Справа № 160/32949/24
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Єфанова О.В., розглянувши заяву представника позивача про забезпечення адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій позивач просить:
визнати протиправною бездіяльність Комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 (Код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 ), яка полягає у відмові щодо надання відстрочки від мобілізації на особливий період громадянину ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса взяття на облік внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 ) ненаданні відстрочки від призову за мобілізацією;
скасувати рішення Комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 (Код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) з розгляду питань щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, яке оформлено протоколом № 29 від 05.12.2024, в частині відмови у наданні відстрочки від призову під час мобілізації ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса взяття на облік внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 ) на підставі п. 4 ч. З ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію";
зобов`язати Комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 (Код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) прийняти рішення про надання відстрочки від мобілізації на особливий період громадянину ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса взяття на облік внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 ) та оформити довідку про надання відстрочки на військову службу під час мобілізації у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16 травня 2024 року на підставі п.4 ч.3 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить:
вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_3 (ЄДРПОУ: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) вчиняти дії щодо направлення на військово-лікарську комісію, призову на військову службу під час мобілізації, притягнення до адміністративної або кримінальної відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) до моменту набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 (ЄДРПОУ: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) скасувати або відкликати будь-які розпорядчі акти, у разі їх наявності, видані стосовно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), починаючи з 08.12.2024 року.
Вказана заява обґрунтована тим, що без вжиття заходів забезпечення позову, може призвести до значної шкоди інтересам позивача, оскільки позивача буде відправлено на службу до військової частини та відновлення прав та інтересів у випадку задоволення позову буде істотно ускладнений.
Відповідно до частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Дослідивши заяву про забезпечення позову до подачі позову та додані до неї матеріали, суд дійшов наступних висновків.
Забезпечення адміністративного позову це вжиття судом до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.
Частиною 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Згідно з частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Аналіз наведеної правової норми свідчить на користь висновку, що законодавець встановив наступні підстави для постановляння ухвали про забезпечення позову у справі: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; захист прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; наявні ознаки очевидної протиправності оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності.
Положеннями частини 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Під час вирішення питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Частина 2 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Із системного аналізу вимог наведених норм слідує, що заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення. При цьому, заявник обов`язково повинен обґрунтувати свою заяву і з цією метою подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язує застосування певного заходу забезпечення позову. Доказами у даному випадку вважатимуться будь-які відомості, що вказують на ймовірне порушення чиїхось прав (свобод, інтересів) під час провадження у справі.
Позивач стверджує, що позивач має, на його думку, право на відстрочку від мобілізації та не підлягає мобілізації. Проте, внаслідок розгляду заяви про надання відстрочки ІНФОРМАЦІЯ_5 повідомлено, що протоколом від 05 грудня 2024 року № 29 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та повідомляє, що ОСОБА_2 підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на загальних підставах.
Позивач зазначив, що внаслідок незаконної відмови позивачу в наданні відстрочки від мобілізації, позивач може бути мобілізований на військову службу, а відтак набуде нового юридичного стану.
Відповідно до ч.9 ст.1 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу визначено, зокрема, що військовослужбовці - особи, які проходять військову службу.
Згідно з п.4 ч.1 ст.24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.
З аналізу вище зазначених норм, вбачається, що військовозобов`язані, які були призвані на військову службу під час мобілізації, в особливий період, набувають нового юридичного статусу - військовослужбовці.
При цьому особа, яка має право на відстрочку, не повинна підлягати призову на військову службу під час мобілізації.
Таким чином, якщо особу буде призвано на військову службу під час мобілізації, в особливий період, він набуде нового юридичного статусу військовослужбовця, що унеможливить реалізацію права на відстрочку, а також унеможливить виконання рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача, оскільки надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації особі, яка вже є військовослужбовцем, є неможливим.
Згідно ч.1, ч.3 ст.22 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію Громадяни зобов`язані:
з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися:
військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях.
Проте, слід зазначити, що станом на дату розгляду заяви, позивачем не додано жодних документів щодо призову на військову службу.
Суддя зазначає, що саме по собі, подання позовної заяви, предметом якого є визнання рішень протиправними, не є беззаперечним доказом очевидної ознаки протиправності рішення суб`єкта владних повноважень.
Суддя також зазначає, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними. Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
Крім того, слід зазначити, що вимога скасувати або відкликати будь-які розпорядчі акти, у разі їх наявності суперечить ст.151 КАС України.
Таким чином, заява позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 150, 151, 156, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,
ПОСТАНОВИВ:
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня її проголошення.

Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя О.В. Єфанова