Справа № 440/5144/24
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2024-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/5144/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бойка С.С., розглянувши в письмовому порядку в спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Полтавської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, картки відмови у митному оформленні, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

29 квітня 2024 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 засобами системи "Електронний суд" звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Полтавської митниці, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Полтавської митниці про коригування заявленої митної вартості товарів №UA806000/2024/000009/2 від 22.03.2024;

- визнати протиправною та скасувати Картку відмови у митному оформленні товарів №UA806070/2024/000022.

В обґрунтуванням зазначено, що позивачем до Полтавської митниці було подану митну декларацію №24UA49U0 для ввезення товару згідно номенклатури. До митної декларації було додану всі документи, що підтверджують дійсну вартість товару. 21.03.2024 Митницею надіслано повідомлення із вимогою надати документи для підтвердження митної вартості Товару. 21.03.2024 Декларантом подано до Митниці заяву з відповідними документами, проте 22.03.2024 Митницею було прийнято рішення та картку відмови, та здійснено коригування митної вартості товару , оскільки нібито не подано усі необхідні документи на підтвердження митної вартості товари за основним методом (ціною договору) у порядку ст. 53 МК України та обрано резервний метод визначення митної вартості товару згідно ст. 64 МК України. Проте такі дії Митниці позивач вважає помилковими та безпідставними, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою від 06.05.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за цим позовом. На підставі приписів частини другої, пункту 10 частини шостої статті 12, статей 257, 260, 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

До суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що в рамках реалізації положень статей 52,53,54,55,58,335 Митного кодексу опрацювання документів, наданих для України від 13.03.2012 №4495-VI ( далі - МКУ), за результатами підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин:- подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Виходячи з поданих декларантом документів, точно не відомо яка дійсна вартість поставленого товару Відповідно до статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару, який обкладається митом. Під „дійсною вартістю розуміється ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальному ході торгівлі в умовах вільної конкуренції. Вартість товару, згідно наданих до митного контролю документів, що постачається за договору поставки, не відповідає поняттю дійсної вартості згідно зі статтею VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі. Митну вартість товару, що імпортується, скориговано із застосуванням резервного методу з дотриманням положень ст. 64 МКУ. Визначена митна вартість товару ґрунтується на раніше визначеній митній вартості відповідно до рівня вартості ЕМД від 12.03.2024 №24UA52U7 3,87 доларів США за кілограм, що має максимально наближений опис (казани чавунні з кришкою, об`ємом 10, 12, 16, 22 літрів), призначення, країна походження Узбекистан. У зв`язку з неможливістю застосування митної вартості, заявленої декларантом, з урахуванням вищезазначеного прийнято рішення про коригування митної вартості.

До суду надійшла відповідь позивача на відзив, у якій зазначено, що представник позивача зазначає, що відзив є необґрунтованим, оскільки вартість перевезення є складовою митної вартості , в яку входять витрати на перевезення до кордону України та експедиційні послуги, що відображено у митній декларації позивачем.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач стверджує, що під час здійснення митного контролю Полтавська митниця не мала можливості належним чином визначити дійсну вартість понесених позивачем витрат на транспортування товарів та врахування їх в якості складової митної вартості товарів.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

09.01.2024 Позивач (покупець) уклала з ТОВ «SAVDO XARID BARAKA» (продавець) Контракт №240109, продавець поставить покупцеві, а покупець прийме і зробить оплату за чавунну продукцію (надалі іменовану як «товар»), номенклатура, якість, кількість, ціна, терміни поставок, умови поставок, коди ТНЗЕД, якою визначені в специфікаціях, що додаються до цього договору, що є його невід`ємними частинами.

Згідно п.2.4. Контракту №240109 від 09.01.2024 року кожна партія товару

супроводжується наступними документами:

- рахунок-інвойс 1 екземпляр;

- специфікація 1 екземпляр;

- транспортна накладна 1 екземпляр.

Згідно п.4.1. Контракту №240109 від 09.01.2024 року ціна на товар визначається в доларах США за одиницю і вказується в специфікаціях, що додається до цього контракту, що є його невід`ємною частиною.

Згідно п.4.2. Контракту №240109 від 09.01.2024 року вартість упаковки,

кріплення вантажу і маркування включається у вартість товару.

Згідно п.5.1. Контракту №240109 від 09.01.2024 року покупець проводить повний розрахунок у розмірі 100% за кожну партію товару перед відвантаженням з урахуванням 50% передоплати. Оплата здійснюється прямим банківським переказом у доларах США згідно пред`явленим інвойсом за банківськими реквізитами.

Згідно Специфікації №1 від 09.01.2024 року за Контрактом №240109 від 09.01.2024 року домовлено про поставку наступного товару:

- казан чавунний з кришкою 8л., кругле дно, маркування «BARAKA» - 50шт., ціна за штуку 10,70 дол. США, загальна ціна 535 дол. США;

- казан чавунний з кришкою 8л., плоске дно, маркування «BARAKA» - 100 шт., ціна за штуку 10,70 дол. США, загальна ціна 1070,00 дол. США;

- казан чавунний з кришкою 10л., кругле дно, маркування «BARAKA» - 100 шт., ціна за штуку 12,73 дол. США, загальна ціна 1273 дол. США;

- казан чавунний з кришкою 10л., плоске дно, маркування «BARAKA» - 150 шт., ціна за штуку 12,73 дол. США, загальна ціна 1909,50 дол. США;

- казан чавунний з кришкою 12л., кругле дно, маркування «BARAKA» - 250 шт., ціна за штуку 14,20 дол. США, загальна ціна 3350,00 дол. США;

- казан чавунний з кришкою 12л., плоске дно, маркування «BARAKA» - 500 шт., ціна за штуку 14,20 дол. США, загальна ціна 7100,00 дол. США;

- казан чавунний з кришкою 16л., кругле дно, маркування «BARAKA» - 400 шт., ціна за штуку 16,63 дол. США, загальна ціна 3326,00 дол. США;

- казан чавунний з кришкою 16л., плоске дно, маркування «BARAKA» - 200 шт., ціна за штуку 16,63 дол. США, загальна ціна 6652,00 дол. США;

- казан чавунний з кришкою 22л., кругле дно, маркування «BARAKA» - 250 шт., ціна за штуку 18,42 дол. США, загальна ціна 4605,00 дол. США;

- сковорода чавунна 12л., маркування «BARAKA» - 10 шт., ціна за штуку 13,70 дол. США, загальна ціна 137,00 дол. США.

Підсумкова вартість Товару становить 30 157,50 дол. США.

Аналогічне найменування, кількість та вартість Товару зазначена у Інвойсі №1 від 09.01.2024 року.

Згідно Додаткової угоди до контракту №240109 від 09.01.2024 сторони погодили, що:

Згідно Додаткової угоди сторони погодили, що:

- продавець передає покупцю товар за місцем свого знаходження: Республіка Узбекистан, Андижанська область, місто Андижан, вулиця Саноат, 184а;

- у зв`язку з цим витрати на вартість упаковки, кріплення вантажу, маркування і завантажувально-розвантажувальні роботи несе продавець і все це включається увартість товару;

- покупець оплатив товар, вказаний у Специфікації №1 від 09.01.2024 року за Контрактом №240109 від 09.01.24 в повному розмірі;

- проте шляхом переговорів, зважаючи на однакову вартість казанів на 16л з плоским і круглим дном, Сторони погодили до відвантаження: казан чавунний з кришкою 16л, плоске дно, маркування «BARAKA» коштує 16,63 $/шт, в кількості 200 штук замість 400; казан чавунний з кришкою 16л, кругле дно, маркування «BARAKA» коштує 16,63$/шт, кількість 400 штук замість 200 штук.

Згідно Платіжної інструкції в іноземній валюті №7 від 01.02.2024 року Позивачем було сплачено 15 087,75 дол. США, що становить 50% суми Товару (передоплата згідно п.5.1. Контракту №240109 від 09.01.2024 року).

Згідно Платіжної інструкції в іноземній валюті №8 від 26.02.2024 року Позивачем було сплачено 15 087,17 дол. США, що становить 50% суми Товару (залишок за поставку Товару).

Призначенням платежу у обох платіжних інструкціях зазначено Контракт №240109 від 09.01.2024 року.

На підтвердження вартості транспортування Товару до митного оформлення надано підтверджуючі документи: міжнародна автомобільна накладна (CMR), транспортна накладна, договір про перевезення, рахунок на оплату вартості перевезення, платіжні інструкції про оплату витрат на перевезення.

Відповідно до вимог Митного кодексу України, на поставлену партію товару Позивач подав митну декларацію №24UA49U0 для ввезення товару митна вартість товарів заявлена Декларантом за основним методом за ціною контракту. Для підтвердження заявленої митної вартості товарів декларант разом із митною декларацією надав до митного органу наступні документи:

- Контракт №240109 від 09.01.2024 року;

- Додаткова угода до Контракту №240109;

- Інвойс №1 від 29.02.2024 року;

- Специфікація №1 від 09.01.2024 року;

- Опис продукції №20/03 від 20.03.2024 року;

- Прайс-лист від 09.01.2024 року;

- Пакувальний лист №1;

- Платіжна інструкція в іноземній валюті №7 від 01.02.2024 року;

- Платіжна інструкція в іноземній валюті №8 від 26.02.2024 року.

- CMR №000040 від 03.03.2024 року;

- Сертифікат походження товару від 04.03.2024 року;

- МДП (TIR) №JX85946613 від 29.03.2024 року;

- Вантажна торгова декларація А №EDC381497 від 29.02.2024 року;

- Договір №31/10-1 від 26.02.2024 року;

- Договір №165 від 10.02.2022 року;

- Заявка №31/10-1 від 26.02.2024 року;

- Рахунок №А-21 від 04.03.2024 року;

- Довідка про транспортні витрати від 18.03.2024 року;

- Платіжна інструкція №37 від 04.03.2024 року;

- Платіжна інструкція №41 від 20.03.2024 року.

Отримавши митну декларацію №24UA49U0 , Митний орган витребував у Позивача додаткові документи на підтвердження митної вартості товарів позивачем подано додаткові документи.

Після розгляду основних та додаткових документів Позивача, Митниця винесла оскаржувані картку відмови та рішення про коригування митної вартості.

У Рішенні про коригування митної вартості товарів Митниця зазначила наступні підстави прийняття рішення про коригування митної вартості, а саме:

1) відомості в специфікації №1 від 09.01.2024, інвойсі №1 від 29.02.2024 та додатковій угоді мають розбіжності, щодо числових значень митної вартості та не підлягаютьобчисленню;

2) відповідно до довідки б/н від 18.03.2024 завантажувально-розвантажувальні роботи проводились за рахунок відправника, але виходячи з пункту 4.2. контракту №240109 від 09.01.2024 дані витрати не включені до ціни товару;

3) надано прайс-лист б/н від 09.01.2024 який не містить інформацію про умови поставки, тому не зрозуміло як потенційний покупець може зрозуміти на яких умовах продається товар;

4) у наданих банківських платіжних документах №7 від 01.02.2024 та №8 від 26.02.2024 в графі 70 (призначення платежу) відсутнє посилання на інвойс;

5) надані документи про перевезення не містять інформації про те, який курс використовувався для переведення доларів США до гривні;

6) заявкою від 26.02.2024 до договору №31/10-1 передбачена оплата 50% аванс, залишок 50% перед вивантаженням, але надані банківські платіжна інструкція №37 від 4 березня 2024р. на суму 124020 грн. та №41 від 20 березня 2024 на суму 128178,7 грн. не відповідають умовам зазначеним в заявці, а саме розмір цих платежів не відповідає розміру 50% аванс та 50% залишок відповідно;

7) надані банківські платіжні інструкції №37 від 04.03.2024 року, №41 від 20.03.2024, а також рахунок №А-21 від 04.03.2024 не містять посилання на договір відповідно до якого здійснюється оплата.

Позивач не погодився з рішенням Полтавської митниці про коригування митної вартості товарів №UA806000/2024/000009/2 від 22.03.2024 та карткою

відмови у митному оформленні товарів №UA806070/2024/000022 звернувся до суду з позовом у цій справі.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному рішенню та картки відмови у прийнятті митної декларації Львівської митниці, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Митного кодексу України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовдіносин) визначено, що законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом та іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, на які накладено електронний підпис декларанта або уповноваженої ним особи.

Електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, на яку накладено електронний підпис, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках, а також електронних (сканованих) копій паперових документів, на які накладено електронний підпис декларанта або уповноваженої ним особи.

Частиною 1 статті 266 Митного кодексу України передбачено, що декларант зобов`язаний: 1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; 2) на вимогу митного органу пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; 3) надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; 4) у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; 5) у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.

Відповідно до пункту 5 частини 8 статті 257 Митного кодексу України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів: відомості про товари: а) найменування; б) звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар; в) торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах); г) код товару згідно з УКТ ЗЕД; ґ) назва країни походження товарів (за наявності); д) опис упаковки (кількість, вид); е) кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру; є) фактурна вартість товарів; ж) митна вартість товарів та метод її визначення; з) відомості про уповноважені банки декларанта; и) статистична вартість товарів.

Відповідно до п.6 ч.2 ст.53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є, зокрема, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті (п.6 ч.10 ст.58 Митного кодексу України).

Як вбачається з наданих декларантом документів, вартість товарів була підтверджена безпосередньо умовами Контракту, інвойсем, документами, що підтверджують фактичну оплату Товару, інформацією про ідентичні Товари.

Щодо тверджень відповідача, що надані позивачем документи містять розбіжності у найменуванні, кількості товарів, суд звертає увагу, що відповідно до Специфікації №1 від 09.01.2024 року, Інвойсу №1 від 29.02.2024 року та Додаткової угоди відомості про товар як щодо кожного виду товару, так і щодо

їх загальної кількості та вартості є ідентичними.

Загальна кількість Товару згідно досягнутої домовленості між Декларантом та експортером становить 2010 штук, а підсумкова вартість поставки 30 157,50 дол. США.

Згідно Додаткової угоди сторони дійшли згоди внести зміни щодо кількості Товару при збереженні його асортименту та підсумкової вартості:

замість 400 казанів на 16л з плоским дном поставлено 200, а замість 200 казанів на 16л з круглим дном поставлено 400.

Підкреслюємо, що вартість обох типів казанів на 16л однакова 16,63 дол. США за штуку, а тому підсумкова ціна Товару не змінилась.

Згідно Додаткової угоди вартість упаковки, кріплення вантажу, маркування і завантажувально-розвантажувальні роботи несе продавець і все це

включається у вартість товару, оскільки отримання Товару відбувалось безпосередньо за місцем діяльності Експортера.

Таким чином, відомості у Довідці про транспортні витрати від 18.03.2024 року коректні вантажно-розвантажувальні роботи проводились Експортером, а тому уже включені у ціну Товару.

Також судом з`ясовано, що з метою перевезення Товару було укладено договори: Договір №165 від 10.02.2024 року між експортером та ТОВ «ФІНАГРОПРОМТРАНС»; Договір №31/10-1 від 26.02.2024 року між Декларантом та ТОВ «ФІНАГРОПРОМТРАНС».

На підтвердження понесених витрат на транспортування було надано Рахунок- фактуру №А-21 від 04.03.2024 року та довідку про транспортні витрати від 18.03.2024 загальна вартість перевезення становить 252 198,70 грн з урахуванням ПДВ, а вартість перевезення, що є складовою митної вартості становить 212 732,23 грн.

У митну вартість входять витрати на транспортне перевезення до кордону України та на експедиції послуги, з розрахунку 252 198,70 (загальна сума) - 38799,80 (вартість перевезення по території України) - 666,67 (сума ПДВ) = 212 732,23 грн.

Отже, вартість перевезення, що було враховано у митну вартість та відображено у митній декларації визначена Позивачем правильно та підтверджується документами наданими до митного оформлення.

Отже, позивач під час митного оформлення товарів надав усі необхідні документи для визначення митної вартості імпортованих товарів, які чітко ідентифікували оцінювані товари та не містили розбіжностей щодо даних, які підлягають обчисленню при визначенні митної вартості, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості товарів.

Натомість Відповідач не обґрунтував, у чому полягали об`єктивні сумніви у заявленій Позивачем митній вартості товарів, та не довів неможливості застосування методу визначення митної вартості за ціною договору. Окрім того,

під час коригування митної вартості Товару Митницею було застосовано резервний метод згідно ст.64 МК України.

Митницею зазначено, що за основу при Коригуванні було взято ЕМД від 12.03.2024 №24UA52U7 де вартість зазначена у розмірі 3,87 доларів США за кілограм.

Проте, позивачем згідно Контракту №240109 від 09.01.2024 року ввозяться індивідуально визначені Товари: казани чавунні (8, 10, 12, 16, 22 літра) з плоским та округлим дном, та чавунні сковороди, а за кожним із видом Товару встановлена різна, індивідуально визначена, ціна.

Кількість кожного виду Товару також різна, визначена індивідуально.

З урахуванням кількості та вартості за кожним різним видом Товару сформовано загальну вартість за поставку 30 157,50 дол. США.

В свою чергу митниця здійснила коригування виходячи із загальної ваги Товару, що є помилковим, оскільки не враховує індивідуальні властивості кожного окремого товару.

Антологічного висновку про неможливість застосування міри у кілограмах до індивідуально визначених товарів дійшов Верховний Суд.

Верховний Суд в Постанові від 25.05.2021 року по справі № 520/10386/2020 вказано, що «Суд звертає увагу на те, що судом першої інстанції встановлено, що кожна окрема одиниця товару, який підлягав декларуванню має власні повністю індивідуалізовані характеристики, які впливають на ціну, що підтверджується специфікацією №127. Відтак висновки митного органу та суду апеляційної інстанції про необхідність коригування товарів №1, №4, №5, №6 у кілограмах є помилковими».

Верховний Суд в Постанові від 09.11.2022 року по справі № 520/10381/2020 вказав, що «контролюючий орган у спірних правовідносинах визначив митну вартість не одиниці товару (як це було зроблено платником податків під час подання ВМД), а вартість одного кілограму товару, попри те, що кожна окрема одиниця товару має власні повністю індивідуалізовані характеристики, котрі і впливають на ціну».

Крім цього, Верховний Суд неодноразово зазначав про неможливість коригування митної вартості товару беручи за основу іншу митну вартість уже імпортованого товару за іншим зовнішньоекономічним договором.

Верховний Суд в Постанові від 03.11.2022 року по справі № 810/4258/18 вказав, що «та обставина, що в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками є інформація про те, що схожий товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом. Автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар».

Верховний Суд в Постанові від 15.02.2023 року по справі № 815/2552/16 вказав, «що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару, і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості».

Під час розгляду справи, суд з`ясував, що позивач під час митного оформлення товарів надав усі необхідні документи для визначення митної вартості імпортованих товарів, які чітко ідентифікували оцінювані товари та не містили розбіжностей щодо даних, які підлягають обчисленню при визначенні митної вартості, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості товарів.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Надані Позивачем до митного оформлення імпортованого товару документи не містили розбіжностей, чітко ідентифікували товар та містили чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже містили у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не давали підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Підсумовуючи викладене вище, зважаючи на встановлені обставини справи та наведені вище норми права, якими врегульовано спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що рішення Полтавської митниці про коригування заявленої митної вартості товарів №UA806000/2024/000009/2 від 22.03.2024 та картка відмови у митному оформленні товарів №UA806070/2024/000022, прийняті відповідачем не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття, а тому є протиправними та підлягають скасуванню відповідно до пункту 2 частини 2 статті 245 КАС України.

При прийнятті рішення у даній справі суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Отже, адміністративний позов фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 обґрунтований та підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у розмірі 8139,04 грн., що підтверджується копією платіжної інструкції №53 від 24.04.2024.

Таким чином, при задоволенні позову" суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Полтавської митниці на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 8139,04 грн.грн.

Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються статтею 134 КАС України, у силу положень якої за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Крім того, як визначено частиною дев`ятою статті 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Отже, документально підтверджені судові витрати належить компенсувати стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.03.2018 у справі №815/4300/17, від 04.08.2020 у справі №810/3213/16.

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу адвокат у цій справі надав копії: договору №1/21-03/24 про надання правничої допомоги від 21.03.2024, платіжну інструкцію №42 від 21.03.2024 на суму 35000,00 грн, ордер серії АА №1436601 від 26.04.2024 .

Зі змісту залучених до матеріалів справи документів слідує, що адвокатом Лисенко Я.О. надано клієнту правову допомогу у цій справі, вартість якої визначена у розмірі 35000,00 грн.

Велика Палата Верховного Суду вказує на те, що при визначенні суми судових витрат, на відшкодування якої має право позивач, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України" (заява №19336/04) підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (пункт 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Таким чином, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 01.02.2023 у справі №160/19098/21.

Оцінюючи надані заявником документи у взаємозв`язку з фактичними обставинами цієї справи, суд враховує, що цей спір не характеризується наявністю виключної правової проблеми, значним суспільним інтересом до його розгляду, великою кількістю зібраних і поданих до суду доказів тощо.

Матеріали справи не містять відомостей про збирання адвокатом доказів задля звернення до суду, обсяг наданих письмових доказів є помірним; усі надані разом з позовною заявою письмові докази перебували у володінні позивача.

А тому, виходячи з вищеописаних обставин справи, враховуючи принципи обґрунтованості, співмірності та пропорційності судових витрат, дійшов висновку про необхідність зменшення витрат на професійну правничу допомогу у цій справі до 5000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Полтавської митниці (вул. А. Кукоби,28, м. Полтава, 36022, код ЄРДПОУ 43997576) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Полтавської митниці про коригування заявленої митної вартості товарів №UA806000/2024/000009/2 від 22.03.2024.

Визнати протиправною та скасувати Картку відмови у митному оформленні товарів №UA806070/2024/000022 Полтавської митниці.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Полтавської митниці на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 8139,04 грн (вісім тисяч сто тридцять дев`ять гривень 04 копійок) та професійної правничої допомоги в розмірі 5000,00 грн (п`ять тисяч гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Бойко