Справа № 300/963/24
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2024-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 рокуЛьвівСправа № 300/963/24 пров. № А/857/17589/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді доповідача - Ніколіна В.В.

суддів - Гінди О.М., Матковської З.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано - Франківській області на рішення Івано - Франківського окружного адміністративного суду від 11 червня 2024 року, головуючий суддя Шумей М.В., ухвалене у м. Івано - Франківськ, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано - Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області про визнання протиправним дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просив суд: визнати протиправним та скасувати рішення № 98 від 26.12.2023 року Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову в призначенні пенсії за віком; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, з урахуванням висновків суду, зарахувати до страхового стажу період проходження строкової військової служби, зокрема, участі в бойових діях з 03.02.1986 року по 18.10.1986 року і періоди роботи на території Російської Федерації: з 01.01.1992 по 06.08.1994, з 15.05.2000 по 26.01.2006, з 14.02.2006 по 17.03.2008, з 24.06.2008 по 25.03.2009, з 31.03.2009 по 21.01.2010, з 22.01.2010 по 05.03.2013, з 04.04. 2013 по 04.02.2014, з 12.02.2014 по 09.12.2014, з 10.12.2014 по 11.09.2015, з 13.09.2015 по 25.03.2022 та з 1 січня 2022 року призначити пенсію за віком, як учаснику бойових дій, згідно наявного страхового стажу і фактично сплачених страхових внесків. Позовні вимоги мотивовані протиправним рішенням № 98 від 26.12.2023 року Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову в призначенні мені пенсії за віком.

Рішенням Івано Франківського окружного адміністративного суду від 11 червня 2024 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, його оскаржив відповідач - ГУПФУ в Івано - Франківській області, який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити. Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що відсутні підстави для врахування довідки, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 № 6/18 від 26.01.2022, оскільки зазначена довідка не відповідає додатку 2 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637. Відповідно, відсутні підстави для зобов`язання ГУПФУ в Донецькій області зарахувати до страхового стажу позивача для призначення пенсії за віком як учасники бойових дій мають чоловіки після досягнення віку 55 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 після досягнення 55 річного віку, з 01.01.2022 року неодноразово звертався до Рожнятівського відділу обслуговування громадян № 11 ГУ Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області за призначенням йому пенсії за віком, як учаснику бойових дій, надаючи відповідні документи. Однак, пенсію мені так і не було призначено та конкретної відповіді щодо причин відмови у прийнятті документів та призначенні пенсії позивач не отримував.

На письмове звернення позивача від 06 вересня 2023 року йому надано письмову відповідь за підписом заступника начальника ГУ ПФУ в Івано-Франківській області з роз`ясненням вимог законодавства та рекомендацією повторного звернення до сервісного центру із заявою про призначення йому пенсії за віком, як учаснику бойових дій.

21 грудня 2023 року позивач, знову звернувся до відділу обслуговування громадян №11 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, за місцем проживання, із заявою про призначення йому пенсії за віком, як учаснику бойових дій.

Вказана заява за принципом екстериторіальності була передана та розглянута Головним управлінням ПФУ в Донецькій області, яке 26.12.2023 року прийняло рішення № 98 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком, як учаснику бойових дій, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідних 25 років страхового стажу та належно оформленої довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно зазначеного рішення, при розрахунку страхового стажу та стажу роботи службовими особами ГУ ПФУ в Донецькій області не було зараховано періоди:

- проходження строкової військової служби, зокрема, участі в бойових діях, оскільки, довідка ІНФОРМАЦІЯ_2 № 6/18 від 26.01.2022 року не взята до уваги, так як належним чином не оформлена, а саме не вказано звання, загальна кількість років, місяців та днів участі в бойових діях;

- періоди роботи на території Російської Федерації з 01.01.1992 по 06.08.1994, з 15.05.2000 по 26.01.2006, з 14.02.2006 по 17.03.2008, з 24.06.2008 по 25.03.2009, з 31.03.2009 по 21.01.2010, з 22.01.2010 по 05.03.2013, з 04.04. 2013 по 04.02.2014, з 12.02.2014 по 09.12.2014, з 10.12.2014 по 11.09.2015, з 13.09.2015 по 25.03.2022, у зв`язку з тим, що з 01.01.2023 року Російська Федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.Позивачу було зараховано лише 07 років 0 місяців 04 днів.

Вважаючи такі дії протиправними, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що наявні правові підстави для призначення пенсії за віком з 1 січня 2022 року , як учаснику бойових дій, зарахування до страхового стажу період проходження строкової військової служби, зокрема участі в бойових діях з 03.02.1986 року і періоди роботи на території Російської Федерації: з 01.01.1992 по 06.08.1994 , з 15.05.2000 по 26.01.2006, з 14.02.2006 по 17.03.2008, з 24.06.2008 по 25.03.2009, з 31.03.2009 по 21.01.2010, з 22.01.2010 по 05.03.2013, з 04.04.2013 по 04.02.2014, з 12.02.2014 по 09.12.2014, з 10.12.2014 по 11.09.2015, з 13.09.2015 по 25.03.2022 згідно наявного страхового стажу і фактично сплачених страхових внесків.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до преамбули Закону №1058-ІV він визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

У статті 9 Закону №1058-ІV зазначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини 1 статті 30 Закону №1058 пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Пункт 7 ст. 11 Закону №1058-IV передбачає, що загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають, зокрема, особи, які проходять строкову військову службу у Збройних Силах України, інших утворених відповідно до закону військових формуваннях, Службі безпеки України та службу в органах і підрозділах цивільного захисту.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 6 Порядку №637 передбачено, що для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються: військові квитки; довідки територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС.

Статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Частиною четвертою вказаної статті Закону передбачено види військової служби, до яких, і зокрема, віднесено й військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.

Статтею 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено пільги по обчисленню стажу за час перебування у складі діючої армії, та встановлено, що час служби зараховується до стажу роботи на пільгових умовах, у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсії за вислугою років військовослужбовцям.

Наказом Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року «Про затвердження Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей», зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.10.2014 року за № 1294/26071, відповідно до Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та з метою приведення нормативно-правових актів Міністерства оборони України у відповідність до чинного законодавства, затверджено Положення №530.

За змістом пункту 2.3 розділу 2 Положення №530 участь у бойових діях у воєнний час та час безперервного перебування на лікуванні в лікувальних закладах унаслідок поранень, контузій, каліцтв або захворювань, одержаних військовослужбовцями у військових частинах, штабах та установах, які входили до складу діючої армії зараховуються на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.

Однак аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що час проходження військової служби, протягом якого особа брала участь у бойових діях у воєнний час, час безперервного перебування на лікуванні в лікувальних закладах унаслідок поранень, контузій, каліцтв або захворювань, одержаних військовослужбовцями у військових частинах, штабах та установах, які входили до складу діючої армії, підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці, незалежно від того, який вид пенсії та за яким законом вона призначається.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 05 червня 2018 року у справі №348/347/17, від 30 липня 2019 року у справі № 346/1454/17 та від 02 квітня 2020 року у справі №185/4140/17 (92-а/185/282/17), від 16 червня 2020 року у справі №185/7049/20 та від 18.01.2023 року у справі № 1.380.2019.003739, від 21.03.2023 у справі № 160/6146/19.

Матеріалами справи підтверджується, що

- запис 5-6 на сторінках 4-5 та 6-7 про те, що позивач працював в Івано-Франківському управлінні бурових робіт з 24.05.1988 по 06.08.1994 рік. Підстави внесення записів: наказ № 139 від 23.05.1988, наказ № 903 від 28.07.1994 року. Вищевказаний запис про звільнення завірений печаткою підприємства де працював позивач у період з 24.05.1988 по 06.08.1994 рік.

- запис 7-9 на сторінках 6-7 та 8-9 про те, що позивач працював в філіалі «Касимівського управління бурових робіт» з 15.05.2000 по 10.07.2002 рік. Філіал «Касимівського управління бурових робіт» 18.05.2000 року перейменовано в ОАО « Підзембургаз». Підстави внесення записів: наказ № 67-к від 19.05.2000, наказ № 192-к від 15.07.2002 року. Вищевказаний запис про звільнення завірений печаткою підприємства де працював позивач у період з 15.05.2000 по 10.07.2002 рік.

- запис 10-11 на сторінках 8-9 про те, що позивач працював в ТзОВ «Бургазнефтьсервіс» з 11.07.2002 по 15.01.2003 рік. Підстави внесення записів: наказ № 4-к від 12.07.2002, наказ № 11-к від 14.01.2003 року. Вищевказаний запис про звільнення завірений печаткою підприємства де працював позивач у період з 11.07.2002 по 15.01.2003 рік.

- запис 12-13 на сторінках 10-11 про те, що позивач працював в Філіалі «Касимівського управління бурових робіт» « Підзембургаз» ОАО «Газпром» з 16.01.2003 по 26.01.2006 рік. Підстави внесення записів: наказ № 22-к від 16.01.2003, наказ № 29-к від 26.01.2006 року. Вищевказаний запис про звільнення завірений печаткою підприємства де працював позивач у період з 16.01.2003 по 26.01.2006 рік.

- запис 14-15 на сторінках 12-13 про те, що позивач працював в Нижньовартовському філіалі ТзОВ «Московская буровая компанія» з 14.02.2006 по 31.05.2006 рік. Підстави внесення записів: наказ № 46 к від 14.02.2006, наказ № 247 к від 31.05.2006 року. Вищевказаний запис про звільнення завірений печаткою підприємства де працював позивач у період з 14.02.2006 по 31.05.2006 рік.

- запис 16-17 на сторінках 14-15 про те, що позивач працював в ТзОВ «ЗапСиббурнефть» з 01.06.2006 по 17.03.2008 рік. Підстави внесення записів: наказ № 250 к від 01.06.2006, наказ № 75 від 17.03.2008 року. Вищевказаний запис про звільнення завірений печаткою підприємства де працював позивач у період з 01.06.2006 по 17.03.2008 рік.

- запис 18-20 на сторінках 16-17 та 18-19 про те, що позивач працював в Східно-Сибірському філіалі ТзОВ «РН-Бурение» з 24.06.2008 по 25.03.2009 рік. Підстави внесення записів: наказ № 842-к від 20.06.2008, наказ № 1020 лс від 12.08.2008 року. Вищевказаний запис про звільнення завірений печаткою підприємства де працював позивач у період з 24.06.2008 по 25.03.2009 рік.

- запис 21-22 на сторінках 18-19 та 20-21 про те, що позивач працював в Східно-Сибірському філіалі ТзОВ «РН-Бурение» з 31.03.2009 по 21.01.2010 рік. Підстави внесення записів: наказ № 199 лс від 20.03.2009, наказ № 25 лс від 20.01.2010 року. Вищевказаний запис про звільнення завірений печаткою підприємства де працював позивач у період з 31.03.2009 по 21.01.2010 рік.

- запис 23-24 на сторінках 2-3 та 4-5 (вкладення до трудової книжки) про те, що позивач працював в Східно-Сибірському філіалі ТзОВ «РН-Бурение» з 22.01.2010 по 07.11.2010 рік. Підстави внесення записів: наказ № 36 лс від 21.01.2010, наказ № 1192 лс від 02.11.2010. Вищевказаний запис про звільнення завірений печаткою підприємства де працював позивач у період з 22.01.2010 по 07.11.2010 рік.

- запис 25-26 на сторінках 4-5 та 8-9 (вкладення до трудової книжки) про те, що позивач працював в Східно-Сибірському філіалі ТзОВ «РН-Бурение» з 08.11.2010 по 21.08.2011 рік. Підстави внесення записів: наказ № 1212 лс від 03.11.2010, наказ № 919 лс від 15.08.2011. Вищевказаний запис про звільнення завірений печаткою підприємства де працював позивач у період з 08.11.2010 по 21.08.2011 рік.

- запис 27-28 на сторінках 8-9 та 10-11 (вкладення до трудової книжки) про те, що позивач працював в Східно-Сибірському філіалі ТзОВ «РН-Бурение» з 22.08.2011 по 30.05.2012 рік. Підстави внесення записів: наказ № 984 лс від 22.08.2011, наказ № 586 лс від 22.05.2012. Вищевказаний запис про звільнення завірений печаткою підприємства де працював позивач у період з 22.08.2011 по 30.05.2012 рік.

- запис 29-30 на сторінках 10-11 та 12-13 (вкладення до трудової книжки) про те, що позивач працював в Східно-Сибірському філіалі ТзОВ «РН-Бурение» з 31.05.2012 по 05.03.2013 рік. Підстави внесення записів: наказ № 599 лс від 31.05.2012, наказ № 214 лс від 18.02.2013. Вищевказаний запис про звільнення завірений печаткою підприємства де працював позивач у період з 31.05.2012 по 05.03.2013 рік.

- запис 31-32 на сторінках 14-15 та 16-17 (вкладення до трудової книжки) про те, що позивач працював в Східно-Сибірському філіалі ТзОВ «РН-Бурение» з 04.04.2013 по 04.02.2014 рік. Підстави внесення записів: наказ № 528 лс від 04.04.201.

- запис 33-34 на сторінках 18-19 та 2-3 (вкладення до трудової книжки) про те, що позивач працював в Східно-Сибірському філіалі ТзОВ «РН-Бурение» з 12.02.2014 по 09.12.2014 рік. Підстави внесення записів: наказ № 192 лс від 11.02.2014, наказ № 1230 лс від 27.11.2014. Вищевказаний запис про звільнення завірений печаткою підприємства де працював позивач у період з 12.02.2014 по 09.12.2014 рік.

- запис 35-36 на сторінках 2-3 та 4-5 (вкладення до трудової книжки) про те, що позивач працював в Східно-Сибірському філіалі ТзОВ «РН-Бурение» з 10.12.2014 по 11.09.2015 рік. Підстави внесення записів: наказ № 1283 лс від 10.12.2014, наказ № 1039 лс від 01.09.2015. Вищевказаний запис про звільнення завірений печаткою підприємства де працював позивач у період з 10.12.2014 по 11.09.2015 рік.

- запис 37-38 на сторінках 6-7 та 8-9 (вкладення до трудової книжки) про те, що позивач працював в Східно-Сибірському філіалі ТзОВ «РН-Бурение» з 13.09.2015 по 01.11.2020 рік. Підстави внесення записів: наказ № 1093 лс від 11.09.2015, наказ № 1790 лс від 30.10.2020. Вищевказаний запис про звільнення завірений печаткою підприємства де працював позивач у період з 13.09.2015 по 01.11.2020 рік.

- запис 23-24 на сторінках 42-43 про те, що позивач працював в Хрестищенському відділені бурових робіт БУ «Укрбургаз» АТ «Укргазвидобування» з 21.10.2022 року по 20.12.2022 року

При цьому, достовірність вищенаведених записів сумніву не викликають, окрім цього, відповідачем не вказано жодних інших підстав, за яких зазначені оформлення записів робить їх недійсними або сумнівними.

Також на підтвердження трудового стажу змивачем надано наступні документи:

-копії диплому та довідки Стрийського ВПУ № 35;

-копії відомостей про застрахованих осіб, страховому стажу;

-копія довідки про заробітну плату і звільнення з роботи;

-копія витягу наказу БУ «Укрбургаз»;

-копії довідок ПАТ «Укрнафта»;

-копія довідки ТзОВ «РН-БУРЕНИЕ».

Відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка підписана та набрала чинності 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають. Вказана Угода підписана Україною та російською федерацією та відповідно, була обов`язкова для застосування в спірний період державними органами вказаних держав.

Оскільки на момент здійснення трудової діяльності ОСОБА_1 на території російської федерації чинними були міжнародні угоди з даною державою, на розсуду суду, при вирішенні даного спору слід застосовувати положення Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення та Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн".

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок суду попередньої інстанції про те, що позивачем надано всі передбачені законодавцем документи.

Оцінюючи в сукупності вищевикладене, колегія суддів зазначає, що відповідач, зараховуючи страховий стаж позивача за період проходження строкової військової служби , зокрема, участі в бойових діях протиправно відмовив позивачу в призначенні вказаної пенсії.

Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення адміністративного позову.

В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Міркування і твердження апелянта не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано - Франківського окружного адміністративного суду від 11 червня 2024 року у справі №300/963/24 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
З. М. Матковська