 04 грудня 2023 року, уважаючи, що відповідачем під час її винесення не враховано факту приєднання до сідлового тягача Е, марки DAF модель FT ХF 105.460, д.н.з. НОМЕР_1 , спеціалізованого напівпричіпу контейнеровоза Е марки «STAS» модель «S34-3А8», д.н.з. НОМЕР_3 , що призвело до помилкового обрахунку відсоткового значення перевищення загальної маси транспортного засобу та нормативних параметрів, встановлених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху.

Оскаржуваною постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, від 04 грудня 2023 року серії АА № 00015477 встановлено факт порушення позивачем вимог п. 22.5 Правил дорожнього руху, а саме: перевищення нормативних параметрів загальної маси транспортного засобу на 7,888 % (3,155 тон), натомість, транспортним засобом, рух якого зафіксовано, зазначено виключно сідловий тягач Е, марки DAF, модель FT ХF 105.460, д.н.з. НОМЕР_1 .

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 14 квітня 2021 року серія НОМЕР_7 марки DAF модель FT ХF 105.460, д.н.з. НОМЕР_1 , є спеціалізованим вантажним сідловим тягачем (а.с.15).

Із фотозображення транспортного засобу, здійсненого в автоматичному режимі в момент вчинення правопорушення, тобто 01 грудня 2023 року о 14 год 20 хв на ділянці дороги М-21, км 192+000, Житомирська обл., та фотосвітлин за ідентифікатором доступу, убачається, що зафіксовано проїзд транспортного засобу марки DAF модель FT ХF 105.460, д.н.з. НОМЕР_1 , зі спеціалізованим напівпричіпом контейнеровозом синього кольору (а.с.63, 65).

Суд звертає увагу, що оскаржувана постанова від 04 грудня 2023 року АА № 00015477 не містить даних щодо марки, моделі, державного номерного знаку напівпричепу-контейнеровоза, приєднаного до вантажного сідлового тягача марки DAF модель FT ХF 105.460, д.н.з. НОМЕР_1 .

З огляду на встановлення п. 22.5 Правил дорожнього руху різного значення нормативів параметрів допустимої загальної маси та допустимого навантаження на осі для контейнеровозів та для інших транспортних засобів та їх составів, зазначення в постанові по справі про адміністративне правопорушення повних даних щодо составу транспортного засобу, рух якого зафіксовано із перевищенням встановлених нормативів, у тому числі щодо марки, моделі та державного номерного знаку як тягача, так і спеціалізованого напіпричепу-контейнеровоза, є визначальним для висновку про наявність чи відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

На думку суду, під час прийняття оскаржуваної постанови відповідач у справі безпідставно не врахував факту проїзду транспортного засобу марки DAF модель FT ХF 105.460, д.н.з. НОМЕР_1 , зі спеціалізованим напівпричепом контейнеровозом Е марки «STAS» модель «S34-3А8», д.н.з. НОМЕР_3 .

Так, можливе недотримання перевізником вимог щодо маркування, опломбування контейнеру, вимог щодо перевезення вантажу в контейнері, як і ненадання товаро-транспортних документів на вантаж при перевезенні його в контейнері, а також інших вимог наказу Міністерства транспорту України від 14 січня 1997 року № 363 «Про затвердження правил перевезень вантажів автомобільним транспортом України» не є свідченням того, що транспортний засіб, рух якого зафіксовано в автоматичному режимі, не відповідає ознакам контейнеровоза для цілей застосування положень п. 22.5 Правил дорожнього руху України. При цьому, зазначені відповідачем у відзиві на позовну заяву доводи про контейнеровоз, ніяким чином не спростовують факту перевезення вантажу в контейнері з використанням напівпричепу-контейнеровозу.

З даних фотофіксації в автоматичному режимі правопорушення чітко вбачається проїзд транспортного засобу з напівпричепом-контейнером синього кольору з навантаженим вантажем.

Оскаржувана постанова від 04 грудня 2023 року не містить виміряних з урахуванням похибки вагових параметрів транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові параметри, встановлені саме для контейнеровозів. Так, з відзиву Укртрансбезпеки від 03 січня 2024 року (р. IV) убачається, що при обрахунку перевищення нормативних параметрів використано параметри, встановлені п. 22.5 Правил дорожнього руху, саме для транспортних засобів та їх составів з фактичною масою до 40 тон, а не для контейнеровозів понад 44 т (а.с.44).

Варто зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення особою правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Отже, окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен довести фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справа № 463/1352/16-а).

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності прийнятої постанови. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених вище норм права, приймаючи до уваги, що відповідачем під час розгляду справи не надано жодних доказів на обґрунтовання підстав для не врахування використання позивачем спеціалізованого напівпричіпу-контейнеровозу, суд уважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи на території України) серії АА № 00015477 від 04 грудня 2023 року підлягає скасуванню, а адміністративний позов у цій частині задоволенню.

Вирішуючи вимогу про стягнення судових витрат, суд виходить з такого.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (частина 1, пункт 1 частини 3 статті 132 КАС України).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Пунктом 1 частини 3 статті 134 КАС України передбачено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною 4 статті 134 КАС України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частинами 5, 6 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 9 статті 139 КАС України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Lavents v. Latvia» (заява № 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

На підтвердження суми витрат на правничу допомогу у розмірі 9500 грн. представник позивача адвокат Бондюк Б.В. подав до суду: договір № 07/12-020/1 від 07 грудня 2020 року про надання правової допомоги (а. с. 13), додаткову угоду № 30 від 20 грудня 2023 року до договору про надання правової допомоги № 07/12-020/1 від 07 грудня 2020 року (а.с.92), акт прийому-передачі наданих послуг відповідно до договору про надання правової допомоги № 07/12-020/1 від 14 січня 2024 року (а.с.91).

У той же час, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Дослідивши документи та враховуючи предмет спору, суд дійшов висновку, що вартість витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн, що заявлена до стягнення з відповідача, є завищеною. Вказані витрати не можна вважати такими, що є «неминучими».

Суд враховує, що дана справа є справою незначної складності, а правовідносини, які є предметом розгляду в межах цієї справи, не є складними, що свідчить про те, що підготовка цієї справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи для адвоката.

При цьому, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується постановами Верховного Суду, наприклад, у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18, № 922/445/19, від 22.01.2021 у справі № 925/1137/19.

Зазначена правова позиція є незмінною, вона безпосередньо передбачена положеннями п. 1 ч. 2 ст. 134, ч. 7 ст. 139 ЦПК України.

Отже, суд вбачає підстави для часткового стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2500 грн.

Крім того, відповідно до квитації від 25 грудня 2023 року представником позивача сплачено судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп., який підлягає стягненню з відповідача (а. с. 9).

Керуючись ст. ст. 9, 77, 134, 139, 229, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Державної служби з безпеки на транспорті по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, серії АА № 00015477 від 04 грудня 2023 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Державної служби України з безпеки на транспорті, , місцезнаходження: (03150, м. Київ, вул. Фізкультури, буд. 9) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_8 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість ) грн. 80 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Державної служби України з безпеки на транспорті, , місцезнаходження: (03150, м. Київ, вул. Фізкультури, буд. 9) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_8 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення судом першої інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті, , адреса місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Фізкультури, буд. 9.

Повне судове рішення складено 09 грудня 2024 року.

Суддя Анатолій КРУПИНА