Справа № 360/1219/24
Суддя: Є.О. Кисельова
Дата ухвалення: 2024-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
25 грудня 2024 рокум. ДніпроСправа № 360/1219/24

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Кисельова Є.О., розглянувши розглянувши в порядку письмового провадження заяву адвоката Тарасенко Дар`ї Юріївни в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом адвоката Тарасенко Дар`ї Юріївни в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,
В провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом адвоката Тарасенко Дар`ї Юріївни в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року позовні вимоги адвоката Тарасенко Дар`ї Юріївни в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , що полягає у неналежному розгляді заяви ОСОБА_1 від 11.07.2024 про внесення відомостей щодо виключення його з військового обліку до системи «Оберіг».

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.07.2024 про внесення відомостей щодо виключення його з військового обліку до системи «Оберіг».

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 коп.) грн.

19 грудня 2024 року від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення, в якій заявник просить стягнути з відповідача на користь позивача в складі судових витрат - витрати на послуги адвоката.

Порядок та підстави ухвалення у справі додаткового судового рішення врегульовані статтею 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до частини третьої статті 252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Приймаючи до уваги, що справа № 360/1219/24 розглянута у порядку письмового провадження, заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення розглянуто в порядку письмового провадження.

Перевіривши доводи заяви щодо необхідності ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про наявність підстав для її задоволенні з огляду на таке.

Питання, які вирішує суд при ухваленні рішення визначені статтею 244 КАС України.

Так, під час ухвалення рішення суд вирішує: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; 4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 5) як розподілити між сторонами судові витрати; 6) чи є підстави допустити негайне виконання рішення; 7) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Отже, питання розподілу судових витрат не є вимогою позову, яка направлена на захист порушених суб`єктом владних повноважень прав, свобод або законних інтересів позивача. Розподіл судових витрат має компенсаційний характер і є певною мірою відповідальністю кожної зі сторін за вчинення дій, в тому числі процесуальних, під час розгляду справи. Вирішення цього питання є обов`язком суду, яке вирішується за результатами розгляду справи в залежності від того, яке рішення приймається судом.

При цьому, за загальним правилом, питання розподілу судових витрат вирішується судом у судовому рішенні, яким закінчується розгляд справи.

Разом з тим, КАС України передбачені випадки, коли суд може вирішити питання розподілу судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог, а саме: 1) якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат (частина третя статті 143 КАС України); 2) у випадку постановлення ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат (частина шоста статті 143 КАС України); 3) якщо це питання не було вирішено (пункт 3 частини першої статті 252 КАС України).

Відповідно до частини п`ятої статті 143 КАС України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Частина перша статті 252 КАС України передбачає, що суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Таким чином, у випадку, якщо суд при ухваленні судового рішення по суті спору з певних причин не вирішив питання про судові витрати, або відкладення вирішення цього питання було ініційовано стороною у справі, таке питання підлягає вирішенню шляхом ухвалення судом додаткового судового рішення в порядку статті 252 КАС України.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, висловленого у пункті 53 постанови від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України (зміст якої кореспондує положенням частини сьомої статті 139 КАС України) щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду постановив ухвалу від 07 липня 2023 року у справі № 340/2823/21, у якій сформував такі загальні підходи до стягнення витрат у суді касаційної інстанції. Частина сьома статті 139, частини третя, четверта статті 143 КАС України містять приписи, які дозволяють стороні надати суду докази, які підтверджують витрати на правничу допомогу, протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи, але за умови, що ця сторона зробить про це відповідну заяву до закінчення судових дебатів. Вказівка у частині сьомій статті 139, частині третій статті 143 КАС України на судові дебати, до закінчення яких сторона може заявити суду прохання (вимогу, клопотання) про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, потрібно розуміти не як єдино можливу стадію розгляду справи по суті, на якій дозволяється повідомити суду про цю обставину. Це є останнім етапом - перед виходом суду до нарадчої кімнати для ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи - для того, щоб сторона могла заявити про необхідність подати докази на підтвердження розміру понесених витрат, які підлягають розподілу за наслідками розгляду справи.

Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу. Коли йдеться про розподіл витрат, понесених на професійну правничу допомогу, то ініціювати це питання має сторона, яка понесла ті витрати, й для цього треба щонайменше заявити/повідомити суду касаційної інстанції про необхідність їх розподілу за наслідками розгляду справи. Власне з цим - з об`єктивованою формою вираження наміру сторони щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу ще до завершення розгляду справи (чи то в порядку письмового провадження, чи в судовому засіданні) - пов`язується можливість як потім подати протягом п`яти днів докази на підтвердження цих витрат, так і ухвалення на цій підставі додаткового судового рішення відповідно до статті 252 КАС України".

У постанові від 25 липня 2023 року у справі № 340/4492/22 у розвиток зазначеної вище позиції об`єднаної палати Верховний Суд указав, що, за загальним правилом, усі докази понесених судових витрат мають бути надані сторонами до закінчення розгляду справи. Однак, у випадку, якщо сторона з певних причин не може надати такі документи, ця сторона повинна зробити відповідну заяву до закінчення розгляду справи і надати відповідні докази протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Певної форми відповідної заяви та вимог до її змісту законом не передбачено, отже така заява може бути письмовою або усною (під час фіксування судового засідання технічними засобами). Проте підстави для розподілу судових витрат, зокрема, витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, і з цим пов`язується ухвалення додаткового судового рішення в цій частині. Зазначення ж у прохальній частині касаційної скарги узагальненої вимоги про стягнення судових витрат за результатами касаційного розгляду не може розцінюватися як належне звернення до суду із заявою про відшкодування судових витрат (в тому числі на правову допомогу), адже за такого викладу прохальної частини без наведення жодних мотивів та обґрунтувань суд фактично позбавлений можливості встановити склад таких витрат, факт їх понесення.

Застосовуючи зазначені висновки та правові норми до правовідносин, що виникли у цій справі, дослідивши матеріали справи № 360/1219/24 судом встановлено, що під час розгляду даної справи представник позивача звернувся до суду з заявою щодо необхідності розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом даної справи, із зазначенням причин, які унеможливлюють подання відповідних доказів до ухвалення рішення, та повідомленням про наявність поважних причин, які зумовлюють необхідність подання таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

Вимога про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу також заявлена представником первісно в позовній заяві.

В мотивувальній частині позовної заяви представником позивача, в обґрунтування вимоги, заявленої в прохальній частині, щодо розміру витрат на правничу (правову) допомогу зазначено: «10 жовтня 2024 року між позивачем та адвокатом був укладений договір №10/10/24-1 про надання правової допомоги адвокатом, а також 10 жовтня 2024 року підписано додаток 1 до договору, відповідно до якого клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання щодо представництва інтересів клієнта в суді першої інстанції щодо оскарження відмови ІНФОРМАЦІЯ_3 у внесенні в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації про визнання непридатним до військової служби та виключення з військового обліку.

Сторони погодили, що гонорар адвоката за представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції становить 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн. Гонорар має бути сплачений протягом 15 днів з дня підписання додатку. У випадку необхідності участі адвоката в суді апеляційної та/або касаційної інстанції, сторони погоджують гонорар додатково.

На виконання ч. 7 ст. 139 КАС України зазначили, що докази щодо розміру витрат на послуги адвоката будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду».

В мотивувальній частині рішення від 16 грудня 2024 року у справі № 360/1219/24 щодо стягнення на користь позивача судових витрат на правничу (правову) допомогу, понесених за послуги, надані адвокатським об`єднанням у суді першої інстанції, в сумі 15000,00 грн, суд зазначив таке.

Питання про розподіл витрат на правничу допомогу судом не вирішується, оскільки позивачем подано заяву на виконання ч. 7 ст. 139 КАС України про те, що докази щодо розміру витрат на послуги адвоката будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Дослідженням матеріалів справи, судом встановлено, що на підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу адвоката суду надано договір про надання послуг правничої (правової) допомоги від 10 жовтня 2024 року № 10/10/24-1, а також 10 жовтня 2024 року підписано додаток 1 до договору, відповідно до якого клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання щодо представництва інтересів клієнта в суді першої інстанції щодо оскарження відмови ІНФОРМАЦІЯ_3 у внесенні в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації про визнання непридатним до військової служби та виключення з військового обліку.

Також представником позивача до матеріалів справи надано квитанцію АТ "УКРСИББАНК" від 10 жовтня 2024 року про сплату позивачем послуг адвоката згідно рахунку-фактури № 10/10/24 у розмірі 16211,20 гривень.

При цьому, у рішенні суду від 16 грудня 2024 року судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено 1211,20 грн судового збору. Вказане також підтверджується квитанцією АТ "ТАСКОМБАНК" від 10 жовтня 2024 року № 4794-1061-1161-4268.

Таким чином, розмір витрат на правничу допомогу згідно документів, поданих представником позивача, складає 15000,00 гривень.

Вказані обставини свідчать, що до матеріалів справи надано відповідні докази здійснення позивачем такої сплати на виконання положень частини сьомої статті 139 КАС України.

За встановлених обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на правничу (правову) допомогу в розмірі 15000,00 грн.

Керуючись статтями 248, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву адвоката Тарасенко Дар`ї Юріївни в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом адвоката Тарасенко Дар`ї Юріївни в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Є.О. Кисельова