Справа № 160/9407/18
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2024-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

04 грудня 2024 рокуСправа №160/9407/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Кучми К.С., розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.02.2019 року по адміністративній справі №160/9407/18, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.02.2019 р. по адміністративній справі №160/9407/18 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково, а саме:

- визнано протиправною бездіяльність Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області щодо не поновлення виплати пенсії за вислугу років ОСОБА_1 ;

- зобов`язано Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області перерахувати розмір та поновити виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , починаючи з 08.08.2018 року, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України;

- у задоволенні решти позову відмовлено;

- вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 06.06.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.02.2019 залишено без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.02.2019 залишено без змін.

Вказане судове рішення набрало законної сили 06.06.2019 року.

22.05.2020 року представником позивача отримано виконавчі листи.

До суду 25.11.2024 року від позивача надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по адміністративній справі №160/9407/18 шляхом зобов`язання відповідача надати звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.02.2019 р. по справі № 160/9407/18.

Обґрунтовуючи подану заяву позивач зазначає, що постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 20.01.2020 року відкрито виконавче провадження № 60975103. Заходів примусового виконання рішення державним виконавцем не вжито та постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 26.10.2020 року виконавче провадження закінчено.

22.10.2024 року представник позивача звернувся до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою, в якій просив повідомити підстави не виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.02.2019 р. по справі № 160/9407/18 в частині перерахунку розміру пенсії та виплати компенсації втрати частини доходу. Листом Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області від 20.11.2024 року повідомлено, що підстави для нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів відсутні, оскільки покладені судом зобов`язання виконані, пенсію поновлено та включено до відомостей на виплату. Отже, відповідач не має наміру виплачувати компенсацію втрати частини доходу з 08.08.2018 року по дату виплати боргу в травні 2021 року. Тому на думку позивача наявні підстави для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в цій частині.

Розглянувши подану заяву, суд зазначає наступне.

Так, згідно із ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

В силу ч.1 ст.373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до частин 1, 2 статей 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для виконання, при цьому суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання такого рішення.

В свою чергу, Верховний Суд неодноразово зазначав, що адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови. У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. Суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

При цьому встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі №640/3719/18, від 04 березня 2020 року у справі №539/3406/17, від 11 червня 2020 року у справі №640/13988/19.

З матеріалів справи встановлено, що постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) 20.01.2020 р. відкрито виконавче провадження № 60975103 з примусового виконання виконавчого листа №160/9407/19, виданого 03.09.2019 р., про зобов`язання перерахувати розмір та поновити виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , починаючи з 08.08.2018 року, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 26.10.2020 р. закінчено виконавче провадження № 60975103 з примусового виконання виконавчого листа №160/9407/19, виданого 03.09.2019 р., про зобов`язання перерахувати розмір та поновити виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , починаючи з 08.08.2018 року, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України.

Частиною першою статті 382 КАС України встановлено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до частини шостої статті 246 КАС у разі необхідності у резолютивній частині рішення також вказується про: 1) порядок і строк виконання рішення; 2) надання відстрочення чи розстрочення виконання рішення; 3) повернення судового збору; 4) призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дату, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру понесених нею судових витрат; 5) дату складення повного рішення суду.

Таким чином, встановлення судового контролю є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджуються належними та допустимими доказами.

Факт закінчення виконавчого провадження не може слугувати підставою для встановлення судового контролю.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. №1404-VІІІ примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст.19 Закону України "Про виконавче провадження" визначено права та обов`язки сторін та інших учасників виконавчого провадження. Так, сторони виконавчого провадження мають право, зокрема, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання та користуватися іншими правами, наданими законом.

Суд звертає увагу на те, що, з урахуванням положень ч.1 ст.287 КАС України, позивач має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважатиме, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено його права, свободи чи інтереси.

При цьому, матеріали справи не містять доказів звернення позивача з відповідною заявою відносно відповідача до правоохоронних органів.

Так, статтею 382 КК України передбачено кримінальну відповідальність за не виконання судового рішення, яке набрало законної сили, що свідчить про наявність у позивача, в разі умисного невиконання відповідачем рішення суду у цій справі, можливості звернутися з відповідною заявою відносно відповідача до правоохоронних органів.

Таким чином, оскільки є чинною постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 26.10.2020 р. № 60975103, то відсутні підстави для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по адміністративній справі №160/9407/18.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.243, 248, 382 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.02.2019 року по адміністративній справі №160/9407/18 відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 КАС України та може бути оскаржена у строки, встановлені статті 295 КАС України.

Суддя К.С. Кучма