Справа № 524/12908/24
Суддя: Ковальчук Т. М.
Дата ухвалення: 2024-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/524/178/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2024

Автозаводський районний суд міста Кременчука в складі:

головуючого судді Ковальчук Т. М.

за участю секретаря судових засідань Воблікової І. О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника Департаменту патрульної поліції Коломієць О. Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження з викликом учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора 2 взводу роти батальйону патрульної поліції м. Кременчука Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Юрасова Михайла Валерійовича, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі,

УСТАНОВИВ:

20 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3242440 від 11 жовтня 2024 року про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

На обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилався на те, що на наданих працівниками патрульної поліції відеозаписах не зафіксовано факту направлення приладу на транспортний засіб «BMW X4» д.н.з. НОМЕР_1 , натомість, із матеріалів фото та відео фіксації вбачається, що позначка на лазерному вимірювачі «TRUCAM» зафіксована на іншому транспортному засобі. Отже, на думку позивача, з наявних у матеріалах справи доказів неможливо встановити порушення ним вимог Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДР), його вина не підтверджується жодними належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим відсутня об`єктивна сторона передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП адміністративного правопорушення. Окрім того, позивач посилається на невідповідність оскаржуваної постанови вимогам статті 283 КУпАП, а також відсутність обов`язкової процедури складення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення.

Ухвалою від 06 листопада 2024 року суд відкрив провадження у справі та постановив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідачі подали відзиви на позовну заяву ОСОБА_1 , у яких заперечили проти задоволення позову та послалися, зокрема, на те, що доводи позивача спростовуються фото/відео записом з приладу «TRUCAM» ТС 008455. Зокрема, за їх доводами, з цього відеозапису вбачається, що після приближення та встановлення прицілу, точка фіксації (приціл) була закріплена на автомобілі «BMW X4» д.н.з. НОМЕР_1 аж до моменту припинення фіксації, що підтверджує той факт, що швидкість була виміряна саме щодо зазначеного транспортного засобу.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 також просив розглядати справу за його відсутності.

Вислухавши сторін, дослідивши обставини справи в їх сукупності, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд встановив такі обставини та дійшов таких висновків.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини першої статті 35 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» встановлено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі (пункти 8 та 11 частини першої статті 23 цього Закону).

За змістом статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з частиною першою статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд встановив, що 11 жовтня 2024 року інспектор поліції Юрасов М. В. прийняв постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3242440 від 11 жовтня 2024 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП.

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853), визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Так, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (пункти 9, 10 розділу ІІІ цієї Інструкції).

До відзиву відповідач надав суду, зокрема відеозапис із боді камери, з якого убачається, що інспектори здійснили зупинку транспортного засобу «BMW X4» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням позивача. На місці зупинки інспектор представився, повідомив причину зупинки транспортного засобу та попросив пред`явити документи, виконав умови підготовки адміністративної справи до розгляду, повідомили позивача про його права, які передбачені статтею 268 КУпАП, а також пред`явили позивачу відеозапис.

За правилами статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З копії оскаржуваної постанови встановлено, що в ній наявні наведені у цій статті відомості. Ураховуючи зазначене, суд критично оцінює наведені доводи позивача щодо невідповідності оскаржуваної постанови вимогам статті 283 КУпАП.

Окрім того, позивач посилається на відсутність обов`язкової процедури складення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення.

Надаючи правову оцінку таким доводам, суд виходить із того, що за правилами частини другої статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Зі змісту статті 122 КУпАП убачається, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У пункті 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначено, зокрема, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Зі змісту частини четвертої статті 258 КУпАП убачається, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

У частині шостій цієї статті, зокрема визначено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Аналогічні за змістом приписи містяться в Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що застосування відповідачем скороченого порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення без складання протоколу про адміністративне правопорушення не суперечить вимогам КУпАП, а правило щодо обов`язкового складення протоколу у випадку оспорення особою допущеного порушення не стосується випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Щодо доводів позивача про відсутність належних та допустимих доказів вчинення ним передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП адміністративного правопорушення суд виходить з наступного.

За правилами частини першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

У статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 11 жовтня 2024 року о 13:13:00 у с. Підгорівка, траса М22, 73 км, керуючи транспортним засобом «BMW X4» д.н.з. НОМЕР_1 , водій рухався зі швидкістю 75 км/год у населеному пункті, перевищивши встановлені обмеження швидкості руху на 20 км/год, чим порушив вимоги пункту 12.4 ПДР. При цьому швидкість вимірювалася приладом «TRUCAM» ТС008455, камери 476954, 476220.

Згідно з пунктом 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Представник відповідача скористався правом на подання відзиву на позовну заяву та надав суду диск з фото/відео, зокрема з приладу «TRUCAM», який було відтворено у судовому засіданні.

Під час перегляду цього відео, позивач звернув увагу суду на те, що приціл на лазерному вимірювачі приладу зафіксовано на іншому транспортному засобі, а не на належному йому автомобілі «BMW X4» д.н.з. НОМЕР_1 .

При цьому представник Департаменту патрульної поліції не змогла пояснити суду причин такого зміщення прицілу, але наполягала, що це не впливає на правильність ідентифікації саме транспортного засобу, яким керував позивач, оскільки вирішальним у цьому випадку є фінальний момент цього відео, на якому зафіксовано автомобіль «BMW X4» д.н.з. НОМЕР_1 .

Суд критично оцінює ці доводи представника відповідача оскільки з наданих відеозаписів не убачається підтвердження обставин, на які посилається відповідач у цій постанові, у зв`язку з чим існує обґрунтований сумнів, щодо порушення позивачем вимог пункту 12.4 ПДР.

Окрім того, суд звертає увагу, що з наданого представником відповідача відеозапису з місця події не вбачається, що швидкість транспортного засобу «BMW X4» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням позивача в момент фіксації швидкості руху становила 75 км/год.

За змістом пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зі змісту статті 72 КАС України вбачається, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Оцінюючи доводи позивача, суд відзначає, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про те, що позивач перевищив встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів.

З огляду на відсутність доказів порушення позивачем ПДР, суд вважає за можливе оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

За правилами частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене, з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню судові витрати в сумі 605,60 грн.

Керуючись статтями 2, 5, 6, 9, 14, 72-77, 90, 132, 139, 241-244, 286, 293 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3242440 від 11 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, закрити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ( вул. Федора Ернста, буд. 3, м. Київ, 03048, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т. М. Ковальчук