Справа № 280/2749/24
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2024-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 грудня 2024 року м. Дніпросправа № 280/2749/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чабаненко С.В. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 червня 2024 року в адміністративній справі №280/2749/24 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої особи ОСОБА_3 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої особи ОСОБА_3 звернулись до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, в якому просили

- визнати протиправними та скасувати індивідуальний акт рішення відповідача, що викладено у листі Головного управління соціальної підтримки Міністерства оборони України за № 220/13/1156 від 09.02.2024, про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги в розмірі 15 000 000 грн, яку встановлено пунктом 2 Постанови № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та Законом України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» членам сім`ї військовослужбовця ОСОБА_4 , який є особою, смерть якої настала від захворювання, так, пов`язаного з захистом Батьківщини, а саме: позивачу 1 (батьку), позивачу 2 (матері), позивачу 3 (дружині, яка діє як законний представник неповнолітнього сина) у рівних частинах;

- зобов`язати відповідача призначити та виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 15 000 000 грн, яку встановлено пунктом 2 Постанови № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та Законом України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» членам сім`ї військовослужбовця ОСОБА_4 , який є особою, смерть якої настала від захворювання, так, пов`язаного з захистом Батьківщини, а саме: позивачу 1 (батьку), позивачу 2 (матері), позивачу 3 (дружині, яка діє як законний представник неповнолітнього сина) у рівних частинах, з урахуванням сум, раніше виплачених сум на підставі рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про призначення одноразової грошової допомоги, яке викладено у протоколі засідання комісії Міністерства оборони України від 03.11.2023 за № 67/975.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17 червня 2024 року відмовлено у задоволені позовних вимог.

Позивачі, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, звернулись з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою задовольнити вимоги.

В обґрунтування скарги зазначено, що з урахуванням приписів Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ), оскільки загибель (смерть) ОСОБА_4 відбулася у період воєнного часу та настала у зв`язку із захворюванням, яке пов`язане із захистом Батьківщини, позивач має право на одноразову грошову допомогу, передбачену Постановою №168 у розмірі 15 000 000 грн.

Також, суд посилався на відсутність доказів звернення позивачів до відповідача із заявами про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою № 168, як підстави для відмови у задоволенні позову.

Проте, у своїй відповіді на адвокатський запит адвоката Рижова М.Г., яку оформлено листом від 09.01.2024 за №177, ІНФОРМАЦІЯ_1 МОУ сповістив представника позивача та інших вказаних у запиті осіб про те, що смерть ОСОБА_4 настала не внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, а внаслідок захворювання. З огляду на вищевикладене є очевидним, що обставини настання смерті ОСОБА_4 не підпадають під дію вищенаведених положень Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168, а тому відсутні законні підстави для призначення виплати членам його сім`ї одноразової грошової допомоги в сумі 15000000 гривень. За таких обставин, рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленим протоколом від 03.11.2023 № 67/975, батьку, матері та сину померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, солдата ОСОБА_4 призначено одноразову грошову допомогу відповідно до постанови КМУ від 25.12.2013 № 975 в розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала смерть (2022), в сумі 1860750 (один мільйон вісімсот шістдесят тисяч сімсот п`ятдесят) грн. 00 коп. у рівних частках.

Також зі змісту вказаного листа ІНФОРМАЦІЯ_3 від 09.01.2024 за №177 вбачається, що рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум приймається комісією Міністерства оборони України з розгляду відповідних питань.

23.02.2024 представником позивача адвокатом Рижовим М.Г., отримано лист Відповідача в особі Головного управління соціальної підтримки МОУ за №220/13/1156 від 09.02.2024 з відмовою у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги позивачам 1,2,3- членам сім`ї військовослужбовця ОСОБА_4 .

Цим листом Відповідач підтвердив факт надходження до нього документів для розгляду питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги членам сім`ї померлого ОСОБА_4 із ІНФОРМАЦІЯ_3 , та вказав про свою відмову у задоволенні порушеного у вказаному адвокатському запиті від 24.01.2024 прохання. Підставою для прийняття такого рішення у вказаному листі Відповідача, із посиланням на пункт 2 Постанови №168 вказано те, що смерть військовослужбовця ОСОБА_4 настала внаслідок захворювання, а не внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва).

Від відповідача надійшов відзив на скаргу в якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.

В обґрунтування зазначено, зокрема, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_4 №13/1414-ДМ22/12-17/356-ЛЗт/22 від 08.07.2022 причиною смерті ОСОБА_4 є кардіоміопатія неуточнена, яка у своєму перебігу ускладнилася розвитком гострої недостатності кровообігу».

Згідно витягу з протоколу засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв за №17 від 02.01.2023р. (мовою оригіналу): «Захворювання солдата ОСОБА_4 , 1985р.н., "Гостра недостатність кровообігу. Токсична карпіоміопатія", яке призвело до смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджено медичними та військово-обліковими документами, свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 22.06.2022, лікарським свідоцтвом про смерть від 22.06.2022р. №356, захворювання, яке призвело до смерті, так, пов`язане із захистом Батьківщини».

27-28.02.2023 позивачі подали заяви про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю військовослужбовця ОСОБА_4 відповідно до Постанови №975.

Так, Постанова № 168 є нормативно-правовим актом, який встановлює право на отримання одноразової грошової допомоги сім`ям загиблих та/або померлих внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва) осіб, зазначених у пунктах 1-1- 2 цієї постанови, у період дії воєнного стану.

Постанова №168 не визначає порядок і умови виплати одноразової грошової допомоги.

Порядок і умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану було затверджено наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 №45 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30.01.2023 за № 176/39223 (далі - Порядок №45).

Тобто, призначення одноразової грошової допомоги передбаченої в Постанові №168 застосовується виключно у разі загибелі військовослужбовців, яка сталася в період з 24.02.2022 до закінчення дії воєнного стану, або у разі смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого під час захисту Батьківщини у період дії воєнного стану, не пізніше ніж через один рік після такого поранення (контузії, травми, каліцтва). У всіх інших випадках загибелі (смерті) військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, крім визначених у пункті 2 Постанови №168, або встановлення їм інвалідності (ступеня втрати працездатності), оформлення документів для виплати одноразової грошової допомоги здійснюється відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, наказу Міністерства оборони України від 14.04.2014 №530.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 помер внаслідок захворювання, яке не пов`язане з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), потриманим в період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, право на отримання одноразової грошової допомоги, визначається відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975,

Враховуючи викладене та на підставі вищевказаного законодавства Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийнято рішення про призначення одноразової грошової допомоги батьку, матері та сину померлого внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, солдата ОСОБА_5 - в розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала смерть (2022), в сумі 1 860 750 грн. 00 коп. у рівних частках кожному (протокол № 67/975 від 03.11.2023).

Головне управління соціальної підтримки Міністерства оборони України листом N2220/13/1156 від 09.02.2024 не відмовляло позивачам у виплаті одноразової грошової допомоги, як зазначає представник позивачів, а лише надано відповідь на адвокатський запит.

У матеріалах справи відсутні докази звернення позивачів до відповідача із заявами про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою № 168, водночас лист Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 09.02.2024 № 220/13/1156 є відповіддю на адвокатський запит щодо надання інформації про призначення та виплати одноразової грошової допомоги членам сім`ї померлого військовослужбовця ОСОБА_4 .

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

ОСОБА_4 проходив службу по мобілізації у військовій частині НОМЕР_2 , у період з 17.03.2022 по 17.06.2022 приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_2 від 01.11.2022 № 10924.

Про вказане також свідчать довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України від 21.02.2024 № 1677, № 1678, № 1679, за змістом яких ОСОБА_4 дійсно брав безпосередню участь у вказаних заходах, перебуваючи в Охтирському районі Сумської області з 17.03.2022 по 29.03.2022, в Ізюмському районі Харківської області з 29.03.2022 по 17.06.2022.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 12.01.2023 Олександрівським відділом державної відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до висновку експерта № 12-17/356-ЛЗт/22 від 19.06.2022 причиною смерті гр-на ОСОБА_4 є кардіоміопатія не уточнена, яка у своєму перебігу ускладнилася розвитком гострої недостатності кровообігу

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 20.06.2022 № 3048 призначено службове розслідування за фактом смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 солдата ОСОБА_4 , за результатами проведення якого складено відповідний акт. Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 19.09.2022 № 7272 смерть військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_4 вважається такою, що сталося під час виконання ним обов`язків військової служби при захисті Батьківщини, не пов`язана з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Відповідно до витягу з протоколу засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 02.01.2023 №17 захворювання солдата ОСОБА_4 , 1985 р.н., «Гостра недостатність кровообігу. Токсична кардіоміопатія», яке призвело до смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджено медичними та військово-обліковими документами, свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 22.06.2022, лікарським свідоцтвом про смерть від 22.06.2022 № 356, ЗАХВОРЮВАННЯ, ЯКЕ ПРИЗВЕЛО ДО СМЕРТІ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНЕ ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ.

Згідно з пунктом 6 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 03.11.2023 № 67/975, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до постанови КМУ від 25.12.2023 № 975: батьку, матері та сину померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, солдата ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на підставі свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 22.06.2022 в розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала смерть (2022), в сумі 1860750 (один мільйон вісімсот шістдесят тисяч сімсот п`ятдесят) грн 00 коп. у рівних частках кожному.

На адвокатський запит представника позивачів (звернення щодо надання роз`яснень з питань призначення одноразової грошової допомоги в розмірі 15 000 000 грн членам сім`ї померлого військовослужбовця ОСОБА_4 ) листом ІНФОРМАЦІЯ_5 від 09.01.2024 № 177 повідомлено, що порядок, умови та розмір виплати одноразової грошової допомоги визначено різними актами Кабінету Міністрів України, при цьому застосування положень того чи іншого акту залежить від обставин, що призвели до загибелі (смерті) військовослужбовця. Смерть ОСОБА_4 настала не внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, а внаслідок захворювання. З огляду на вищевикладене є очевидним, що обставини настання смерті ОСОБА_4 не підпадають під дію положень Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168, а тому законні підстави для призначення виплати членам його сім`ї одноразової грошової допомоги в сумі 15000000 гривень.

На адвокатський запит представника позивачів щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги членам сім`ї померлого військовослужбовця ОСОБА_4 листом від 09.02.2024 № 220/13/1156 Департамент соціального забезпечення Міністерства оборони України повідомив, що документи для розгляду питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги членам сім`ї померлого військовослужбовця ОСОБА_4 надійшли до Департаменту із ІНФОРМАЦІЯ_5 відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975. Постанова Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 передбачає виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі або у разі смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), тоді як смерть ОСОБА_4 , згідно наданих документів не є наслідком отриманого поранення (контузії, травми, каліцтва). У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 помер внаслідок захворювання, яке не пов`язане з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), отриманим у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, право на отримання одноразової грошової допомоги, визначається відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975. Відтак прийнято рішення про призначення одноразової грошової допомоги батьку, матері та сину померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, солдата ОСОБА_4 в розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала смерть (2022), в сумі 1860750,00 грн у рівних частках (протокол № 67/975 від 03.11.2023).

Не погодившись із відмовою у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги в розмірі 15 000 000 грн, яку встановлено пунктом 2 Постанови № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та Законом України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» членам сім`ї померлого військовослужбовця, позивачі звернулися до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232-ХІІ).

Згідно статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ (далі Закон № 2011-ХІІ).

Так, Закон № 2011-XII відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до норм статті 1 Закону № 2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із частиною 1 статті 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання

Згідно положень 2 другої статті 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у разі:

1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;

2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби;

Відповідно до змісту частини 3 статті 16 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Статтею 16-1 Закону № 2011-XII визначено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Відповідно до пункту «а» частини 1 статті 16-2 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону.

Частиною 1 статті 16-3 Закону № 2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві резервістами (ч.6 статті 16-3 Закону № 2011-XII).

Згідно із п.п. 8, 9 статті 16-3 Закону № 2011-XII особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог Закону № 2011-XII постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Практика Верховного Суду стосовно застосування цього Порядку сформована, зокрема, у постановах від 27 травня 2021 року у справі № 520/9807/2020, від 24 червня 2021 року у справі № 120/1985/20-а, від 18 травня 2022 року у справі № 500/423/19, від 18 травня 2022 року у справі № 500/423/19, від 25 липня 2022 року у справі № 380/6447/20 та від 18 березня 2024 року у справі № 120/13997/21-а.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста.

Якщо одна із зазначених осіб відмовляється від отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її отримання.

Заява про відмову від отримання одноразової грошової допомоги повинна бути нотаріально посвідчена в установленому законодавством порядку.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

За приписами пункту 10 Порядку №975 члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), такі документи: заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги; витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу); витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Водночас, указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України введений воєнний стан.

Відповідно до статті 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Отже, воєнний стан як особливий правовий режим вимагає вчинення уповноваженими суб`єктами низки стратегічних та оперативних заходів, спрямованих на захист держави, здійснення яких пов`язане з небезпекою для життя і здоров`я.

Колегія суддів зазначає, що у зв`язку із запровадженням в Україні воєнного стану питання про виплату соціального забезпечення, зокрема одноразової грошової допомоги в разі загибелі чи смерті військовослужбовця, набули нового правового регулювання і змісту.

Конституційний Суд України ухвалив рішення від 6 квітня 2022 року № 1-р(II)/2022, у якому вказав на необхідності посиленого з боку Держави соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, осіб, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії рф проти України, розпочатої в лютому 2014 року, а також осіб, які вже виконали свій обов`язок перед державою щодо захисту її суверенітету і територіальної цілісності, а також зазначив про неможливість обмеження або скасування права на соціальний захист цієї особливої категорії осіб із спеціальним юридичним статусом.

Також у вказаному рішенні зазначено, що за змістом статей 17, 65 Основного Закону України громадяни України, які захищають Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України, виконують конституційно значущі функції, тож держава повинна надавати їм і членам їхніх сімей особливий статус та забезпечувати їх додатковими гарантіями соціального захисту відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України як під час проходження служби, так і після її закінчення; щодо осіб, на яких покладено обов`язок захищати Україну, її незалежність та територіальну цілісність, та членів їхніх сімей частиною п`ятою статті 17 Конституції України встановлено особливий соціальний захист, який не обмежено умовами й рівнем, визначеними у статті 46 Основного Закону України [абзаци другий, третій пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 18 грудня 2018 року № 12-р/2018, абзац одинадцятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України (Другий сенат) від 25 квітня 2019 року № 1-р(II)/2019].

Розвиваючи зазначені юридичні позиції, Конституційний Суд України у рішенні від 12 жовтня 2022 року № 7-р(II)/2022 вказав на те, що зі змісту частин першої, другої, п`ятої статті 17 Конституції України у їх взаємозв`язку з частиною першою статті 46, частиною першою статті 65 Основного Закону України випливає конституційний обов`язок держави надати спеціальний юридичний статус громадянам України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, членам їхніх сімей, а також особам, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії рф проти України, розпочатої у лютому 2014 року, із забезпеченням відповідно до цього статусу соціальних гарантій високого рівня.

Відповідно до пункту 4 Указу № 64/2022 Кабінет Міністрів України зобов`язано невідкладно, зокрема, забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

На виконання указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», враховуючи необхідність вирішення багатьох невідкладних питань, пов`язаних із запровадженням воєнного стану, виконанням завдань щодо подолання збройної агресії та захисту держави, мобілізаційних та низки інших процесів, Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», положеннями якої оперативно врегулював деякі особливості окремих виплат (в тому числі ОГД), зокрема для військовослужбовців, як осіб, які безпосередньо були залучені до виконання зазначених завдань.

Так, пунктом 1 постанови КМУ №168 (тут і далі - у редакції, яка була чинною на момент прийняття Міністерством оборони України протоколу засідання Комісії) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Абзацом 1, 2, 7 пункту 2 Постанови №168 установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян рф або рб та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом перерахування коштів уповноваженим органом на рахунок в установі банку державного сектору, зазначеного одержувачем у заяві.

Пунктом 2-1 Постанови КМУ №168 установлено, що порядок і умови виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги» від 29 липня 2022 року № 2489-IX (далі - Закон № 2489-IX) статтю16-2 Закону № 2011-XII доповнено частиною 3 такого змісту: «Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України».

Відповідно до пункту п. 1 розділу ІІ Прикінцеві положення Закону № 2489-IX, цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім п. 3 розділу I цього Закону, який набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Отже, норма частини 3 статті 16-2 Закону № 2011-XII, яка передбачає, що розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України, підлягає застосуванню з 24 лютого 2022 року.

З огляду на зміст наведених норм права колегія суддів суд підсумовує, що після введення в Україні воєнного стану та оголошення загальної мобілізації, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на період дії воєнного стану, для сімей загиблих (померлих) військовослужбовців які брали безпосередню участь у бойових діях або забезпечували здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, Постановою КМУ № 168 передбачена виплата одноразової грошової допомоги у більшому розмірі ніж це було визначено Постановою КМУ № 975.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 22 серпня 2024 року справа № 380/9868/23.

Наказом Міністерства оборони України від 25 січня 2023 року №45 затверджено новий порядок і умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану.

Згідно пункту 1 зазначеного Наказу, вказаний Порядок розроблений, зокрема, на виконання Постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168» від 7 липня 2022 року № 793 (набрала чинності 19 липня 2022 року).

Крім того, згідно пункту 3 Наказу, Порядок № 45 набирає чинності з дня його офіційного опублікування, тобто 31 січня 2023 року (Опубліковано: Офіційний вісник України 2023 року, № 8, сторінка 9, стаття 606, код акта 116462/2023).

Пунктом 1.1 розділу І Порядку № 45 визначено, що цей Порядок і умови визначають завдання органів військового управління, військових частин, установ, військових навчальних закладів щодо оформлення документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - ОГД), алгоритм її призначення та виплати, перелік необхідних документів.

Пунктом 1.2 розділу І Порядку № 45 визначено, що ОГД призначається та виплачується у разі загибелі військовослужбовця Збройних Сил України під час дії воєнного стану, а також смерті осіб, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого на військовій службі в Збройних Силах України у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій рф території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави- агресора у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).

Щодо поширення дії Порядку №45 на правовідносини, які виникли до набрання ним чинності та завершилися після набрання ним чинності.

У контексті спірних правовідносин колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав, аналізуючи питання дії нормативно-правових актів у часі, у постанові від 31 березня 2021 року у справі № 803/1541/16 вказала, що у разі якщо під час розгляду заяви особи суб`єктом владних повноважень до прийняття остаточного рішення було змінено нормативно-правове регулювання, суб`єкт владних повноважень не має законних можливостей для прийняття рішення з урахуванням попереднього нормативно-правового регулювання, яке є нечинним, а його рішення та дії в цих випадках не можуть вважатися протиправними за формальними ознаками.

Такий підхід у вирішенні питання щодо застосування принципу дії законів у часі неодноразово застосовувався Верховним Судом, зокрема, у постановах від 09 вересня 2020 року у справі №826/10971/16, від 24 січня 2023 року у справах №640/14816/20 та №600/5806/21-а, від 08 жовтня 2021 року у справі № 240/19318/20, від 16 листопада 2021 року у справі № 360/1406/20, від 01 грудня 2022 року у справі № 640/7578/20, від 07 листопада 2023 року у справі № 520/9778/19 та від 10 січня 2024 року у справі № 380/13615/21.

Крім того, Верховний Суд у постановах від 23 липня 2024 року у справі № 280/3308/23 та від 02 жовтня 2024 року у справі №340/2273/23, аналізуючи зазначені вище правові норми Основного Закону України, юридичні позиції Конституційного Суду України щодо їх офіційного тлумачення та висновки Верховного Суду стосовно застосування цих норм, констатував, що правовідносини щодо призначення ОГД починаються саме з дати звернення особи з відповідною заявою про призначення їй ОГД і тривають до моменту прийняття рішення про призначення ОГД уповноваженим органом, а саме Комісією.

Лише у разі якщо на момент прийняття суб`єктом владних повноважень у межах визначених законодавством строків рішення про призначення ОГД у законодавстві запроваджено нове правове регулювання цих правовідносин, відмінне від того, яке існувало на момент звернення особи із відповідною заявою, вказаний суб`єкт не має законних можливостей діяти або приймати рішення з урахуванням попереднього нормативно-правового регулювання, яке вже є нечинним, а його рішення та дії в цих випадках не можуть вважатися протиправними за формальними ознаками. З огляду на це, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний застосовувати виключно те правове регулювання, яке чинне на момент прийняття ним рішення, за винятком випадків, коли він діє за межами визначених законодавством строків (у такому випадку застосовується законодавство у редакції станом на останній день можливого прийняття рішення), або нове законодавче регулювання передбачає особливості порядку застосування в часі нових норм права.

Отже, на спірні правовідносини поширюються положення Порядку № 45.

При цьому, як зазначалось пунктом 1.2 розділу І Порядку № 45 визначено право на ОГД, як у разі загибелі військовослужбовця Збройних Сил України під час дії воєнного стану так і відокремлена інша підстава смерть осіб, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого на військовій службі в Збройних Силах України у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій рф території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави- агресора у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).

Верховний Суд у постанові 21 серпня 2024 року справа №160/20229/22 з урахуванням правового підходу, визначеного в постанові Верховного Суду від 29.03.2024 у справі № 440/3321/23, дійшов висновку про те, що обставинами, які вказують на виникнення права у членів сім`ї загиблого військовослужбовця на одноразову грошову допомогу в розмірі, встановленому пунктом 2 Постанови № 168, є:

- загибель військовослужбовця під час дії воєнного стану;

- загибель настала внаслідок безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії;

- загибель військовослужбовця настала під час перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів;

- або смерть настала внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого за вказаних вище обставин у період дії воєнного стану, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).

У межах розгляду цієї справи судами встановлено, що ОСОБА_4 проходив службу по мобілізації у військовій частині НОМЕР_2 .

ОСОБА_4 у період з 17.03.2022 по 17.06.2022 приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в Ізюмському районі Харківської області, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_2 від 01.11.2022 № 10924, довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України від 21.02.2024 № 1677, № 1678, № 1679.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до висновку експерта № 12-17/356-ЛЗт/22 від 19.06.2022 причиною смерті гр-на ОСОБА_4 є кардіоміопатія не уточнена, яка у своєму перебігу ускладнилася розвитком гострої недостатності кровообігу.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 19.09.2022 № 7272 смерть військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_4 вважається такою, що сталося під час виконання ним обов`язків військової служби при захисті Батьківщини, не пов`язана з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Відповідно до витягу з протоколу засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 02.01.2023 №17 захворювання солдата ОСОБА_4 , 1985 р.н., «Гостра недостатність кровообігу. Токсична кардіоміопатія», яке призвело до смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджено медичними та військово-обліковими документами, свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 22.06.2022, лікарським свідоцтвом про смерть від 22.06.2022 № 356, ЗАХВОРЮВАННЯ, ЯКЕ ПРИЗВЕЛО ДО СМЕРТІ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНЕ ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ.

Отже, загибель ОСОБА_4 настала під час здійснення військовослужбовцем заходів із забезпечення національної безпеки і оборони України, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації, пов`язана з проходженням військової служби та не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення та не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Ураховуючи встановлені обставини, колегія суддів доходить до висновку, що ОСОБА_4 помер безпосередньо під час виконання заходів необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Ізюмському районі Харківської області під час дії воєнного стану. Захворювання ОСОБА_4 та причина смерті пов`язані із захистом Батьківщини.

Зазначені обставини спростовують доводи відповідача та суду, що ОСОБА_4 не є загиблим військовослужбовцем або померлим, внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого під час захисту Батьківщини, а мати та діти загиблого військовослужбовця не мають права на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі встановленому Постановою КМУ № 168.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17 липня 2024 року по справі № 600/548/23-а, 10 жовтня 2024 року справа №420/11608/23,від 17 липня 2024 року справа № 600/548/23-а, від 22 серпня 2024 року справа № 380/9868/23, при розгляді подібних правовідносин.

Відтак колегія суддів не може погодитись із висновками суду першої інстанції про те, що позивачі мають право лише на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону №2011-XII, у 750-кратному розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у сумі 1860750,00 грн, що було повністю виконано Міністерством оборони України.

Колегія суддів зауважує, що за своєю природою одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) військовослужбовця має компенсаторний характер, спрямована матеріально підтримати, наскільки це можливо, членів сім`ї (батьків, дітей, дружину) та утриманців загиблого військовослужбовця після втрати близької людини (годувальника).

Позивачі є суб`єктами, які відповідно до положень статтею 16-1 Закону № 2011-XII мають право на призначення та отримання вказаної допомоги.

Відповідно до абзацу 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах.

Колегія суддів не приймає посилання відповідача та суду першої інстанції, що у матеріалах справи відсутні докази звернення позивачів до відповідача із заявами про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою № 168, оскільки матеріали справи містять заяви про призначення одноразової допомоги у зв`язку із смертю солдата ОСОБА_4 , у яких не зазначено, що вони подані на підставі Постанови КМУ № 975, наявність відмітки про те, що до заяви додано документи згідно, зокрема, Постановою КМУ № 975 не свідчить про їх подання саме за вказаним нормативним актом. Крім того, як зазначалось, положеннями законодавства саме на суб`єкта владних повноважень покладено обов`язок визначення розміру відповідної одноразової допомоги.

Враховуючи причини настання смерті ОСОБА_4 та з огляду на правове регулювання питання отримання одноразової грошової допомоги членами сімей загиблих військовослужбовців після 24 лютого 2022 року, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для отримання позивачами одноразової грошової допомоги у розмірі визначеному постановою КМУ № 168 та для задоволення позову у повному обсязі.

Таким чином, зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, зокрема:

- визнання протиправним та скасування пункту 6 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 03.11.2023 №67/975, про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до постанови КМУ від 25.12.2023 № 975: батьку, матері та сину померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, солдата ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на підставі свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 22.06.2022 в розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала смерть (2022), в сумі 1860750 (один мільйон вісімсот шістдесят тисяч сімсот п`ятдесят) грн 00 коп. у рівних частках кожному;

- зобов`язання Міністерства оборони України призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі передбаченому п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 та Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у рівних частках, з урахуванням проведених виплат, як члену сім`ї загиблого внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини 22.06.2022 солдата ОСОБА_4 під час виконання обов`язків військової служби, а саме безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в Ізюмському районі Харківської області;

- зобов`язання Міністерства оборони України призначити ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу у розмірі передбаченому п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 та Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у рівних частках, з урахуванням проведених виплат, як члену сім`ї загиблого внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини 22.06.2022 солдата ОСОБА_4 під час виконання обов`язків військової служби, а саме безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в Ізюмському районі Харківської області;

- зобов`язання Міністерства оборони України призначити на користь ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу, належну ОСОБА_3 , у розмірі передбаченому п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 та Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у рівних частках, з урахуванням проведених виплат, як членам сім`ї загиблого внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини 22.06.2022 солдата ОСОБА_4 під час виконання обов`язків військової служби, а саме безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в Ізюмському районі Харківської області.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, суд першої інстанції внаслідок порушення норм матеріального права, неправильно вирішив справу що суті спору, внаслідок чого рішення суду підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про часткове задоволення вимог.

Керуючись ст. 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 червня 2024 року в адміністративній справі №280/2749/24 - скасувати.

Прийняти нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Визнати протиправним та скасувати пункт 6 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 03.11.2023 №67/975, про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до постанови КМУ від 25.12.2023 № 975: батьку, матері та сину померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, солдата ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на підставі свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 22.06.2022 в розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала смерть (2022), в сумі 1860750 (один мільйон вісімсот шістдесят тисяч сімсот п`ятдесят) грн 00 коп. у рівних частках кожному.

Зобов`язати Міністерство оборони України призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі передбаченому п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 та Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у рівних частках, з урахуванням проведених виплат, як члену сім`ї загиблого внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини 22.06.2022 солдата ОСОБА_4 під час виконання обов`язків військової служби, а саме безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в Ізюмському районі Харківської області.

Зобов`язати Міністерство оборони України призначити ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу у розмірі передбаченому п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 та Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у рівних частках, з урахуванням проведених виплат, як члену сім`ї загиблого внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини 22.06.2022 солдата ОСОБА_4 під час виконання обов`язків військової служби, а саме безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в Ізюмському районі Харківської області.

Зобов`язати Міністерство оборони України призначити на користь ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу, належну ОСОБА_3 , у розмірі передбаченому п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 та Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у рівних частках, з урахуванням проведених виплат, як членам сім`ї загиблого внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини 22.06.2022 солдата ОСОБА_4 під час виконання обов`язків військової служби, а саме безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в Ізюмському районі Харківської області.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 3028 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко