Справа № 362/5218/24
Суддя: Попович О. В.
Дата ухвалення: 2024-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 362/5218/24
провадження № 2-а/362/42/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2024 р. місто Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Поповича О.В. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності й установив:

Суть спору. Процедура

У липні 2024 року позивач звернувся до суду з указаною позовною заявою з вимогами скасувати постанову відповідача № 1017/1 від 08 липня 2024 року і закрити справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210 КУпАП.

Підставами позову є необґрунтованість і безпідставність оскаржуваної постанови та порушення з огляду на це прав позивача. Так, позивач зазначив, що постанова не відповідає визначеним законом формі та змісту, не містить посилання н конкретний пункт постанови КМУ № 1487 від 30 грудня 2022 року, а примітка до статті 210 КУпАП звільняє його від відповідальності.

Ухвалою від 01 серпня 2024 року суд залишив позовну заяву без руху.

Ухвалою від 17 вересня 2024 року суд відкрив провадження у справі.

Ухвалою від 16 жовтня 2024 року суд продовжив ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі також ІНФОРМАЦІЯ_2 ) встановлений ухвалою від 17 вересня 2024 року строк для подання відзиву на позов і витребуваних судом доказів та встановив новий строк для їх подання протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

ІНФОРМАЦІЯ_2 подав відзив на позов, у якому позов не визнав, просить відмовити в його задоволенні. Зокрема, відповідач стверджує, що позивач був належним чином повідомлений про дату й час розгляду справи, йому роз`яснено його права, він надав відповідні пояснення, будь-яких клопотань не заявляв, а тому будь-яких порушень під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не допущено. При цьому відповідач наголосив на тому, що позивач по досягненню 27 років не з`явився вчасно для постановки на військовий облік, чим порушив абзаци восьмий-десятий пункту 1, пункт 2 частини першої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, тому фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Встановлені судом фактичні обставини

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянином України.

08 липня 2024 року ТВО начальника відділення обліку мобілізаційної роботи заступник начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 майор ОСОБА_2 склав протокол про адміністративне правопорушення № 366 щодо ОСОБА_1 . За змістом цього протоколу ОСОБА_1 не з`явився вчасно по досягненню 27 років по 08 липня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 для постановки на облік військовозобов`язаних та отримання військово-облікових документів, чим порушив Порядок організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487 та має бути притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210 КУпАП.

У цьому ж протоколі зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено статтю 63 Конституції України, його права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 відбудеться о 15:05 08 липня 2024 року в кабінеті № 6 ІНФОРМАЦІЯ_5 . Протокол містить підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 «… не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 для постановки на військовий облік в термін, визначений чинним законодавством, чим порушив вимоги Закону України «Про військовий облік і військову службу» та правила військового обліку, тому, що був втрачений квиток. В подальшому зобов`язують дотримуватись вимог чинного законодавства з питань військового обліку». Вказані пояснення також містить підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Цього ж дня, тобто 08 липня 2024 року, начальник ІНФОРМАЦІЯ_5 полковник ОСОБА_3 виніс постанову № 1017/1, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 гривень.

У цій постанові так само зазначено, що ОСОБА_1 не з`явився вчасно по досягненню 27 років по 08 липня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 для постановки на облік військовозобов`язаних та отримання військово-облікових документів, чим порушив Порядок організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487 та має бути притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210 КУпАП.

Копію вказаної постанови позивач отримав 19 липня 2024 року.

Незгода позивача з указаною постановою та твердження останнього про порушення його прав цією постановою зумовили звернення до суду з позовом, що розглядається.

Нормативно правове регулювання і мотиви, з яких виходить суд

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно, розсудливо та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з Указом Президента України № 64/2022 в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Отже, з 24 лютого 2022 року на території України діяв особливий період.

Відповідно до статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Диспозицією частини першої статті 210 КУпАП встановлено відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Отже, зазначена норма є бланкетною та повинна розкриватись із посиланням на відповідне законодавче та/або підзаконне регулювання.

Частиною третьою цієї ж статті встановлено відповідальність вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

При цьому згідно з примітною до статті 210 КУпАП положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Кабінет Міністрів України постановою від 30 грудня 2022 року № 1487 затвердив Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі Порядок № 1487), за змістом пункту 1 якого він визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності, а також визначає особливості ведення військового обліку громадян України, які постійно або тимчасово перебувають за кордоном.

Додатком № 2 до цього Порядку є Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, згідно з пунктом 1 яких призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні перебувати на військовому обліку:

- за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ (далі - органи СБУ), військовозобов`язані розвідувальних органів - у відповідному підрозділі розвідувального органу). Крім того, призовники, військовозобов`язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на персонально-первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад;

- за місцем роботи (навчання) - в центральних і місцевих органах виконавчої влади, в інших державних органах, в органах місцевого самоврядування, в органах військового управління (органах управління), військових частинах (підрозділах) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органах спеціального призначення, на підприємствах, в установах, організаціях, закладах освіти, закладах охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності.

- особисто в семиденний строк з дня прибуття до нового місця проживання прибувати із паспортом громадянина України і військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу), який організовує та веде військовий облік на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, для взяття на військовий облік.

Аналогічне правове регулювання щодо обов`язку військовозобов`язаних перебувати на військовому обліку було встановлено і до затвердження Порядку № 1487, у тому числі згідно з Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Зокрема, за змістом пунктів 1, 2 частини першої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», яка була чинна на момент введення в Україні воєнного стану та є чинною дотепер, взяттю на військовий облік призовників підлягають громадяни України, звільнені зі служби у військовому резерві, які не виконали обов`язків служби у військовому резерві протягом строків першого та другого контрактів, не проходили строкову військову службу та не досягли 27-річного віку; на військовий облік військовозобов`язаних громадяни України, які досягли 27-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП обумовлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом статті 235 КУпАП керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки наділені повноваженнями з розгляду від імені відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210-211 КУпАП (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Мотиви, з яких виходить суд

В адміністративному судочинстві діє презумпція винуватості суб`єкта владних повноважень, яка полягає в тому, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 КАС України).

Водночас така презумпція не звільняє позивача від визначеного частиною першою статті 77 КАС України обов`язку довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

У цій справі позивач не заперечує той факт, що по досягненню 27 років і по 08 липня 2024 року, тобто дня виявлення цієї обставини, він не звертався до відповідного ТЦК та СП (військового комісаріату) для постановки на військовий облік військовозобов`язаного.

Суд вважає, що формальні неузгодженості, на яких наполягає позивач, не спростовують факту невиконання ним військового обліку. Також суд вважає неспроможними посилання позивача на звільнення від адміністративної відповідальності відповідно до примітки до статті 210 КУпАП.

Отже, аргументи позивача щодо протиправності притягнення його до адміністративної відповідальності є безпідставними.

Фактів допущення істотного порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення та невідповідності оспорюваної постанови вимогам закону суд не встановив.

Накладене оспорюваною постановою стягнення відповідає санкції частини третьої статті 210 КУпАП у редакції.

За викладених обставин суд констатує наявність у даному випадку складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210 КУпАП, правомірність притягнення позивача до відповідальності згідно з оспорюванню постановою та, відповідно, відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

У силу статті 139 КАС України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 6, 139, 244-246, 286 КАС України, суд

ухвалив:

залишити без задоволення позовні вимоги ОСОБА_1 .

Залишити без змін винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 постанову у справі про адміністративне правопорушення від 08 липня 2024 року № 1017/1 щодо ОСОБА_1 за частиною 3 статті 210 КУпАП.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його ухвалення.

Суддя О.В. Попович