Справа № 160/27089/24
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2024-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 жовтня 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 (далі позивач) до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, яка надійшла в підсистемі «Електронний Суд», в якій позивач просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.08.2024 року, призначити та виплатити пенсію на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до вимог ч.3 статті 114 Закону №1058-ІV із застосуванням Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зарахувавши до пільгового стажу ОСОБА_1 : період навчання у Гірничому технікумі Криворізького технічного університету з 01.09.1998 року по 19.06.2002 рр.; періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 та довідки №62 від 12.08.2024р. з 06.06.2001 по 31.08.2001рр., з 18.07.2002 по 31.12.2003рр., з 01.01.2004 по 20.03.2024рр., з 22.03.2024 по 12.08.2024рр.
Позовна заява обґрунтована посиланнями на протиправність рішення відповідача-2 про відмову у призначенні позивачу пенсії. Позивач зазначає, що правових підстав для незарахування спірних періодів його роботи не існувало, а тому вони мають бути зараховані до стажу позивача.
01 листопада 2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від представника відповідача-2 надійшов відзив, в якому відповідач-2 проти позову заперечує в повному обсязі. Зазначає, що відмовив у призначенні пенсії позивачу з підстав, викладених у рішенні, яке є предметом оскарження.
Відповідач-1 правом на подання відзиву не скористався, копію ухвали та позовну заяву з додатками отримав завчасно, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до положень ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 06.09.2024 року №64 відмовлено позивачу в призначенні пенсії. Зазначено, що до пільгового стажу не враховано періоди роботи з 22.03.2024 року згідно довідки від 12.08.2024 року №62 виданій ТОВ "Криворіжшахтобуд", оскільки довідка не містить відпису начальника відділу кадрів, а сама бланк довільної форми, що не відповідає додатку №5. Аналіз наданих документів показує, що пільговий стаж роботи позивача становить: роботи підземні, професії за постановою №202 (25)-20 років 02 місяці 20 днів, що не дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах незалежно від віку, згідно ч.3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Загальний страховий стаж з урахуванням додаткових років (за Список №1) становить 46 років 09 місяців 04 дні.

Не погодившись з цим рішенням відповідача-2, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV) працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 101 Закону №1788-XII органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі Порядок №637).

Згідно п. 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно п. 1 Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 року №202, до таких посад належать:

Усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю) - Підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт.

Застосовуючи вищевикладені положення до обставин цієї справи суд зазначає наступне.

Щодо періоду навчання з 01.09.1998 року по 19.06.2002 року.

У спірному рішенні відповідача-2 відомості про цей період не вказані.

Відповідно до форми РС-право позивача за позивачем обліковується період навчання з 01.09.1998 року по 05.06.2001 року, а з 06.06.2001 року по 31.08.2001 року період роботи за Списком №1, після чого з 01.09.2001 року по 19.06.2002 року обліковується період навчання.

В трудовій книжці позивача від 08.06.2001 року НОМЕР_2 наявні наступні записи:

1) 06.06.2001 року прийнятий на дільницю №36 гірником 2 розряду шахтної поверхні на час виробничої практики;

2) 31.08.2001 року звільнений за закінченням строку виробничої практики;

3) з 01.09.1998 року по 28.06.2002 року навчання в Гірському технікумі Криворізького технічного університету.

4) 18.07.2002 року прийнятий на дільницю 15 гірником 2 розряду з повним робочим днем в підземних умовах.

Відповідно до диплома молодшого спеціаліста позивача від 28.06.2002 року НР №21085028 позивач закінчив у 2002 році Гірничий технікум Криворізького технічного університету за спеціальністю «Технологія підземної розробки корисних копалин» і здобув кваліфікацію гірничого техніка-технолога.

Згідно ч. 1 ст. 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Згідно форми РС-право позивача відповідач-2 визначав пільговий стаж позивача за Постановою №202 без урахування спірного періоду навчання, за виключенням виробничої практики.

Згідно ст. 29 Закону України «Про освіту» від 23.05.1991 року №1060-XII (далі Закон №1060-XII, тут і надалі - в редакції чинній станом 01.09.1998 року) на Структура освіти включає:

- дошкільну освіту;

- загальну середню освіту;

- позашкільну освіту;

- професійно-технічну освіту;

- вищу освіту;

- післядипломну освіту;

- аспірантуру;

- докторантуру;

- самоосвіту.

Відповідно до ст. 30 Закону №1060-XII в Україні встановлюються такі освітні рівні:

- початкова загальна освіта;

- базова загальна середня освіта;

- повна загальна середня освіта;

- професійно-технічна освіта;

- базова вища освіта;

- повна вища освіта.

Частинами 1-2 ст. 40 Закону №1060-XII встановлено професійно-технічна освіта забезпечує здобуття громадянами професії відповідно до їх покликань, інтересів, здібностей, перепідготовку, підвищення їх професійної кваліфікації.

Професійно-технічна освіта громадян здійснюється на базі повної загальної середньої освіти або базової загальної середньої освіти з наданням можливості здобувати повну загальну середню освіту.

Згідно з ч. 1, 6 ст. 41 Закону №1060-XII професійно-технічними закладами освіти є: професійно-технічне училище, професійно-художнє училище, професійне училище соціальної реабілітації, училище-агрофірма, училище-завод, вище професійне училище, навчально-виробничий центр, центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів, навчально-курсовий комбінат, інші типи закладів, що надають робітничу професію.

Випускникам професійно-технічних закладів освіти відповідно до їх освітньо-кваліфікаційного рівня присвоюється кваліфікація "кваліфікований робітник" з набутої професії відповідного розряду (категорії).

Випускникам вищих професійних училищ може присвоюватися кваліфікація "молодший спеціаліст".

Відповідно до ч. 1-3 ст. 43 Закону №1060-XII вищими закладами освіти є: технікум (училище), коледж, інститут, консерваторія, академія, університет та інші.

Відповідно до статусу вищих закладів освіти встановлено чотири рівні акредитації:

перший рівень - технікум, училище, інші прирівняні до них вищі заклади освіти;

другий рівень - коледж, інші прирівняні до нього вищі заклади освіти;

третій і четвертий рівні (залежно від наслідків акредитації) - інститут, консерваторія, академія, університет.

Вищі заклади освіти здійснюють підготовку фахівців за такими освітньо-кваліфікаційними рівнями:

молодший спеціаліст - забезпечують технікуми, училища, інші вищі заклади освіти першого рівня акредитації;

бакалавр - забезпечують коледжі, інші вищі заклади освіти другого рівня акредитації;

спеціаліст, магістр - забезпечують вищі заклади освіти третього і четвертого рівнів акредитації.

Пільга за ст. 38 Закону №103/98-ВР встановлює, що визначальною обставиною її застосування є навчання «у закладі професійної (професійно-технічної) освіти», а також що «перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців».

Відповідно, підлягає встановлення характеристика навчального закладу позивача, в т.ч. встановлення належності цього закладу до категорії «заклад професійної (професійно-технічної) освіти), оскільки законодавець пов`язав право на відповідну пільгу саме з категорією навчального закладу.

Перелік таких закладів визначався Законом №1060-XII протягом всього періоду навчання позивача. Застосування цього закону до обставин цієї справи обумовлено принципом прямої дії нормативно-правових актів у часті.

В свою чергу Закон №1060-XII не лише не відносив технікуми до категорії «заклади професійно-технічної освіти», а прямо визначав технікуми як заклади вищої освіти у ст. 43 цього Закону.

Суд вважає за необхідне застосувати і інший критерій визначення права на пільгу за ст. 38 Закону №103/98-ВР результат навчання. Так, згідно ч. 6 ст. 41 Закону №1060-XII за результатом навчання у професійно-технічному закладі освіти присвоюється кваліфікація «кваліфікований робітник» (і лише випускникам вищих професійних училищ присвоюється кваліфікація «молодший спеціаліст»). В свою чергу за загальним правилом згідно ч. 3 ст. 43 Закону 1060-XII технікуми здійснюють підготовку «молодших спеціалістів». А за змістом ч. 2 ст. 30 Закону 1060-XII «кваліфікований робітник» та «молодший спеціаліст» є різними та послідовними освітньо-кваліфікаційними рівнями.

Отже, технікуми на час навчання позивача належали до вищих закладів освіти, а за результатом їх закінчення надавався освітньо-кваліфікаційний рівень «молодший спеціаліст», що є вищим ніж освітньо-кваліфікаційний рівень, що надавався професійно-технічними закладами освіти, які готували «кваліфікованих робітників».

Відповідні відмінності мають і документи про освіту, оскільки згідно ст. 16 Закону №103/98-ВР здобувачі професійно-технічної освіти отримують диплом «кваліфікованого робітника».

Слід відзначити, що навіть станом на дату звернення позивача із заявою про призначення пенсії згідно ст. 16 Закону №103/98-ВР випускнику закладу професійної (професійно-технічної) освіти, якому присвоєно освітньо-кваліфікаційний рівень "кваліфікований робітник" видається диплом, зразок якого затверджується Кабінетом Міністрів України.

Отже, ані станом на дату навчання, ані станом на дату звернення за призначенням пенсії позивач не міг вважатися таким, що коли-небудь навчався у «закладі професійної (професійно-технічної) освіти», оскільки в нього відсутній диплом про закінчення такого закладу, а наявний документ про освіту свідчить про закінчення закладу саме вищої освіти.

Тотожне правозастосування здійснено Третім апеляційним адміністративним судом у постановах від 27.10.2022 році у справі №160/6484/22, від 15.09.2022 року у справі №160/25125/21, від 02.11.2021 року у справі №280/3592/21.

Також суд зауважує, що за ст. 18 Закону №103/98-ВР до професійно-технічних навчальних закладів належать також інші типи навчальних закладів, що надають професійно-технічну освіту.

Вказана норма права передбачає невичерпність переліку типів навчальних закладів, які належать до професійно-технічної освіти, в зв`язку з чим така належність має встановлюватися за змістовним критерієм. Таким критерієм може бути освітньо-кваліфікаційний рівень, який присвоюється по завершенню навчання у відповідному закладі. Однак, як вже вказав суд, позивачу присвоєно не такий освітньо-кваліфікаційний рівень, що присвоюється випускникам професійно-технічних закладів освіти («кваліфікований робітник»), тому навіть за таким критерієм спірна пільга не підлягає застосуванню до позивача.

Слід враховувати і правила формальної логіки, оскільки до невизначеної категорії «інші типи навчальних закладів, що надають професійно-технічну освіту» очевидно не може входити вищий заклад освіти, адже за ст. 29 Закону №1060-XII професійно-технічна освіта та вища освіта є різними структурними елементами освіти, при цьому технікуми віднесено статтею 43 Закону №1060-XII віднесено саме до вищих закладів освіти, які готують спеціалістів з вищим освітньо-кваліфікаційним рівнем, ніж «кваліфікований робітник».

Суд звертає увагу також на те, що попри відсутність відповідного обґрунтування в спірному рішенні відповідача-2 пільги згідно законодавства застосовуються в разі наявності відповідних обставин, а не в зв`язку з тим, що орган державної влади не навів достатнього обґрунтування відсутності таких обставин. Відповідно, незалежно від обґрунтованості спірного рішення в цій частині позивач не може в зв`язку з цим набути право на те, на що немає права згідно законодавства.

Отже, відповідач-2 правомірно не обліковував період навчання позивача (за виключенням виробничої практики) як стаж згідно Постанови №202.

Щодо періоду з 06.06.2001 року по 31.08.2001 року.

Позивач вказав чотири періоди роботи згідно трудової книжки та пільгової довідки.

Суд зазначає, що раніше позивач вказав період навчання «з 01.09.1998 року по 19.06.2002 року», після чого вказує період роботи «з 06.06.2001 року по 31.08.2001 року».

Тобто, позивач повторно виокремлює період, який перебуває в середині першого періоду.

Цим періодом є період виробничої практики, який судом вже досліджено. Суд повторює, що згідно форми РС-право позивача цей період також виокремлено та обліковано як пільговий стаж згідно Постанови №202.

Тим не менш, відповідач-2 виокремлює у формі РС-право позивача три періоди роботи згідно Постанови №202, однак підсумкову кількість стажу позивача за Постановою №202 у спірному рішенні визначив лише згідно останнього періоду роботи (з 01.01.2004 року по 20.03.2024 року).

За таких обставин суд визнає порушеним право позивача, адже попри здійснення обліку періоду виробничої практики позивача як пільгового стажу за Постановою №202, при підсумковому визначенні загальної кількості такого стажу відповідач-2 спірний період виробничої практики не враховував.

Отже, позовні вимоги щодо періоду з 06.06.2001 року по 31.08.2001 року підлягають задоволенню.

Щодо інших періодів роботи позивача.

В трудовій книжці позивача від 08.06.2001 року НОМЕР_2 наявні наступні записи:

4) 18.07.2002 року прийнятий на дільницю 15 гірником 2 розряду з повним робочим днем в підземних умовах;

5) 12.03.2004 року переведений на дільницю №9 гірничим майстром з повним робочим днем в підземних умовах;

6) запис про атестацію робочого місця;

7) 03.02.2008 року переведений заступником начальника дільниці №9, зайнятим повний робочий день на підземних роботах;

8) запис про атестацію робочого місця;

9) 18.08.2010 року переведений заступником начальника дільниці №17, зайнятим повний робочий день на підземних роботах;

10-11) записи про атестацію робочого місця;

12) 09.08.2011 року переведений на ділянці №17 шахти «Гвардійська» начальником дільниці, зайнятим повний робочий день під землею;

* в наявності запис про атестацію робочого місця без номера;

13) 14.11.2011 року переведений на шахті «Гвардійська», дільниці №17, заступником начальника дільниці, зайнятим повний робочий день на підземних роботах;

* в наявності запис про атестацію робочого місця без номера;

14) 15.09.2014 року переведено на шахті «Гвардійська» начальником дільниці №12, зайнятим повний робочий день на підземних роботах;

15-16) записи про атестацію робочого місця;

17) 20.05.2016 року переведений на шахти «Гвардійська» начальником дільниці №14, зайнятим повний робочий день на підземних роботах;

18) запис про атестацію робочого місця;

19) 09.08.2017 року переведений на шахті «Гвардійська» на дільницю №11 кріпильником 3-го розряду, зайнятим повний робочий день на підземних роботах;

20) запис про атестацію робочого місця;

21) 19.07.2018 року переведений кріпильником 4 розряду, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, дільниці №11, шахти «Гвардійська»;

22) запис про атестацію робочого місця;

23) 01.08.2019 року переведений кріпильником 4 розряду, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, дільниці №10 шахти «Гвардійська»;

24) запис про атестацію робочого місця;

25) 10.10.2019 року переведений кріпильником 4 розряду, зайнятим повний робочий день на підземних роботах дільниці ГКР №8 проходки ш. «Октябрська» шахтобудівельного управління;

26-27) записи про атестацію робочого місця;

28) 16.09.2021 року переведений кріпильником 4 розряду, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, дільниці №4, прохідником, «Гвардійська», шахтобудівельного управління;

29) запис про перейменування шахти;

30) 20.03.2024 року звільнений за власним бажанням в зв`язку з доглядом за дитиною до досягнення нею 14-річного віку згідно ст. 38 Кодексу законів про працю України;

31) 22.03.2024 року прийнятий майстром гірничим з повним робочим днем у підземних умовах;

* в наявності запис про атестацію робочого місця без номера.

Період з 18.07.2002 року по 31.12.2003 року відповідач-2 також визначає як пільговий стаж згідно Постанови №202, однак з невказаних ним ані у рішенні, яке є предметом оскарження, ані у відзиві підстав не враховує цей період роботи під час визначення загальної кількості пільгового стажу позивача.

Отже, з тих же підстав суд визнає позовні вимоги щодо цього періоду обґрунтованими.

Щодо періоду з 01.01.2004 року по 20.03.2024 року, то його відповідач-2 визнає пільговим згідно Постанови №202 та враховує належним чином, в зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог щодо цього періоду належить відмовити.

Період з 22.03.2024 року по 12.08.2024 року виокремлений у формі РС-право позивача та не обліковується як пільговий стаж будь-якого виду.

У спірному рішенні відповідач-2 вказав, що не визнає цей стаж з огляду на недоліки оформлення пільгової довідки.

Згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 12.08.2024 року №62, складеної ТОВ «КРИВОРІЖШАХТОБУД» позивач з 22.03.2024 року по 12.08.2024 року працює майстром гірничим повний робочий день у підземних умовах, посада відповідає Списку №1.

Суд констатує, що займана позивачем посада «майстер гірничий з повним робочим днем у підземних умовах» відповідає Постанові №202 (розділ І - Усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю), а також розділ ІІ - гірничі майстри підземних дільниць).

Зауваження відповідача-2 до пільгової довідки судом відхиляються, з огляду на те, що виявлені розбіжності не можуть мати своїм наслідком відмову у призначенні пенсії позивача, оскільки позивач не несе відповідальності за правильність складання відповідної довідки.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 13.02.2020 року у справі №607/14668/16-а, постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 16.05.2023 року у справі №280/7020/22.

Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 04.07.2023 року у справі №580/4012/19.

Більш того, перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі, не можуть бути підставою для відмови у призначенні пільгової пенсії або у зарахуванні відповідного періоду роботи у стаж, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Касаційного адміністративного суду 22.07.2021 року у справі № 240/7604/19, від 29.01.2024 року у справі №560/5001/21.

Суд констатує відсутність будь-яких розумних сумнівів у достовірності змісту довідки, складеної директором та головним бухгалтером.

Отже, позовні вимоги щодо періоду з 22.03.2024 року по 12.08.2024 року підлягають задоволенню.

Узагальнюючи вищевикладене, суд зазначає, що пільговий стаж позивача згідно Постанови №202 є наступним:

1) з 06.06.2001 року по 31.08.2001 року (виробнича практика) 0 років 0 місяців 26 днів;

2) з 18.07.2002 року по 31.12.2003 року (робота) 1 рік 05 місяців 14 днів;

3) з 01.01.2004 року по 20.03.2024 року (робота) 20 років 2 місяці 20 днів;

4) з 22.03.2024 року по 12.08.2024 року (робота) 0 років 04 місяці 21 день.

Щодо застосування роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №8 (далі Роз`яснення №8) суд зазначає наступне.

Відповідно до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 20.01.1992 року №8 встановлено, що працівникам, зайнятим на підземних роботах та в металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності за статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але не відпрацювавших повного стажу, передбаченого зазначеною статтею Закону, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної та в металургії роботи із зарахуванням до нього:

- кожного повного року роботи гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого прокату за 1 рік 3 місяці;

- кожного року роботи, передбаченої у відповідних розділах Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення за 9 місяців.

Суд констатує тотожність правила на вихід на пенсію згідно ст. 14 Закону №1788-XII та ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що за загальним правилом роз`яснення не є нормативно-правовими актами, оскільки уточнюють, деталізують та пояснюють основний правовий акт. При цьому ця змістовна властивість не позбавляє суд можливості їх застосування, оскільки такі роз`яснення в будь-якому випадку є правовими актами, тобто відповідають ч. 2 ст. 7 кодексу адміністративного судочинства України як джерела права, які мають похідне (вторинне) значення щодо правових актів, вказаних в частині першій цієї статті.

В свою чергу зміст Роз`яснення №8, попри його назву, вказує на нормативний характер цього документу, який саме встановлює, а не роз`яснює чи деталізує правило поведінки.

Окремо суд зауважує, що незалежно від належності Роз`яснення №8 до нормативно-правового акту воно підлягає застосуванню, оскільки в будь-якому випадку є правовим актом, тобто джерелом права у розумінні ч. 2 ст. 7 кодексу адміністративного судочинства України.

Окрім цього, лист Міністерства соціальної політики України від 01.11.2018 року №21226/0/2-18/45 безпосередньо вказує на необхідність врахування органами Пенсійного фонду Роз`яснення №8.

Кабінет Міністрів України 22.02.1992 прийняв постанову № 81 «Про заходи щодо застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення», якою на виконання постанови Верховної Ради України від 6 грудня 1991 р. "Про порядок введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення" постановив в п.1 міністерствам і відомствам України розробити проекти нормативних актів щодо застосування Закону України "Про пенсійне забезпечення" згідно з додатком.

Додаток містить Перелік проектів нормативних актів щодо застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення», який у свою чергу в розділі ІІ містить Документи, що затверджуються міністерствами. Серед цих документів є Роз`яснення щодо врахування трудового стажу при призначенні пенсій (ст. 14 Закону), виконавцем визначено Мінсоцзабезпечення України, строк виконання - березень 1992 р.

Наразі ця постанова Кабінету Міністрів України є чинною.

Суд вважає, що посилання у Роз`ясненні № 8 на ст. 14 Закону № 1788-ХІІ доцільно застосовувати і при призначенні пенсії за ст. 114 Закону № 1058-ІV, оскільки зміст цих статей є тотожним. При цьому за ст. 11 Закону № 1788-ХІІ до відання Кабінету Міністрів України належать питання, пов`язані з реалізацією і додержанням гарантій, передбачених цим Законом, а п. 16 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV передбачає, що положення Закону № 1788-ХІІ застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Також суд не вбачає суперечностей між Роз`ясненням № 8 і положеннями Закону №1058-ІV, оскільки відповідне роз`яснення не визначає: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення. (ст. 4 Закону № 1058-ІV), натомість регулює правила розрахунку кратності пільгового стажу, що за правовим змістом положенням ст. 14 Закону № 1788-ХІІ та ст. 114 Закону № 1058-ІV не суперечить.

Вказане роз`яснення спрямоване на забезпечення найбільш сприятливого обрахування стажу окремим категоріям громадян, що були зайняті на роботах з особливо важкими умовами праці та забезпечує реалізацію державної політики щодо створення пільгових умов для осіб, які працювали на професіях, які справляють особливий вплив на здоров`я, в зв`язку з чим застосування Роз`яснення №8 відповідає вимогам верховенства права. В зворотному випадку для осіб, які працювали на відповідних посадах протягом часу, якого не достатньо для призначення пенсії, не було б передбачено державних гарантій в зв`язку зі шкодою здоров`ю на таких посадах.

Крім того, «підземний» стаж на провідних професіях зараховується із збільшеною кратністю. Так, стаж на провідних професіях зараховується до «підземного» із збільшеною кратністю 1.25 (1 рік роботи за 1 рік роботи 3 місяці), а решта видів пільгового стажу за Списком 1, що не відносяться до підземного, із зменшеною кратністю 0.75 (1 рік роботи за 9 місяців).

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Касаційного адміністративного суду від 04.06.2019 року у справі № 333/3704/16-а.

Отже, Роз`яснення №8 підлягають застосуванню до юридичної ситуації позивача.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо зобов`язання відповідача-1 призначити позивачу пенсію суд зазначає наступне.

Судом лише частково задоволено позовні вимоги про зарахування стажу. Також відповідачем-2 не були застосовані Роз`яснення №8 до юридичної ситуації позивача, в зв`язку з чим суд не може здійснити обчислення стажу позивача з урахуванням цих роз`яснень замість пенсійного органу з огляду на принцип розподілу влади.

З цих підстав належним способом захисту прав позивача є зобов`язання повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії, яке належить покласти на відповідача-2, який і здійснював первинний розгляд такої заяви. Отже в задоволенні позовних вимог до відповідача-1 належить відмовити.

За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Суд задовольняє частково позовні вимоги за змістом, однак приводить їх у редакцію, що забезпечить ефективний захист прав позивача.

Щодо розподілу судових витрат.

При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 968,96 грн, що підтверджується квитанцією про сплату від 10.10.2024 року. Відповідно до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений судовий збір за подання позову підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2 як суб`єкта владних повноважень, протиправність рішення якого встановлена за результатом судового розгляду.

Судовий збір належить стягнути у повному розмірі, оскільки основна позовна вимога задоволена повністю.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30.09.2020 року у справі №640/9717/19.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ), відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (36000, м. Полтава, вул. Гоголя, 34, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 06.09.2024 року №64, яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV та постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 року №202 наступні періоди роботи:

1) з 06.06.2001 року по 31.08.2001 року;

2) з 18.07.2002 року по 31.12.2003 року;

3) з 22.03.2024 року по 12.08.2024 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 30.08.2024 року із застосуванням роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №8, а також з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні, та прийняти рішення згідно з вимогами законодавства.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (36000, м. Полтава, вул. Гоголя, 34, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 968,96 гривень (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 297, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко