Справа № 160/28817/24
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2024-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
29.10.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
Відповідач, у встановлений судом строк, своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, причини неподання відзиву на позовну заяву суду не повідомив.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.10.2024 року, зазначена вище справа була розподілена та 30.10.2024 року передана судді Пруднику С.В.
04.11.2024 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом установлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач, ОСОБА_1 , 08.01.2020 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, питання призначення йому з 31.10.2019 року пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 так як я мав загальний стаж робота 32 роки 06 місяців 00 днів, із них за Списком № 1.
Відповідно до рішення Криворізького північного об`єднаного управління ПФУ позивачу було призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до Закону України від 09.07.2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак при підрахунку років які позивач відпрацював на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1, всупереч вимогам законодавства, було зараховано тільки 10 років замість 11 років, повідомлення про не зарахування до пільгового стажу за Списком №1 пільгового стажу позивачу не надавали.
11.02.2022 року так і 12.02.2024 року позивач звертався в сервісний центр Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області1 з документами для проведення перерахунку пенсії відповідно до п.4 ст. 42 Закону Україні «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV, так як відпрацював два роки. Перерахунок позивачу проведено, але під час підрахунку років, які позивач відпрацював на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1, не зараховано додатково 1 рік. Повідомлення про не зарахування до пільгового стажу за Списком № 1 одного року пільгового стажу позивачу і не надавали.
Як зазначив позивач у поданій до суду позовній заяві, в результаті таких дій розмір його пенсії нижчий від тієї, яка передбачена законодавством.
У зв`язку із чим, 25.07.2024 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з питанням, щодо не вірного підрахунку років, в які останній відпрацював на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1:
- при призначенні пенсії з 31.10.2019 року (зараховано 10 років замість 11 років);
- при проведенні перерахунку пенсії з 01.02.2022 року (зараховано 12 років замість 13 років);
- при проведенні перерахунку пенсії з 01.02.2024 року (зараховано 13 років замість 14 років).
Не погоджуючись з такою відмовою позивач, з метою захисту своїх порушених прав, звернулася із даною позовною заявою до суду.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
Згідно вимог статті 62 Закону № 1788-ХП основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або. відповідних записів у ній (далі. Порядок).
Відповідно до п. 1 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видач) заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Згідно пункту 20 Порядку визначено, що в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
08.01.2020 року разом з повним пакетом документів для призначення пенсії позивач надав:
- довідку №284 від 16.08.2018 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній виданої приватним акціонерним Товариством «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі- довідка №284 від 16.08.2018 року).
Записи в трудовой книжці підтверджують, що позивач працював на Криворізькому Державному Центральному гірничо-збагачувальному комбінаті:
- 10.02.1997 року позивач прийнятий майстром 3 ремонту технологічного обладнання у цех з ремонту технологічного обладнання дільниці № 3 (фабрики огрудкування) згідно наказу №17 к268 від 05.02.1997 року;
- 10.02.1997 переведений механіком дільниці № 3 (фабрики огрудкування) цеху з ремонту технологічного обладнання згідно наказу №52 к 639 від 21.04.1997 року;
01.05.2004 року переведений механіком на дільницю № 3 з ремонту обладнання збагачувальної фабрики та фабрики огрудкування цеху з ремонту технологічного обладнання згідно наказу №77к 3073 від 27.05.2004 року. Відповідно до запису трудової книжки позивача № 18 «За результатами планової атестації робочих місць по даній професії підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1. Наказ №553 від 25.03.2005 року.
21.12.2006 року звільнено з роботи за переведенням до ВАТ «ПівнГЗК» п.5 ст. 36 КЗ`пП України згідно наказу 231 к- І 5 від 21.12.2006 року.
Відповідно до п. 3 Наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 «Про затвердження Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.
Довідка №284 від 16.08.2018 року підтверджує, що позивач повний робочий день був зайнятий на роботах що передбачені Спискомі№1, а саме:
- у виробництві: Підготовка руд, збагачення, окускування, випалювання руд і нерудних копалин, що передбачено Списком №1, розділом II, п. 26, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» з 16.01.2003 року по 30.03.2004 року позивач працював механіком дільниці № 3 з ремонту обладнання фабрики огрудкування цеху з ремонту технологічного обладнання та з 01.05.2004 року по 21.12.2006 року механіком дільниці № 3 з ремонту обладнання збагачувальної фабрики та фабрики огрудкування цеху з ремонту технологічного обладнання.
Підставою для зарахування періодів позивача роботи з 10.02.1997 року по 21.12.2006 року до роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1, як зазначено в довідці №284 від 16.08.2018 року є:
- наказ № 319 від 30.03.1999 року по Криворізькому державному Центральному гірничо-збагачувальному комбінату «Про підтвердження результатів атестації робочих місць з умов праці на комбінаті»;
- лист на продовження терміну дії наказу про атестацію робочих місць №003/07-1- 13 від 19.01.2004 року;
- наказ № 553 від 25.03.2005 року по Криворізькому державному Центральному гірничо-збагачувальному комбінату «Про підтвердження результатів атестації робочих місць з умов праці па комбінаті».
Відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442, атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначається наказом по підприємству, організації в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.
Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівником у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації.. робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.
Статтею 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено адміністративну відповідальність керівників суб`єктів господарювання. Порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У разі, якщо не проведення атестації мало своїм наслідком заподіяння шкоди здоров`ю працівнику, керівник підприємства може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за статтею 271 Кримінального кодексу України.
Атестація робочих місць, відповідно до Порядку № 442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу та робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.
За змістом пунктів 8 та 9 Порядку № 442, проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад 3 пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.
Але я як особа, що працювала па посаді, віднесеній до Списку № 1, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 29 Кодексу законів про працю України, до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
Разом із тим, з метою запобігання необґрунтованого позбавлення працівників пільг і компенсацій за роботу із шкідливими та важкими умовами праці на підприємствах в установах і організаціях, де склався скрутний фінансово-економічний стан з незалежних від них причин, Мінпраці було затверджено наказ від 21.08.2000 №205 «Про затвердження Роз`яснення про проведення атестації робочих місць за умовами праці в окремих випадках», яким передбачено можливість використання результатів гігієнічних досліджень факторів виробничого середовища, проведених під час попередньої атестації на робочих місцях, де умови праці докорінно не змінювалися.
Даним Роз`ясненням надавалася можливість Головним державним експертам умов праці областей, продовжувати до одного року, термін дії проведеної на підприємствах, в установах та організаціях атестації робочих місць за умовами праці, у разі скрутного фінансово - економічного становища, яке склалося з незалежних причин від підприємства і не дозволяло провести чергову атестацію у встановлені терміни.
Відповідно до листа головного державного експерту області з умов праці Головного управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації №003/07-1-13 від 19.01.2004 року «Про проведення атестації робочих місць за умовами праці в окремих випадках» враховуючи незмінність умов і характеру праці, технологічного процесу Дніпропетровська обласна державна експертиза умов праці дає згоду до 30.03.2005 продовжити термін дії наказу від 30.03.1999 №319.
Необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за наведеною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочих місць за умовами праці, можуть бути: карга умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.
Оскільки позивач у період розриву атестації, а саме з 30.03.2004 року по 25.03.2005 року продовжував працювати на роботі, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, технологічний процес, умови і характер праці не були змінені, суд вважає, що цей період має бути зарахований позивачу до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.
З огляду на викладене, Велика Палата Верховного Суду вказала про неправомірність дій органу Пенсійного фонду України щодо відмови позивачу у призначенні пільгової пенсії у зв`язку і відсутністю доказів проведення роботодавцем атестації робочого місця.
Додатковим документом підтвердження пільгового стажу роботи є індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5), яка сформована відповідно до постанови Правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 №10-1 «Про затвердження Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реестру загальнообов`язкового державного соціального страхування».
Відповідно до індивідуальної відомості застрахованих осіб, яку позивач отримав, відомості по спеціальному стажу (код ЗПЗО13А1) за період 2004-2005 роки сплачені за повний рік.
Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України від 09.07.2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне, пенсійне страхування» страховий стаж враховується в одинарному, розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом. За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) па підземних роботах, на, роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим, Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію да пільгових, умовах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Не зарахувавши період з 30.03.2004 року по 25.03.2005 року до роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зменшило страховий стаж позивача, який застосовується для розрахунку розміру пенсії за віком: відповідно до ст.27 Закону України від 09.07.2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Тому суд вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, не зарахування періоду роботи позивача з 27.03.2004 року по 24.03.2005 року до роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 не відповідає вимогам чинного законодавства.
Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю.
За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 1211,20 грн.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 1211,20 грн. підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С. В. Прудник