Справа № 160/11868/24
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2024-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 грудня 2024 року справа 160/11868/24

Третій апеляційний адміністративний суду складі колегії:

головуючий суддя Суховаров А.В.

судді Головко О.В., Добродняк І.Ю.,

розглянувши у письмовому провадженні в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.05.2024 (суддя Рищенко А.Ю.) про повернення позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про виплату грошової компенсації вартості неотриманого речового майна

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 03.05.2024 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить визнати протиправним невиплату грошової компенсації вартості неотриманого речового майна та зобов`язати виплатити таку компенсацію. Вказує, що наказом №278 від 25.09.2023 виключена зі списків особового складу в зв`язку зі звільненням в запас. Вона 31.10.2023 подала заяву про видачу довідки про вартість неотриманого речового майна та виплату компенсації. Листом №11620 від 24.11.2023 військова частина повідомила, що оскільки вона не зверталась з рапортом про виплату компенсації та не має календарної вислуги 5 років, вона не має право на виплату компенсації вартості неотриманого речового майна (ас1,24).

Разом з позовною заявою подано клопотання про поновлення строку звернення до суду, в якому позивачка зазначає, що 19.12.2023 вона зверталась з аналогічним позовом, однак ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.01.2024 позовна заява була повернута в зв`язку з відсутністю підпису. Вона 26.01.2024 поштою направила підписану позовну заяву. Вона в квітні 2024 року зателефонувала до суду, однак працівники повідомили що від неї позовна заява не надходила (ас6).

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.05.2024 позовна заява залишалась без руху. Позивачці пропонувалось протягом десяти днів вказати причину пропущення місячного строку звернення до суду з дня звільнення з військової служби, як це передбачено частиною 5 статті 122 КАС України (ас26).

ОСОБА_1 23.05.2024 подала клопотання про поновлення строку звернення до суду. Посилається на частини 1, 2 статті 233 КЗпП України, відповідно до яких працівник може звернутись із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною 2 цієї статті. З заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутись до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, в тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.05.2024 позовна заява повернута. Суд визнав неповажними причини пропущення строку звернення до суду (ас38).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу про повернення позовної заяви. Посилається на ті самі доводи, що і в клопотаннях про поновлення строку звернення до адміністративного суду та зазначає, що повернення позовної заяви перешкоджає доступу до суду (ас43).

Надаючи оцінку законності оскаржуваної ухвали, колегія суддів виходить з наступного:

Відповідно до абзацу 3 статті 242 Положення про проходження громадянами України військової служби в збройних силах України, затвердженого Указом Президента України №1153 від 10.12.2008, особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим, речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються Міністерством оборони України, в тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Порядку виплати військовослужбовцям збройних сил, національної гвардії, служби безпеки, служби зовнішньої розвідки, державної прикордонної служби, державної спеціальної служби транспорту, державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого Постановою КМУ №178 від 16.03.2016, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення в разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця; переведення військовослужбовця до інших військових формувань, держспецзв`язку, правоохоронних органів спеціального призначення і державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями для подальшого проходження військової служби з виключенням із списків особового складу військової частини.

Відповідно до пункту 4 Порядку, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації, а командирам (начальникам) військової частини наказу старшого командира (начальника), в якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Відповідно до пункту 5 Порядку, довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони, Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Відповідно до абзаців 1 3 пункту 4 розділу III Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців збройних сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України №232 від 29.04.2016, військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна. Грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів.

Проаналізувавши перелічені норми, Судова палата з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, захисту політичних прав громадян Верховного Суду в постанові від 30.11.2020 у справі №480/3105/19 дійшла висновку, що речове забезпечення не має характеру винагороди за виконану працю, а спрямоване на задоволення потреб військовослужбовців під час несення ними військової служби. Речове майно не можна ототожнювати з грошовим забезпеченням військовослужбовця. Обов`язковою умовою для виплати компенсації за неотримане речове майно є подання військовослужбовцем рапорта до виключення його зі списків особового складу.

Відповідно до частини 1 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 3 статті 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 5 статті 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до частини 1 статті 123 КАС України, в разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутись до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до частини 2 статті 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Верховний Суд в постановах від 26.05.2021 у справі №380/5093/20, від 30.08.2021 у справі №520/7668/20, від 12.10.2021 у справі №380/6200/20, від 14.12.2023 у справі №380/1785/21, спираючись на правову природу грошової компенсації вартості неотриманого речового майна, визначену в постанові Судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, захисту політичних прав громадян Верховного Суду від 30.11.2020 у справі №480/3105/19, зазначив що спеціальним строком звернення з позовом про виплату такої компенсації є місячний строк, передбачений частиною 5 статті 122 КАС України.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з окружним судом, що в день звільнення з військової служби 25.09.2023 (ас17) позивачка знала про обов`язок військової частини виплатити компенсацію вартості неотриманого речового майна. Тільки зі спливом місячного строку звернення до суду ОСОБА_1 почала вчиняти певні дії та 31.10.2023 подала заяву про видачу довідки про вартість неотриманого речового майна (ас15). Подальші дії щодо звернення до суду вчинені вже після тривалого спливу строку подачі позовної заяви.

Позивачка не наводить будь-яких об`єктивних перешкод неможливості звернутись з запитом до військової частини про видачу довідки про вартість неотриманого речового майна та з позовом до суду протягом місяця з дня виключення зі списків особового складу.

Статтями 122, 159 161 КАС України встановлені форма, зміст, вимоги до позовної заяви, порядок і строк її подачі. Тобто, для подачі позовної заяви повинна дотримуватись певна процедура. Якщо особа такої процедури не дотримується, зокрема, порушує строк звернення до суду, в такому випадку не можна вести мову про порушення права на доступ до суду. Суд першої інстанції обгрунтовано послався на рішення Європейського суду з прав людини, в яких зазначено що право на звернення до суду не є абсолютним та може бути обмеженим. Строки позовної давності спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і дотримання принципів юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати що ці правила будуть застосовані.

Керуючись статтями 241 244, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.05.2024 про повернення позовної заяви без змін.

Постанова набирає законної сили з 17.12.2024 та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів.

Головуючий суддя А.В. Суховаров

судді О.В. Головко

судді І.Ю. Добродняк