Справа № 160/28525/23
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2024-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 грудня 2024 року м. Дніпросправа № 160/28525/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.12.2023 року (головуючий суддя Кадникова Г.В.)

в адміністративній справі №160/28525/23 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, ОСОБА_2 , звернулася 01.11.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просила:

-визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 30.12.2022 року № 2-0403 форми «Ф» прийняте відповідачем, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2022 рік у розмірі 10458,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ГУ ДПС у Дніпропетровській області податковим повідомленням-рішенням від 30.12.2022 №2-0403 нарахувало ОСОБА_1 податкове зобов`язання у виді податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості. Вважає протиправним податкове повідомлення-рішення, оскільки податковим органом неправильно застосовано ставку податку у відсотках від мінімальної заробітної плати.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.12.2023 року позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 30.12.2022 року №2-0403 форми «Ф» прийняте Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області, яким ОСОБА_3 визначено суму податкового зобов`язання за платежем, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2022 рік у розмірі 10458грн. 50коп.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оскільки нерухоме майно позивача, а саме: нежитлова будівля А-2 будівля будинку побуту, А'-2 добудова до будівлі будинку побуту, а-1- ганок, Т-1- вбиральня, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; цільове призначення: для будівництва та обслуговуваня будівель торгівлі, відноситься відповідно до ДК 018-2000 до підкласу 1230.6 Будівлі підприємств побутового обслуговування класу 12 Будівлі нежитлові, то виходячи з вищенаведеного рішення селищної ради ставка податку до нього повинна була бути застосована Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області у розмірі 0,300 відсотків розміру мінімальної заробітної плати. Застосовуючи іншу ставку податку, ніж ту, що була визначена органом місцевого самоврядування Головне управління ДПС у Дніпропетровській області протиправно нарахувало позивачу податкове зобов`язання за 2022 рік в сумі 10 458грн. 50коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Вказує, що рішенням Криничанської селищної ради №32-9/VІІІ 29.06.2021 на інші нежитлові будівлі (нежитлові будівлі, нежитлові приміщення, нежитлові будинки, господарські будівлі, інші нежитлові будівлі) встановлено ставку 0,5% від мінімальної заробітної плати станом на 01 січня звітного (податкового) року. З метою оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, типи об`єктів нерухомості визначаються відповідно до ст.14 ПК України, на підставі оригіналів документів, що підтверджують право власності на такі об`єкти. За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 є орендарем земельної ділянки площею 0,0414 га кадастровий номер :02:005:0062 за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування будівель торгівлі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 (на час укладення договору за дівочим прізвищем ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 06.10.2022) за договором купівлі-продажу №254 від 29.01.2014, посвідченого Двірник І.В., приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, придбала нерухоме майно нежитлову будівлю А-2 будівля будинку побуту, А'-2 добудова до будівлі будинку побуту, а-1- ганок, Т-1- вбиральня, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Цільове призначення: для будівництва та обслуговуваня будівель торгівлі.

На придбане нерухоме майно виготовлений технічний паспорт, згідно якого загальна площа 292,3 кв.м.

Зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_5 на праві 1/1 частки приватної власності.

Керуючись п.п. 266.7.1. ст.266 Податкового кодексу України відповідачем складено податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 30.12.2022 за №2-0403, яким позивачці визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за податковий період 2022 року в сумі 10458грн. 50коп.

Позивачка вважає протиправним вказане податкове повідомлення рішення.

Суд першої інстанції позов задовольнив.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Податкового кодексу України.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Спірні правовідносини врегульовані Податковим кодексом України (ПК України).

Відповідно до п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За підп.10.1.1 п.10.1. ст.10 ПК України до місцевих податків належить податок на майно.

Статтею 265 ПК України встановлено, що до складу податку на майно входить, зокрема, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (пп. 265.1.1).

Згідно підп.14.1.129-1 п.14.1 ст.14 об`єкти нежитлової нерухомості будівлі, їх складові частини, що не є об`єктами житлової нерухомості.

До об`єктів нежитлової нерухомості відносяться:

а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку;

б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей;

в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування;

г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки;

ґ) будівлі промислові та склади;

д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки);

е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо;

є) інші будівлі.

Порядок оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначений ст.266ПК України.

Підпунктом 266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України визначено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Приписами підпункту 266.2.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Підпункт 266.2. п.266 ст.266 ПК України містить перелік об`єктів, які не є об`єктом оподаткування.

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (пп.266.3.1 та пп.266.3.2 п.266.3 ст. 266 ПК України).

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що власник нежитлової нерухомості, яка за своїм окремими характеристиками і площею підпадає під об`єкт оподаткування, є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17.08.2000 №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) в Україні.

Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення, інженерні споруди різного функціонального призначення.

Згідно з ДК 018-2000 визначено групу 12 "будівлі нежитлові", група 123 "Будівлі торговельні".

Цей клас включає клас 1230 "Будівлі торговельні": - торгові центри, пасажі, універмаги, спеціалізовані магазини та павільйони, зали для ярмарків, аукціонів, виставок, криті ринки, станції технічного обслуговування автомобілів та т. ін.

Цей клас включає також: - підприємства та установи громадського харчування (їдальні, кафе, закусочні та ін.) - приміщення складські та бази підприємств торгівлі й громадського харчування - підприємства побутового обслуговування.

Клас 1230 "Будівлі торговельні" включає підкласи 1230.1 "торгові центри, універмаги, магазини", 1230.2 "криті ринки, павільйони та зали для ярмарків", 1230.3 "станції технічного обслуговування автомобілів", 1230.4 "їдальні, кафе, закусочні та т. ін.", 1230.5 "бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування", 1230.6 "будівлі підприємств побутового обслуговування", 1230.9 "будівлі торговельні інші".

Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Згідно підп.266.7.2 п. 266.7 ст.266 ПК України 266.7.2. податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Контролюючі органи за місцем проживання (реєстрації) платників податку в десятиденний строк інформують відповідні контролюючі органи за місцезнаходженням об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості про надіслані (вручені) платнику податку податкові повідомлення-рішення про сплату податку у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Пунктом 10.3. ст.10 ПК України встановлено, що місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки).

Сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів (п.12.3. ст.12 ПК України).

За підп.266.5.1 п.266.5 ст.266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Матеріалами справи підтверджується, що 29.06.2021 рішенням №32-9/VІІІ Криничанської селищної ради Дніпропетровської області «По встановлення місцевих податків та зборів по Криничанській селищній раді» встановлені місцеві податки та збори.

Додатком №5 до рішення визначені ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, які вводяться в дію з 01.01.2022 року.

Для класу №12 Будівлі нежитлові встановлені наступні ставки податку:

1230.1 торгові центри, універмаги, магазини 0,300;

1230.6 Будівлі підприємств побутового обслуговування -0,300.

Оскільки нерухоме майно позивачки, а саме:

нежитлова будівля А-2 будівля будинку побуту, А'-2 добудова до будівлі будинку побуту, а-1- ганок, Т-1- вбиральня, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Кам`янський район с.Маломихайлівка вул.Центральна,19; цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, відноситься відповідно до ДК 018-2000 до підкласу 1230.6 Будівлі підприємств побутового обслуговування класу 12 Будівлі нежитлові, то виходячи з вищенаведеного рішення селищної ради ставка податку до нього повинна була бути застосована Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області у розмірі 0,300 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Застосовуючи іншу ставку податку, ніж ту, що була визначена органом місцевого самоврядування Головне управління ДПС у Дніпропетровській області протиправно нарахувало позивачці податкове зобов`язання за 2022 рік в сумі 10 458грн. 50коп.

За встановлених обставин і наведених правових норм, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що податкове повідомлення-рішення №2-0403 від 30.12.2022 року форми «Ф» прийняте ГУ ДПС у Дніпропетровській області, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2022 рік у розмірі 10 458грн. 50коп., є протиправним і підлягає скасуванню.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача та норми законодавства України, що регулюють дані правовідносини спростовують доводи відповідача.

Доводи апеляційної скарги щодо суті спору не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.12.2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 12.12.2024 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова