Справа № 560/18673/24
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2024-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

25 грудня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К.

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області звернулося в суд із позовом до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просить скасувати постанову від 18.11.2024 ВП № 75911609 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Головним управлінням фактично вчинено усі необхідні дії, спрямовані на повне та своєчасне виконання рішення суду, відповідно до вимог чинного законодавства та в межах наданих повноважень. Отже, спірна постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою від 16.12.2024 суд відкрив спрощене провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначив на 25.12.2024 року о 10:30 год.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує. Зазначає, що станом на 08.11.2024 боржником не здійснено жодних заходів, спрямованих на виконання рішення суду, а відтак воно залишається не виконаним боржником без поважних підстав. Тому державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника в сумі 5100,00 грн. На підставі викладеного просить у задоволенні позову відмовити.

Представники сторін в судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Заяв чи клопотань до суду не подали.

Згідно вимог частини третьої статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ч.9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи те, що матеріалів справи достатньо для розгляду справи, суд вважає, що перешкод для розгляду справи у письмовому провадженні немає.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.12.2022 у справі №560/12122/22, що набрало законної сили згідно з постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду 06.02.2023, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із визначенням середньомісячного фактичного заробітку для обчислення пенсії відповідно до ст. 57 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожен рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75 процентів заробітку, згідно ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 03.03.2015, з врахуванням проведених виплат.

На виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.12.2022, яке набрало законної сили згідно постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06.02.2023 (отримана 08.02.2023), Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 із визначенням середньомісячного фактичного заробітку для обчислення пенсії відповідно до ст. 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та збільшення пенсії на один процент заробітку за кожен рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75 процентів заробітку, згідно ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 03.03.2015, з врахуванням проведених виплат.

Розмір пенсії після перерахунку станом на 03.03.2015 склав 2368,63 грн.

За період з 03.03.2015 по 28.02.2017 нарахована доплата в сумі 1822,70 грн, яка перерахована АТ «Ощадбанк» у липні 2024 року для подальшого зарахування на рахунок пенсіонера з врахуванням дати виплати 16 число.

Доплату за понаднормативний стаж обраховано з врахуванням норм частини 2 статті 56 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Розмір заробітної плати, з якої обчислено збільшення розміру пенсії ОСОБА_1 на 1% за роки понад 20 років, становить 646,60 грн (заробітна плата визначена згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» за періоди з 01.10.1991 по 30.09.1996 та з 01.07.2003 по 31.12.2003, 376,38 грн (середня заробітна плата у галузях економіки України) х 1,71794 (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати)).

На виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.12.2022 у справі №560/12122/22 розрахунок пенсії з 03.03.2015 наступний: 2960,62 грн (середня заробітна плата у галузях економіки України за 2014 рік) х 1,44715 (індивідуальний коефіцієнт заробітку) = 4284,46 грн (середньомісячний заробіток для обчислення пенсії) х 0,50063 (коефіцієнт страхового стажу з урахуванням кратності 1,35) = 2144,93 грн (основний розмір пенсії за віком) + 109,82 грн (доплата за 17 років напрацьованого стажу понад стаж 20 років, 646,60 грн х 17%) = 2254,75 грн (загальний розмір пенсії за віком) + 113,88 грн (додаткова пенсія особам віднесеним до 3 категорії ЧАЕС) = 2368,63 грн.

З урахуванням норм статті 47 Закону №1058, з 01.04.2015 розмір пенсії до виплати становив 2013,34 грн (2368,63 грн х 85 %).

У період з 01.04.2015 по 28.02.2017 розмір пенсії до виплати становив 2013,34 грн.

З 01.03.2017 (згідно поданої заяви від 14.03.2017) проведено перерахунок пенсії відповідно до частини 4 статті 42 Закону №1058 з урахуванням страхового стажу та заробітної плати набутих після призначення пенсії.

За результатами перерахунку розмір пенсії з 01.03.2017 склав 2448,32 грн, розмір пенсії до виплати 2081,07 грн (2448,32 грн х 85%).

20.40.2023 Хмельницький окружний адміністративний суд видав виконавчі листи у справі №560/12122/22.

28.08.2024 державний виконавець відкрив виконавче провадження ВП № 75911609.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 30.10.2024 №2200-0802-8/97711 на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 28.08.2024 повідомлено відділ примусового виконання рішень щодо виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.12.2022 у справі № 560/12122/22.

21.10.2024 на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області надійшла вимога державного виконавця №16914.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 2200-0802-8/98622 від 04.11.2024 повідомлено відділ примусового виконання рішень про виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду 12.12.2022 у справі № 560/12122/22.

18.11.2024 у зв`язку із невиконанням постанови про відкриття виконавчого провадження та рішення суду щодо боржника винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області не погоджується з вищезазначеною постановою, тому звернулося до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Частинами першою, другою статті 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

За приписами ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб i підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або з принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно ч.ч.2, 4 ст.372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України Про виконавче провадження від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Статтею 1 Закону №1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п.1 ч.1 ст.3 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до частини 1 статті 5 №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус.

Так, завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3 цього Закону).

Відповідно до п. 1 ч. 1 та ч. 5 ст. 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону, за заявою стягувана про примусове виконання рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з пунктами 1 та 16 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до вказаного Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини першої статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 вказаного Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга статті 63 Закону №1404-VIII).

Приписами статті 75 Закону № 1404-VIII передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних доходів громадян; на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає штраф на боржника у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З системного аналізу вищенаведених норм Закону № 1404-VIII слідує, що єдиними заходами примусового виконання рішень зобов`язального характеру є застосування штрафних санкцій до боржника та внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно з вищезазначеним Законом.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Аналізуючи наведені положення Закону №1404 в контексті цієї справи, потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону №1404. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону №1404, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Отже, постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом в постановах від 10.09.2019 по справі №0840/3476/18, від 19.09.2019 по справі №686/22631/17, від 07.11.2019 по справі №420/70/19 та від 20.05.2021 по справі №420/5465/18 та відповідно до ч. 5 с.242 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягають врахуванню судом при розгляді цієї справи.

Суд встановив, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.12.2022 у справі №560/12122/22, що набрало законної сили згідно з постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду 06.02.2023, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із визначенням середньомісячного фактичного заробітку для обчислення пенсії відповідно до ст. 57 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожен рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75 процентів заробітку, згідно ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 03.03.2015, з врахуванням проведених виплат.

З матеріалів виконавчого провадження ВП № 75911609 вбачається, що у розрахунку заробітної плати, як додаток до розпорядження від 20.06.2024 р про перерахунок пенсії з 03.03.2015 р розраховано середньомісячний заробіток стягувача у розмірі 4284,46 грн, який визначений із його зарплати за 236 місяців страхового стажу по 28.02.2015 р, який враховується при обчисленні пенсії за віком, зокрема, при обчисленні доплати за понаднормативний стаж.

Однак боржник фактично занизив доплату за понаднормативний стаж, оскільки нарахував тільки 109,82 грн (109,82 : 17 = 6,46 грн. - 1 % заробітку), що суперечить нормам Закону та судовому рішенню.

Так, позивач вказує, що рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.12.2022 у справі №560/12122/22 не містить зобов`язань щодо визначення середньомісячного фактичного заробітку для обчислення пенсії відповідно до статті 57 Закону №796 та збільшення пенсії на 1 відсоток розміру заробітної плати за кожен рік роботи понад 20 років згідно частини 2 статті 56 Закону №796 при подальших перерахунках пенсії.

Однак, суд не погоджується з такою позицією з огляду на те, що рішення суду, яке набрало законної сили, не має кінцевого терміну дії. Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, виконуючи рішення суду, повинно здійснювати перерахунок та виплату пенсії позивачу на постійній основі, а не за певний проміжок часу чи до зміни законодавства.

Слід наголосити, що при проведенні наступних перерахунків пенсії мають враховуватись рішення судів, прийняті у справах, що стосуються такої пенсії.

Суд звертає увагу, що пенсія за віком ОСОБА_1 призначена у 2015 році, однак при її обчисленні з 03.03.2015 на виконання судового рішення позивачем застосовані норми закону, які набрали чинність у жовтні 2017 року, що, своєю чергою, призводить до заниження розміру пенсії.

Cуд констатує, що матеріали цієї справи не містять відомостей та належних доказів щодо вчинення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області дій щодо виконання рішення суду в повному обсязі у справі № 560/12122/22 станом на момент винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу.

Доказів поважності причин, через які рішення суду не виконується, позивач під час розгляду справи також не надав.

За таких обставин відповідач правомірно виніс постанову від 18.11.2024 ВП № 75911609 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області штрафу в розмірі 5100,00 грн, а тому позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Згідно частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Відповідно до статті 139 КАС України підстав для розподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 268-272, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування постанови від 18.11.2024 ВП № 75911609 про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в розмірі 5100,00 грн - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 25 грудня 2024 року

Позивач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29013 , код ЄДРПОУ - 21318350)
Відповідач:Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (вул. Тернопільська, 13/2,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29018 , код ЄДРПОУ - 43315602)

Головуючий суддя В.К. Блонський