Справа № 480/5199/24
Суддя: М.М. Шаповал
Дата ухвалення: 2024-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 грудня 2024 року Справа № 480/5199/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Шаповала М.М., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/5199/24 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради (Управління архітектури та містобудування), Сумської міської ради про визнання протиправним, скасування рішення та повідомлення про відмову, зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 просить суд:
Позивачка вважаючи вказану підставу відмови незаконною, звернулась до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою суду від 21.06.2024 вказану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. Позивачем усунено недоліки позовної заяви у встановлений строк.
Ухвалою суду від 28.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін.
15.07.2024 від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 15.07.2024 вирішено перейти до розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради (Управління архітектури та містобудування), Сумської міської ради про визнання протиправним, скасування рішення та повідомлення про відмову, зобов`язання вчинити дії за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання у справі.
Ухвалою суду від 04.11.2024 клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено.
Ухвалою суду від 27.11.2024 закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до судового розгляду по суті.
В судове засідання представник позивача не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав заяву у якій справу просив розглядати без його участі, прийнявши законне та обґрунтоване рішення по суті справи. У письмовому відзиві на позовну заяву зазначив, що Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради відмовляючи у видачі будівельного паспорту діяв в межах своїх повноважень, відповідного до чинного законодавства та чинної містобудівної документації (яка оскаржується на даний час в позовній вимозі 1, а на момент відмови була чинною і не оскаржувалась) і не мав ніяких правових підстав видати будівельний паспорт. Наголосив, що наразі є чинним Генеральний план м. Суми зі змінами, внесеними рішенням Сумської міської ради від 19.12.2012 № 1943-МР та План зонування території міста Суми (зонінг), затверджений рішенням Сумської міської ради від 06.03.2013 № 2180-МР, який деталізує положення генерального плану міста.
Таким чином, у даному випадку є невідповідність намірів забудови земельної ділянки позивача вимогам чинної містобудівної документації на місцевому рівні - Плану зонування території міста, що в свою чергу є законною підставою для відмови згідно п. 2.4 розд. 2 Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2011 № 103.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Пунктом 2 договору купівлі-продажу земельної ділянки укладеного 15.02.2024 встановлено, що цільове призначення земельної ділянки площею 0,077 га - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови. Опис меж зазначений як: від А до Б - землі загального користування ( АДРЕСА_1 ), від Б до В - земельна ділянка АДРЕСА_2 , від В до Г - землі Червоненської сільської ради, від Г до А - земельна ділянка АДРЕСА_3 , та пунктом 3 укладеного 15.02.2024 договору купівлі-продажу земельної ділянки, зареєстрованого в реєстрі № 374, зазначено, що земельна ділянка відчужується без зміни її цільового призначення.
15.03.2024 ОСОБА_1 звернулася до Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради із заявою на видачу будівельного паспорта забудови земельної ділянки.
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 № 3038-VІ (далі - Закон № 3038-VІ), наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України "Про затвердження затверджено Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки" від 05.07.2011 № 103.
Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно частини першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч.1 ст. 16 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 № 3038-VІ, планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 24 Закону № 3038-VІ, забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства.
Згідно з ч. 1 ст.25 Закону № 3038-VІ, режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, встановлюється у генеральних планах населених пунктів, планах зонування та детальних планах територій.
Відповідно до положень ст. 20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.
Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.
Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
Види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.
Отже, планування та забудова земельних ділянок здійснюється, у тому числі, їх власниками, виключно в межах їх цільового призначення.
Відповідно до ч. 4 ст. 33 Закону № 3038-VІ, розміщення об`єктів будівництва на території населених пунктів та за їх межами під час комплексної забудови території здійснюється виконавчим органом сільської, селищної, міської ради, районною державною адміністрацією відповідно до їх повноважень шляхом надання містобудівних умов та обмежень або видачі будівельного паспорта відповідно до містобудівної документації у порядку, передбаченому цим Законом.
Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05 липня 2011 року № 103 затверджено Порядок видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки (далі - Порядок № 103).
У відповідності до п. 2.1 Порядку № 103 видача будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури безпосередньо, через центри надання адміністративних послуг та/або через Єдиний державний портал адміністративних послуг. Будівельний паспорт надається уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження пакета документів, до якого входять: заява на видачу будівельного паспорта зі згодою замовника на обробку персональних даних за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку; засвідчена в установленому порядку копія документа, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, або договір суперфіцію; ескізні наміри забудови (місце розташування будівель та споруд на земельній ділянці, відстані до меж сусідніх земельних ділянок та розташованих на них об`єктів, інженерних мереж і споруд, фасади та плани поверхів об`єктів із зазначенням габаритних розмірів, перелік систем інженерного забезпечення, у тому числі автономного, що плануються до застосування, тощо); проект будівництва (за наявності); засвідчена в установленому порядку згода співвласників земельної ділянки (житлового будинку) на забудову.
Пунктом 2.3 Порядку № 103 встановлено, що уповноважений орган містобудування та архітектури на підставі отриманих документів визначає відповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам чинної містобудівної документації на місцевому рівні, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.
Пунктом 2.4 Порядку № 103 передбачено, що пакет документів для видачі будівельного паспорта або внесення змін до нього повертається уповноваженим органом містобудування та архітектури замовнику з таких підстав: неподання повного пакета документів, визначених пунктом 2.1 або 2.2 цього розділу; невідповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.
Згідно із Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних громадських, приватних інтересів, зміна функціонального призначення територій не тягне за собою припинення право власності або права користування земельними ділянками, які були передані (надані) у власність чи користування бо встановлення нового функціонального призначення територій. Забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого законодавством.
Відповідно до частини 1 статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
У відповідності до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно із ч. 4 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.
Статтею 375 ЦК України встановлено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.
Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно.
Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.
Однак, відповідачем безпідставно обмежено позивача у праві власності на це майно, зокрема, позбавлено можливості розпоряджатися земельною ділянкою, а саме використовувати її за цільовим призначенням - для будівництва.
Проаналізувавши вище наведене та з урахуванням встановлених обставин справи суд вважає, що відмовляючи у видачі будівельного паспорта на будівництво індивідуального житлового будинку на належній позивачам земельній ділянці, відповідачем не враховано положень статей 24-25 Закону № 3038, а відтак порушено право позивача, як власника спірної земельної ділянки, щодо будівництва відповідно до її цільового призначення.
Таким чином, неврахування в Генеральному плані м. Суми, та Плані зонування території м. Суми тієї обставини, що цільовим призначенням сформованої земельної ділянки позивача є будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови, призвели до помилкових висновків про те, що вказана земельна ділянка розташована в рекреаційній зоні обмеженого користування (Р-4), де будівництво житлових та господарських будівель і споруд не передбачено.
Згідно із ст. 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Відповідно до положень ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає формулювання в законі чітких, однозначних і зрозумілих правових приписів, за яких забезпечуються легкість та доступність з`ясування змісту права, і юридично закріплену можливість скористатися цим правом, передбачуваність застосування правових норм, а встановлювані законом обмеження будь-якого права повинні базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.
Вирішуючи спірні правовідносини у даній справі суд враховує позицію Європейського суду з прав людини у схожих правовідносинах, які стосуються можливості держави обмежувати право власності особи, що гарантоване, у тому числі, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
Так, Пунктом 60 рішення від 23 вересня 1982 року у справі Спорронг і Льоннрот проти Швеції (Case of Sporrong and Lonnroth v. Sweden), що стосувалася заборони держави на будівництво на території ділянок заявників та обмеження їх власності у зв`язку з видачею державою довгострокових дозволів на експропріацію вказаних ділянок через майбутнє будівництво на цій території шляхопроводу, суд констатує наступне:
"Хоча дозвіл на експропріацію і не зачіпав, з правового погляду, право власника користуватися своїм майном і розпоряджатися ним, на практиці такий дозвіл все-таки значно обмежував можливості власника здійснювати це право. Крім того, такий дозвіл вихолощував саму суть права власності, оскільки ще до моменту здійснення експропріації воює визнавалося, що такий захід буде законним і муніципалітет Стокгольма уповноважений здійснити його в будь-який момент, коли вважає це за доцільне. Тобто у зв`язку з цим право заявників на власність виявлялося відкличним і таким, що за певних умов могло бути скасоване.
З іншого боку, заборони на будівництво, безперечно, обмежували право заявників на користування своїм майном.
Отже, відбулося втручання в майнове право заявників, і, як слушно відзначила Комісія, наслідки такого втручання були, безперечно, ще вагомішими через поєднання наслідків, якими дозволи на експропріацію та заборони позначилися на будівництві протягом тривалого строку своєї чинності".
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
В порушення приписів зазначеної норми, відповідач не надав до суду належних та допустимих доказів невідповідності намірів забудови земельної ділянки, належної на праві власності позивачу, затвердженій містобудівній документації.
Враховуючи викладене, суд визнає, відмова відповідача у видачі позивачу будівельного паспорту протиправна, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради (Управління архітектури та містобудування), Сумської міської ради про визнання протиправним, скасування рішення та повідомлення про відмову, зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Cтягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради судовий збір у розмірі 4844,80 грн.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Шаповал