Справа № 420/16234/24
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2024-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/16234/24

Перша інстанція: суддя Завальнюк І.В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д.

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Югвинпром на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Югвинпром до Державної служби України з питань безпеки на транспорті, Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з питань безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ 060724 від 13.05.2024, прийнятої Відділом державного нагляду (контролю) у Одеській області,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю Югвинпром звернулось з позовом до Державної служби України з питань безпеки на транспорті, Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з питань безпеки на транспорті, в якому просило суд визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ 060724 від 13.05.2024, прийняту Відділом державного нагляду (контролю) у Одеській області.

В обґрунтування позову вказував, що позивач не погоджується зі спірною постановою, якою на Товариство накладено штраф за порушення ст. 48 Закону України Про автомобільний транспорт, а саме оскільки водієм транспортного засобу перевезення вантажів здійснювалося без тахокарти.

Натомість позивач наголошував, що перевезення відбувалося з оформленням усіх документів, перелік яких визначений законодавством, у тому числі щодо дотримання режиму праці і відпочинку. Однак під час виконання рейсу виникла поломка тахографа, водій мав би зробити запис про це у місці стоянки, в даному випадку, у с. Зоря Білгород-Дністровського району Одеської області. Під час перевірки перевіряючі врахували, що тахокарта відсутня, але не звернули увагу на наявність у водія запису на тахошайбі щодо поломки тахографа. Отже перевіряючі не взяли до уваги фактичні обставини та не надали оцінки діям водія у відповідності до вимог законодавства під час виконання рейсу. На підтвердження цього позивачем до позову додано пояснення водія та копію фотографії тахошайби.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю Югвинпром до Державної служби України з безпеки на транспорті, Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю Югвинпром подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що під час перевірки перевірюючи не звернули на наявність у водія запису на тахошайбі щодо поломки тахографа. Перевіряючи діяли упереджено та не відобразили наявність відповідного запису на тахошайбі у Акті.

Також, апелянт вказує, що судом не враховані такі фактичні обставини як відстань між точкою початку зворотного рейсу та місцем завершення рейсу.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач посилається на правомірність оскаржуваного рішення та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що 07.02.2024 старшим державним інспектором Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області відповідно до направлення від 02.02.2024 № 06/В на рейдову перевірку, на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів в місцях навантаження і розвантаження, проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів.

Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2013 № 422, був зупинений транспортний засіб марки VOLVO/SCHMITZ, державний номерний знак НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , власником якого є ТОВ Югвинпром.

Під час здійснення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено порушення, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ.

Зокрема, здійснення перевезення вантажів відбувалось за відсутності документів, визначених статтею 48 Закону № 2344-ІІІ, а саме: відсутня тахокарта водія ОСОБА_1 за 07.02.2024 (транспортний засіб обладнано аналоговим тахографом), що відображено в акті перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 07.02.2024 № 046439.

Водночас, відповідно до відомостей акту від 07.02.2024 АР № 046439 транспортні засоби VOLVO/SCHMITZ, державний номерний знак НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , належать ТОВ Югвинпром.

Однак, в наданій під час проведення перевірки товарно-транспортній накладній перевізником було зазначено ПП Галекспрес (що знаходиться у Львівській області), у зв`язку з чим, складені матеріали скеровано до відділу державного нагляду (контроль) у Львівській області.

27.03.2024 відділом державного нагляду (контроль) у Львівській області прийнято постанову ПШ № 055023 щодо ПП Галекспрес.

15.04.2024 ПП Галекспрес звернулось до Державної служби України з безпеки на транспорті зі скаргою на постанову № ПШ 055023 в якій повідомив, що належним перевізником є саме ТОВ Югвинпром.

З огляду на матеріали справи, між ПП Галекспрес (Експедитор) та ТОВ Югвинпром (Перевізник) укладено договір-заявку на перевезення вантажу від 06.02.2024 № 324-000607, однією з умов якого є те, що Експедитор виступає як посередник між Замовником та Перевізником. Так, відповідно до вказаного договору-заявки Експедитором для виконання перевезення вантажу Замовнику залучено автомобільного перевізника ТОВ Югвинпром.

У зв`язку із цим постанову від 27.03.2024 № ПШ № 055023 скасовано Наказом Державної служби України з безпеки на транспорті від 24.04.2024 № 232, а складені матеріали направлено на подальший розгляд до відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області (за місцезнаходженням перевізника ТОВ Югвинпром).

Запрошенням від 24.04.2024 № 35650/33/24-24 ТОВ Югвинпром повідомлено про розгляд справи 13.05.2024.

Під час розгляду справи 13.05.2024 представником ТОВ Югвинпром надано виписку щодо ТОВ Югвинпром з ЄДРПОУ.

За результатом розгляду матеріалів за участю представника ТОВ Югвинпром прийнято спірну постанову № ПШ 060724 від 13.05.2024, якою за порушення ст. 48 Закону № 2344-ІІІ на ТОВ Югвинпром накладено адміністративно-господарський штраф в розмірі 17000 грн, згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт.

Позивач, зважаючи на те, що водій ОСОБА_1 виконав вимоги чинного законодавства України та зробив відповідні записи на тахошайбі, що виключає відповідальність за абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт, звернувся за судовим захистом із даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що транспортний засіб позивача був обладнаний аналоговим тахографом, а отже водій мав використовувати тахокарту протягом процесу керування транспортним засобом та надати її на перевірку.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-ІІІ.

Статтею 3 Закону України "Про автомобільний транспорт", в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин, визначено, що цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 (Положення №103), визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно з пунктом 8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до частини 1 статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" №2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів, визначає Інструкція з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затверджена наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385 (Інструкція №385).

Відповідно до п. 3.6 Інструкції №385 перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку:

- правильності роботи тахографа та відповідності його типу згідно із законодавством (обов`язковість установлення тахографа певного типу - аналоговий або цифровий, позначка затвердження типу згідно з ЄУТР);

- наявності та цілісності таблички тахографа та його пломб, а також маркування таблички та пломб тахографа знаком ПСТ, внесеним до Переліку;

- дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа;

- дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом;

- наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа;

- строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.

Згідно з п.3.3 Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:

- забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

- своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

- використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

- має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;

- у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);

- у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Аналіз вищенаведених положень нормативно-правового акту дає підстави для висновку, що саме водій несе відповідальність за заповнення тахокарти.

Матеріалами справи підтверджується, за результатами перевірки було зафіксовано порушення щодо здійснення перевезення вантажів відбувалось за відсутності документів, визначених статтею 48 Закону № 2344-ІІІ, а саме: відсутня тахокарта водія ОСОБА_1 за 07.02.2024 (транспортний засіб обладнано аналоговим тахографом), що відображено в акті перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 07.02.2024 № 046439.

Разом з тим, матеріали справи містять пояснення водія щодо технічної несправності тахографу (а.с. 14) та копію фотографії тахошайб (а.с. 13, 15).

З огляду на наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що обов`язок щодо заповнення тахокарт не належить до обов`язків, покладених на перевізника, а належить до обов`язків водія.

Водночас, факти неправильної роботи тахографа, порушення цілісності плобм на тахографі, недотримання правил його повірки під час перевірки відповідачем не встановлено; відсутність у водія тахокарт в достатній кількості також не фіксувалось.

Щодо порушення процедури розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та строку прийняття постанови, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 25 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Згідно п.26 та п.27 Порядку №1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності). У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Таким чином, на орган державного контролю покладено обов`язок розглянути справу про порушення суб`єктом господарювання не пізніше двох місяців з дня його виявлення та за наявності підстав - винести постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу.

З матеріалів справи вбачається, що порушення позивачем вимог законодавства про автомобільний транспорт виявлено відповідачем 07.02.2024, водночас, розгляд справи проведено та винесено спірну постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу 13.05.2024, тобто більше ніж через два місяці після виявлення правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу, що до спірних правовідносин не підлягають застосуванню положення частини першої статті 250 Господарського кодексу України, якою встановлено, що адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб`єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб`єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Оскільки, положеннями статі 60 спеціального у межах спірних правовідносин Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що порядок розгляду справи про порушення стягнення у вигляді штрафу за порушення, викладені у цій статті, та порядок оскарження постанови по справі про правопорушення визначає Кабінет Міністрів України.

Як вже зазначалось судом вище по тексту рішення, процедура розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт закінчується саме прийняттям постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу. Застосування адміністративно-господарського штрафу поза межами процедури, передбаченої Порядком № 1567, є неможливим з точки зору дотримання вказаної процедури. А вказана норма Господарського кодексу України може бути застосована лише у разі відсутності спеціального закону або порядку.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 15.04.2021 у справі № 815/1565/16 з подібних правовідносин щодо механізму дії статті 250 Господарського кодексу України.

Апеляційний суд наголошує, що порушення строку винесення постанови не є формальним порушенням процедури та може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови, враховуючи, що правова процедура (fair procedure - справедлива процедура) є складовою принципу законності та принципу верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади.

Встановлена правова процедура, як складова принципу законності та принципу верховенства права, є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до особи. Складовою принципу юридичної визначеності є принцип легітимних очікувань, як одного із елементів принципу верховенства права.

На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про протиправність спірної постанови та наявності підстав для її скасування.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржуване рішення - скасуванню, з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат (ч. 6 ст. 139 КАС України), апеляційний суд вказує, що відповідно до матеріалів справи, під час розгляду справи судом першої інстанції апелянт поніс судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання позовної заяви та подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

Матеріали справи містять квитанцію про сплату судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції №9616 від 22.05.2024 в сумі 3028,00 грн. (а.с. 28), а також квитанцію про сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції №10180 від 18.10.2024 в сумі 4542,00 грн. (а.с. 127).

За наведених обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що понесені апелянтом судові витрати зі сплати судового збору в суді першої інстанції та апеляційної інстанціях, мають бути відшкодовані позивачу в повному обсязі за рахунок коштів відповідача - Державної служби України з безпеки на транспорті.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, апеляційний суд, враховуючи припис ст. 139 КАС України, зазначає, що з відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті мають бути стягнуті на користь позивача понесені позивачем судові витрати сплачений судовий збір при поданні позову до суду першої інстанції в сумі 3028,00 грн., сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 4542,00 грн., всього в сумі 7570,00 грн.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2-12, 72-78, 242, 257, 287, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Югвинпром задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року у справі №420/16234/24 скасувати та ухвалити по справі нову постанову.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Югвинпром задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ 060724 від 13.05.2024, прийняту Відділом державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті.

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті (), за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Югвинпром () судові витрати, сплачений судовий збір, в сумі 7570,00 грн (сім тисяч п`ятсот сімдесят гривень).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, за наявності яких постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 24.12.2024

Суддя-доповідач С.Д. Домусчі
Судді Г.В. Семенюк О.І. Шляхтицький