Справа № 420/28508/24
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2024-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеської області, в якому просить:

1. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у листі від 09.09.2024 р. № 25109-23998/3-02/8-1500/24 у застосуванні заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2021-2023 роки при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 з 11 червня 2024 року розрахунок та виплату пенсії за віком із застосуванням заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески відповідно до ч.2 ст.40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, тобто за три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком за 2021-2023 роки з урахуванням вже отриманих сум пенсії.

Також позивач просить звернути рішення до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 11.06.2024 він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування вперше, надавши всі необхідні документи для призначення пенсії.

28.08.2024 року позивач звернувся до відповідача з заявою про застосування для розрахунку пенсії середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески відповідно до ст.40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за 2021-2023 роки.

Однак відповідач листом від 09.09.2024 року № 25109-23998/3-02/8-1500/24 відмовив позивачу у застосуванні заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2021-2023 роки , обгрунтовуючи відмову тим, що при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій ст.40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Іншого чинним законодавством не передбачено.

Позивач вказує, що з 01.09.2014 року він отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення". Тобто, йому була призначена пенсія за іншим законом (Закон України «Про пенсійне забезпечення»), котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, позивач вважав відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, викладену в листі від 09.09.2024 року № 25109-23998/3-02/8-1500/24 протиправною і такою, що порушує його право на належний соціальний захист та справедливий і гарантований державою рівень пенсійного забезпечення.

Ухвалою від 23.09.2024 року, після усунення недоліків позову згідно ухвали від 16.09.2024 року, прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

04.10.2024 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що з 01.09.2014 року позивачу було призначено пенсію за вислугу років згідно Прикінцевих положень Закону № 1058. За заявою від 11.06.2024 року позивача переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058, обчислену при страховому стажі 37 років 5 місяців (враховано по 31.05.2024), середньомісячній заробітній платі 11312,33 грн (коефіцієнт заробітку 1,41502 * 7994,47 грн середня заробітна плата за 2014-2016 роки, проіндексована), обчисленій за періоди з 01.07.2000 по 31.08.2014 за даними персоніфікованого обліку, та її розмір з 11.06.2024 становить 4264,01 грн, де: розмір пенсії за віком 4232,73 грн; доплата за 2 роки понаднормативного стажу 31,28 грн. Розмір пенсії визначено вірно та відповідно до норм чинного законодавства.

На думку відповідача, помилково вважати заяву від 11.06.2024 заявою саме про призначення пенсії, оскільки пенсія позивачу призначена ще 01.09.2014, а заява від 11.06.2024 є заявою про перехід з одного виду пенсії на інший.

Відповідач вважав, що Головне управління не порушувало прав позивача, а діяло на підставі та у повній відповідності до вимог чинного законодавства України.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що пенсію за вислугу років з 01.09.2014 позивач отримував за Законом України «Про пенсійне забезпечення», а не за Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, оскільки останнім Законом такий вид пенсії як «пенсія за вислугу років» взагалі не передбачена. Тож помилковими є доводи відповідача, що подана позивачем 11.06.2024 року заява є заявою про переведення з одного виду пенсії на інший в межах того самого закону. Позивач також послався на правові висновки Верховного Суду у постанові від 27.02.2020 року у справі № 513/298/17, правовідносини в якій є подібними до правовідносин у даній справі, а тому такі висновки підлягають застосуванню судом згідно ч.5 ст.242 КАС України.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримував пенсію за вислугу років з 01.09.2014 року, як працівник освіти, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".

11 червня 2024 року, по досягненні пенсійного віку, ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком (а.с.96-97).

28.08.2024 року позивач звернувся до відповідача з заявою про застосування для розрахунку пенсії середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески відповідно до ст.40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за 2021-2023 роки (а.с.13-14).

Однак відповідач листом від 09.09.2024 року № 25109-23998/3-02/8-1500/24 відмовив позивачу у застосуванні заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2021-2023 роки, обгрунтовуючи відмову тим, що з 01.09.2014 позивачу була призначена пенсія за вислугу років, за заявою ваід 11.06.2024 позивача переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, обчислену при страховому стажі 37 років 5 місяців (враховано по 31.05.2024), середньомісячній заробітній платі 11312,33 грн (коефіцієнт заробітку 1,41502 * 7994,47 грн середня заробітна плата за 2014-2016 роки, проіндексована), обчисленій за періоди з 01.07.2000 по 31.08.2014 за даними персоніфікованого обліку, та її розмір з 11.06.2024 становить 4264,01 грн, де: розмір пенсії за віком 4232,73 грн; доплата за 2 роки понаднормативного стажу 31,28 грн.

Оскільки з 01.09.2014 позивач отримував пенсію за вислугу років, при розрахунку пенсії за віком позивачу була врахована заробітна плата за 2014-2016 роки, проіндексована відповідно до частини 2 статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Також відповідач послався на приписи ч.3 ст.45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (а. с. 15).

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частин 1, 2 ст. 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі за текстом - Закон № 1058-IV) для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

У разі відсутності на день призначення пенсії даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, для визначення середньої заробітної плати (доходу) враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії після отримання даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії.

Згідно з ч.3 ст. 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

З аналізу зазначених вище норм законодавства випливає, що частиною 3 статті 45 Закону № 1058-IV установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-IV.

Однак, у даному випадку має місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а тому, слід враховувати показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком).

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, з 01.09.2014 року позивачу було призначено пенсію з вислугу років згідно Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення (далі за текстом Закон № 1788-ХІІ). Згідно з заявою позивача від 11.06.2024, ГУПФУ в Одеській області проведено перерахунок пенсії щодо переведення на пенсію за віком з 11.06.2024 відповідно до ч.2 ст.40 Закону №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Статтею 7 Закону №1788-ХІІ передбачено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком та по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу особою на час звернення за пенсією чи ні. Пенсія за вислугу років призначається лише при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Згідно з пунктом 11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, пенсія за вислугу років призначається у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.

Суд зазначає, що позивачу призначено пенсію у 2014 році відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону №1058-IV позивач звернувся вперше 11.06.2024, а тому у відповідача були наявні підстави для призначення пенсії із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Верховний Суд України у постанові від 29.11.2016 у справі №133/476/15-а зазначив, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону №1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому, при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення з одного виду пенсії на інший згідно частини 3 статті 45 Закону №1058-IV.

Аналогічна правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду від 15 березня 2018 року по справі №521/4655/17, від 02 березня 2020 року у справі №175/4084/16-а, від 27.02.2020 у справі №513/298/17.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленій зокрема у постановах від 14 лютого 2018 року по справі №465/5246/17, від 23 жовтня 2018 у справі № 334/2653/17, від 13 грудня 2018 у справі №185/860/17, від 06 лютого 2019 року у справі №333/1856/17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №876/5312/17, якщо особа отримувала пенсію за іншим Законом, звертається за призначенням пенсії згідно із Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, показник середньої заробітної плати має враховуватись за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії за Законом №1058-IV.

Щодо доводів відповідача про те, що позивачу з 01.09.2014 року було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону №1058-IV, то суд зауважує, що Законом №1058-IV передбачено такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника (ч.1 ст.9 Закону №1058-IV). І такого виду пенсії як «пенсія за вислугу років» цим Законом не передбачено.

Проте, така пенсія (за вислугу років) передбачена статтею 2 Закону № 1788-ХІІ, а умови її призначення, зокрема, працівникам освіти, до яких належить позивач, визначені пунктом «е» ст.55 цього Закону.

Пунктом 16 Прикінцевих положень Закону №1058-IV в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії за вислугу років (станом на 01.09.2014), було передбачено, що Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" (1788-12) застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Отже, є очевидним, що пенсія за вислугу років призначалася позивачу згідно умов Закону України "Про пенсійне забезпечення" (Закону № 1788-ХІІ).

За викладених обставин, суд доходить висновку про обґрунтованість вимоги позивача про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у листі від 09.09.2024 р. № 25109-23998/3-02/8-1500/24 у застосуванні заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2021-2023 роки при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Задовольняючи вказану вимогу, також слід задовольнити і похідну від неї вимогу про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 з 11 червня 2024 року розрахунок та виплату пенсії за віком із застосуванням заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески відповідно до ч.2 ст.40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, тобто за три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком за 2021-2023 роки, з урахуванням вже отриманих сум пенсії.

Також позивач просить суд звернути рішення суду до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.371 КАС України негайно виконуються рішення суду про: присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Суд зауважує, що позивач вже отримує пенсію за віком, але розраховану з порушенням порядку, встановленого законом, і даним рішенням суд не стягує з відповідача будь-які суми пенсійних виплат. Отже, передбачених КАС України підстав для негайного виконання рішення суд не вбачає.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно ч.1 ст.139 КАС України, суд присуджує позивачу всі здійснені ним документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 139, 241-246, 262, 293 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: вул. Канатна, буд.83, м.Одеса, 65012, ) задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у листі від 09.09.2024 р. № 25109-23998/3-02/8-1500/24 у застосуванні заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2021-2023 роки при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 з 11 червня 2024 року розрахунок та виплату пенсії за віком із застосуванням заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески, відповідно до ч.2 ст.40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, тобто за три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком за 2021-2023 роки, з урахуванням вже отриманих сум пенсії.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області () на користь ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) суму сплаченого судового збору в розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

У зверненні рішення до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів