Справа № 160/11896/24
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2024-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 грудня 2024 року м. Дніпросправа № 160/11896/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 липня 2024 року в адміністративній справі №160/11896/24 (головуючий суддя першої інстанції - Сліпець Н.Є.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 07.05.2024 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Одеської митниці, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати Рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів від 24.02.2024 року № UA500500/2024/000125/2;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови Одеської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 24.02.2024 року № UA500500/2024/000239.

В обґрунтування позовних вимог посилається на протиправність оскаржуваних актів, прийнятих відповідачем, оскільки вважає, що ним подано до митного органу повний пакет необхідних документів, які не мали розбіжностей і містили усі необхідні відомості, що підтверджували числові значення складових митної вартості за заявленим методом (за ціною договору).

Представником позивача 09.07.2024 року до суду першої інстанції подано заяву про винесення додаткового рішення про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 гривень.

Представником відповідача 12.07.2024 року подано до суду клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, оскільки вважає суму завищеною, що не відповідає предмету спірних правовідносин та вчиненим реальним діям представника.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 липня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500500/2024/000125/2 від 24.02.2024 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 5589,79грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000грн.00 коп..

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції частково скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є не обґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що картка відмови у прийнятті митної декларації та у митному оформленні (випуску) товарів є рішенням, яким відмовляється у прийнятті митної декларації та документом, що формалізує негативне для декларанта рішення посадової особи органу доходів і зборів про завершення процедури декларування товарів, заявлених до митного оформлення на підставі конкретної митної декларації.

Відповідач подав відзив на скаргу, в якому просив вимоги скарги залишити без задоволення.

09.09.2024 року представник позивача подав апеляційного суду заяву, в якій просив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн..

Відповідач подав 11.09.2024 року клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. Вважає, що вказана представником позивача сума з відшкодування правничої допомоги є не обґрунтованою та неспівмірною із наданою позивачу правовою допомогою.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на скаргу та відповіді на відзив на апеляційну скаргу, встановила наступне.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ» () є юридичною особою, зареєстроване з 19.07.1999 року, місцезнаходження: Україна, 49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, пр. Олександра Поля, буд. 40.

Відповідач - Одеська митниця є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Митним кодексом України повноваження.

Судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 31.12.2019 року між компанією Dongguan Sunmol Battery Co., LTD, Китай (продавець) та ТОВ «АТБ-МАРКЕТ», Україна (покуппець) укладено контракт №3402-DS/CN на поставку продукції, за умовами якого продавець зобов`язується на умовах, визначених у цьому контракті, виготовити та поставити товар під торговельною маркою, право на використання якої належить покупцю, а покупець зобов`язаний прийняти та оплатити цей товар на умовах, визначених у цьому контракті (пункт 1.1 контракту).

На виконання умов контракту згідно з інвойсом від 25.11.2023 року №2023SM0081 та Специфікацією від 25.11.2023 року №38 на умовах поставки FOB, Shekou (згідно з Incoterms 2010) на адресу покупця поставлена наступна продукція: Товар №1 - Батарейки AA R06 у ПВХ плівці по 4 шт. ТМ Розумний вибір, у кількості 65 коробок, в яких 15600 наборів на загальну суму 2293,20 доларів США (0,147 дол. за 1 набір); Товар №2 - Батарейки AAA R03 у ПВХ плівці по 4 шт. ТМ Розумний вибір, у кількості 235 коробок, в яких 70500 наборів на загальну суму 6768,00 доларів США (0,096 дол. за 1 набір); Товар №3 - Батарейки лужні AA LR06 у блістері по 6 шт. ТМ Своя Лінія, у кількості 167 коробок, в яких 24048 наборів на загальну суму 12480, 91 доларів США (0,519 дол. за 1 набір); Товар №4 - Батарейки лужні AAA LR03 у блістері по 6 шт. ТМ Своя Лінія, у кількості 175 коробок, в яких 31500 наборів на загальну суму 13135,50 доларів США (0,417 дол. за 1 набір); Товар №5 - Батарейка лужна AA LR06 у блістері 1 шт. ТМ Своя Лінія, у кількості 365 коробок, в яких 262800 шт. на загальну суму 23652,00 доларів США (0,09 дол. за 1 шт.); Товар №6 - Батарейка лужна AAА LR03 у блістері 1 шт. ТМ Своя Лінія, у кількості 140 коробок, в яких 134400 шт. на загальну суму 9811, 20 доларів США (0,073 дол. за 1 шт.). Зазначені товари розроблені та виготовлені DONGGUAN SUNMOL BATTERY CO., LTD в Китаї. Товари сертифіковані згідно Сертифікату якості від 25.11.2023 року.

Товар був поставлений у відповідності до умов Контракту. Загальна вартість поставленої партії Товару склала 68140,81 доларів США.

З метою митного оформлення поставленого товару, позивач подав до Одеської митниці митну декларацію №UA500500/2024/006290 від 23.02.2024 року з відповідними документами.

24.02.2024 року Одеською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № №UA500500/2024/000125/2, яким відповідач відмовив в оформленні митної декларації та повідомив про обрання відповідачем резервного методу визначення митної вартості по двом товарам, а саме митну вартість по товару №1 та товару №2 визначено за резервним методом.

Крім того, митним органом сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2024/000239 від 24.02.2024 року.

Не погодившись з рішеннями відповідача, позивач оскаржив їх до суду.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що декларант подав усі наявні документи, які ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, які підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору, а недоліки на які посилається митний орган, не перешкоджали визначенню митної вартості товарів, а тому митний орган неправомірно прийняв рішення про коригування митної вартості.

Відмовляючи в задоволенні вимог про скасування картки відмови, суд зазначив, що з урахуванням вимог ст.264 Митного кодексу України картка відмови лише містить інформацію про причини відмови та роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує здійснення митного оформлення, не є за своєю природою рішенням контролюючого органу та не породжує жодних правових наслідків для декларанта.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та витрат на правову допомогу в суді першої інстанції сторонами не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції в цій частині рішення суду не переглядається.

Предметом апеляційного розгляду є правомірність прийняття митним органом картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2024/000239 від 24.02.2024.

Як зазначалось вище, за висновками суду першої інстанції, враховуючи, що спірна картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України UA500500/2024/000125/2 від 24.02.2024 року, прийнята на підставі скасованого судом рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2024/000125/2, то картка відмови буде автоматично скасована митним органом. З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Апеляційний суд не може погодитись із вказаною позицією суду першої інстанції з огляду на таке.

Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року №631 затверджено Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації за формою єдиного адміністративного документа, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.08.2012 року за №1360/21672 (далі по тексту - Порядок №1360).

Відповідно до пункту 8.1 Порядку №1360 у всіх випадках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення оформлюється картка відмови за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку. Картка відмови складається за допомогою АСМО у межах строку, відведеного статтею 255 Кодексу для завершення митного оформлення, посадовою особою митного органу, якою прийнято рішення про відмову.

Натомість, рішення про коригування митної вартості товарів - закріплення результатів здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів як до, так і після їх випуску відповідно до вимог статей 54 і 55 Митного кодексу України.

Таким чином, за своєю суттю рішення про коригування митної вартості та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є різними рішеннями митного органу.

Як вбачається з форми картки відмови, наведеної в додатку 2 до Порядку №1360, рішення про відмову у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до статті 24 Митного кодексу України може бути оскаржене у митному органі вищого рівня або в суді.

З наведеного вбачається, що картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є рішенням митного органу, яке може бути оскаржено, зокрема, в суді.

Оскільки судом першої інстанції скасовано рішення про коригування митної вартості товарів від 24.02.2024 року № UA500500/2024/000125/2 через її протиправність, (і в цій частині рішення суду першої інстанції не оскаржено) картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA500500/2024/000125/2 від 24.02.2024 року також підлягає скасуванню.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині, а тому відповідно до статті 317 КАС України, рішення суду в частині відмови в задоволенні вимог про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA500500/2024/000125/2 від 24.02.2024 року належить скасуванню з прийняттям нового рішення в цій частині про задоволення позовних вимог.

Стосовно заяви про стягнення судових витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 05.06.2018 року у справі №904/8308/17 встановлено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі №826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно із практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача до заяви надано наступні документи:

- копія довіреності № 01/02/22 від 01.02.2022 року;

- копія договору про надання правової допомоги № 08/02-19/1 від 08.02.2019 року;

- копія додаткової угоди № 01/05 від 01.05.2024 року до договору про надання правової допомоги № 08/02-19/1 від 08.02.2019 року;

- копія протоколу №09/09 про виконання робіт (надання послуг) Адвокатським об`єднанням «Альянс» в суді апеляційної інстанції від 09.09.2024 року;

- копія акту здавання - приймання наданих послуг від 31.08 2024 року;

- копія платіжної інструкції №526620 від 06.06.2024 року.

Цими документами обумовлена вартість послуг АО «Альянс», що надаються позивачеві Адвокатським об`єднанням в суді апеляційної інстанції у фіксованому розмірі 15000 грн..

Так, згідно додаткової угоди №01/05 від 01.05.2024 року до договору про надання правової допомоги №08/02-19/1 від 08.02.2019 року вартість послуг (гонорар) об`єднання складає, зокрема, за надання правової допомоги в суді апеляційної інстанції 15000,00 грн.. Відповідна вартість послуг включає в себе повне супроводження справи в Третьому апеляційному адміністративному суді, та є незмінною (фіксованою) незалежно від кількості судових засідань, витраченого часу на підготовку всіх необхідних процесуальних документів, кількості підготовлених процесуальних документів, транспортних та інших витрат об`єднання, пов`язаних з наданням правової допомоги в суді апеляційної інстанції.

Апеляційний суд зазначає, що справа в суді апеляційної інстанції розглядалась в письмовому провадженні, без участі сторін, що виключає повне супроводження справи в суді апеляційної інстанції, а зазначені в угоді транспортні та інші (не визначені угодою) витрати не є правовою допомогою в розумінні КАС України та не підтверджені відповідними доказами.

Також апеляційний суд зазначає, що згідно протоколу №09/09 про виконання робіт (надання послуг) Адвокатським об`єднанням «Альянс» в суді апеляційної інстанції від 09.09.2024 року не містить часу, витраченого на виконання відповідних робіт (надання послуг) та конкретний перелік та обсяг фактично наданих послуг, що не відповідає вимогам статті 134 КАС України.

Посилання на те, що гонорар встановлено у фіксованому розмірі колегія суддів до уваги не приймає з огляду на те, що оцінка розміру витрат на правову допомогу, в тому числі щодо фіксованого розміру таких витрат, повинна проводитись у кожній конкретній справі з урахуванням наданих обгрунтувань та доказів таких витрат.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 28.12.2020 року у справі №640/18402/19.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 57 КАС України представником в суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до статті 59 КАС України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Юридична особа, якою в даному випадку є Адвокатське об`єднання «Альянс», не може бути представником в суді іншої юридичної особи.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що в договорі про надання правничої допомоги, в додатковій угоді та протоколі виконання робіт (надання послуг) відсутнє посилання, яким адвокатом будуть надаватись/надавались послуги з правової допомоги (договір на правову допомогу та додаткова угода укладені з Адвокатським об`єднанням, протокол виконання робіт з правничої допомоги та інші документи складені керуючим партнером Адвокатського об`єднання).

Додана до матеріалів справи довіреність №01/02/03 від 01.02.2022 року видана ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» безпосередьо адвокату Галкіній Ірині Вячеславівні.

Ані вказана довіреність, ані будь-які інші документи не підтверджують співвідношення адвоката Галкіной І.В. з Адвокатським об`єднанням «Альянс».

Єдиний реєстр адвокатів України також не містить інформації про місце, за яким адвокат Галкіна І.В. здійснює адвокатську діяльність.

З урахуванням наведеної вище практики Верховного Суду та Європейського Суду суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення будь-які витрати позивача на правничу допомогу, а тим більш, як зазначалось вище, не підтверджені та не обгрунтовані в повному обсязі, а тому не можуть покладатись на іншу сторону.

Відтак, наданими доказами не підтверджено обґрунтованість та фактичний обсяг витрат позивача на правничу допомогу у цій справі, та надання правничої допомоги адвокатом АО «Ал`янс».

З урахуванням наведених вище обставин в їх сукупності апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення заяви про стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань державного органу.

Керуючись статтями 242, 243, 312, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 липня 2024 року в адміністративній справі №160/11896/24 задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 липня 2024 року в адміністративній справі №160/11896/24 в частині відмовлених позовних вимог скасувати та в цій частині прийняти нове рішення.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови Одеської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 24.02.2024 року № UA500500/2024/000239.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко