Справа № 200/1163/24
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2024-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2024 року справа №200/1163/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Блохіна А.А. , Гайдара А.В. , розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 березня 2024 р. у справі № 200/1163/24 (головуючий І інстанції Кравченко Т.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просив:

-визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Донецькій області щодо розрахунку розміру щомісячних страхових виплат ОСОБА_1 із середньої заробітної плати за професією майстер гірничий;

-зобов`язати ГУ ПФУ в Донецькій області здійснити донарахування та перерахунок з урахуванням раніше виплачених сум щомісячних страхових виплат, призначених у зв`язку із професійним захворюванням ОСОБА_1 , з дня їх призначення за професією, за якою застрахована особа працювала до моменту ушкодження здоров`я - начальника дільниці підземного з повним робочим днем в шахті.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 березня 2024 року відмовлено у задоволені позовних вимог.

Позивач, не погодившись з вищевказаним судовим рішенням, звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтуванні скарги зазначає, що суд достовірно встановивши, що з 06 липня 2023 року по 28 листопада 2023 року ОСОБА_1 перебував на лікарняному, на момент встановлення професійного захворювання, тобто станом на 15 листопада 2023 року, фактично за посадою майстра гірничого він не працював та відповідно не піддавався впливу шкідливих факторів, прийшов до висновку, що позивач повинен був надати суду, та відповідачу докази, що професійне захворювання встановлене позивачу саме за посадою начальника дільниці медико-соціальною експертною комісією.

Проте, матеріали справи не містять в тому числі висновку медико-соціальної експертної комісії, що позивач отримав професійне захворювання за посадою майстра гірничого.

Крім того Законом не передбачено, що при зверненні за призначенням страхових виплат позивач повинен надавати такі докази.

Як вбачається з Акту форми П-4 дата встановлення остаточного діагнозу ОСОБА_1 , - професійне захворювання 15.11.2023 в зв`язку із тривалим період роботи в шкідливих умовах вугільної промисловості.

Відповідно до витягу з електронного реєстру листків непрацездатності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на лікарняному з: 06.07.2023 по 04.08.2023, 05.08.2023 по 28.08.2023, 29.08.2023 по 18.09.2023,19.09.2023 по 03.10.2023,04.10.2023 по 13.10.2023,14.10.2023 по 23.10.2023,24.10.2023 по 02.11.2023,03.11.2023 по 07.11.2023,24.11.2023 по 28.11.2023.

Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , а саме записи:№ 43 з 06.07.2023 переведений на посаду майстра гірничого підземним з повним робочим днем у шахті, № 44 з 07.12.2024 звільнений в зв`язку із невідповідністю займаній посаді за станом здоров`я.

З наведених вище доказів вбачається, що ОСОБА_1 , жодного дня не працював на посаді «Майстер гірничий» так як з дня переведення 06.07.2023 на вказану посаду вже перебував на лікарняному, та звільнився з підприємства перебуваючи також на лікарняному.

Відповідно до розділу І п. 1.6 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №11 від 19.07.2018, середньомісячний заробіток для обчислення розміру страхових виплат потерпілому та особам, які мають на це право, визначається згідно з пунктами 9, 10, 11, 12, 13, 14 статті 42 Закону та Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 № 1266 (із змінами, далі - постанова Кабінету Міністрів України № 1266).

Відповідно до п.11 Порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 № 1266 розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку.

Пунктом 13 Порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 № 1266 передбачено, що середня заробітна плата обчислюється за тією професією (посадою, розрядом, роботою) на підприємстві (в цеху, на дільниці, ділянці), за якою застрахована особа працювала до моменту ушкодження здоров`я і за якою медико-соціальною експертною комісією їй встановлено стійку втрату професійної працездатності.

Як вбачається із записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , а саме запис № 42 з 02.03.2023 ОСОБА_1 , працював на посаді «начальника дільниці» підземним з повним робочим днем у шахті, тобто, до моменту ушкодження здоров`я, а тому саме за цією посадою повинна розраховуватися середня заробітна плата для розрахунку страхових виплат, ані за посадою на якій фактично рахувався після ушкодження здоров`я, але жодного дня не працював.

Судом невірно враховано висновки викладені в постанові Верховного Суду від 25 листопада 2021 року у справі № 280/2403/20, а саме суд акцентує увагу на тому, що за змістом акту розслідування причин виникнення хронічного професійного зазначено професія (посада) обрубувач, зайнятий обробленням литва наждаком і ручним способом (молотком, зубилом, пневмоінструментом) термообробки литва та обрубної дільниці у цеху сталевого литва і термообробки. Стаж роботи у цеху в умовах випливу шкідливих факторів 11 років 3 місяці. Отже, третя особа працювала в одному і тому ж цеху ДП «ДП «Завод «Електроважмаш» за однією і тією ж професію в умовах впливу шкідливих факторів не з 03.12.2018, а 11 років і 3 місяці. В свою чергу відсутнє переведення з однієї дільниці на іншу. За такого правого регулювання та встановлених обставин, колегія суддів погодилась з позицією судів попередніх інстанцій, що при розрахунку страхової виплати особі має братись до уваги середня заробітна плата за період з липня 2018 року по червень 2019 року, тобто, за останні дванадцять місяців, що передують моменту ушкодження здоров`я, а тому відсутні підстав для скасування винесеного припису відповідача про усунення виявлених під час перевірки порушень позивачем.

Тобто, на думку скаржника, у вказаному рішенні Верховного Суду, мається на увазі, що за умови якщо робітник працював на одному підприємстві більше 12 місяців без зміни умов праці навіть при переведенні на іншу посаду у розрахунковий період повинна братися заробітна плата за останні 12 місяців, а ні з часу переведення на іншу посаду до часу настання страхового випадку.

В даній справі, відповідач повідомив позивача про те, що згідно з акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, професійне захворювання встановлено на посаді «Майстер гірничий», за якою позивач перебували в трудових відносинах з 06.07.2023 по 07.12.2023. Враховуючи те, що позивач перебували у трудових відносинах за посадою «Майстер гірничий» на підприємстві менше ніж 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, середня заробітна плата обчислюється за фактично відпрацьовані календарні місяці (з першого до першого числа). Розрахунковий період для обчислення страхових виплат взято з 01.08.2023 по 30.11.2023 на підставі інформації щодо дати звільнення.

В свою чергу відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , позивач працював на підприємстві більше 12 місяців, в одному і тому ж підприємстві за однією і тією ж професію в умовах впливу шкідливих факторів відомостей щодо зміни умов праці позивача, відповідач до суду не надавав, а тому з врахуванням вище наведеної позиції Верховного Суду від 25 листопада 2021 року у справі № 280/2403/20 розрахунковим повинен бути в такому випадку період з 30.11.2022 по 30.11.2023, а ні з 01.08.2023 по 30.11.2023.

Від відповідача надійшов відзив на скаргу в якому просив залишити його без задоволення, а рішення суду без змін.

В обґрунтування зазначено, зокрема, що позивачу призначено страхові виплати у вигляді одноразової допомоги в разі стійкої втрати професійної працездатності та щомісячної страхової виплати в разі часткової чи певної втрати професійної працездатності.

На момент встановлення остаточного діагнозу (професійного захворювання) та на дату встановлення страхового випадку, тобто станом на 15 листопада 2023 року, позивач перебував в трудових відносинах з приватним акціонерним товариством «Шахтоуправління «Покровське» за посадою майстра гірничого підземного з повним робочим днем в шахті.

Згідно з пунктом 12. «Відомості про хворого» акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння), від 08 грудня 2023 року за формою П-4 професійне захворювання встановлено на посаді «Майстер гірничий», за якою позивач перебував в трудових відносинах з 06.07.2023 по 07.12.2023.

Акт відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону №1105 є підставою для здійснення страхових виплат, а в подальшому встановлений ступінь втрати професійної працездатності, що підтверджено випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги до довідки серії 12 ААА № 139759 від 21 грудня 2023 року.

Пунктом 13 Порядку №1266 передбачено, що середня заробітна плата обчислюється за тією професією (посадою, розрядом, роботою) на підприємстві (в цеху, на дільниці, ділянці), за якою застрахована особа працювала до моменту ушкодження здоров`я і за якою медико-соціальною експертною комісією їй встановлено стійку втрату професійної працездатності.

Оскільки за посадою «майстер гірничий» позивач пропрацював менш ніж 12 календарних місяців, середня заробітна плата обчислена за фактично відпрацьовані календарні місяці (з першого до першого числа).

Розрахунковий період для обчислення страхових виплат взято з 01.08.2023 по 30.11.2023 на підставі інформації щодо дати звільнення позивача. Згідно із трудової книжки зазначена дата звільнення 07.12.2023, тому за посадою «Майстер гірничий» відпрацьовано 4 календарних місяця.

Відповідач зауважує, що з розрахункового періоду виключено час перебування на лікарняному в серпні 2023 року та вересні 2023 року (повні календарні місяці) та 13 календарних дня жовтня 2023 року.

Розмір середньої заробітної плати складає 18827,14 грн. з розрахунку загальної суми заробітної плати в розмірі 29688,12 грн. на підставі даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, кількості днів в розрахунковому періоді виплати, яка складає 48 днів (30 календарних дня листопада 2023 року та 18 календарних дня жовтня 2023 року), коефіцієнту середньомісячної кількості календарних днів у році, який становить 30,44 та ступені втрати професійної працездатності в розмірі 50%.

Кінцевий розмір щомісячної страхової виплати становить 9413,57 грн. ((29688,12 грн. /48 дня * 30,44) * 50% = 9413,57 грн.).

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

02 січня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Донецькій області з заявою № 16 про призначення страхової виплати у зв`язку з професійним захворюванням.

Разом з цією заявою позивач надав паспорт громадянина України, картку платника податків, довідки МСЕК 12 ААА, 12 ААВ, трудову книжку, акт за формою П-4, довідку про заробітну плату, заяву банк та пам`ятку, що підтверджено розпискою-повідомленням.

09 січня 2024 року ГУ ПФУ в Донецькій області прийняло рішення № 5001-24-1 про призначення ОСОБА_1 страхової виплати одноразової допомоги потерпілому в разі стійкої втрати працездатності за період з 21 грудня 2023 року по 31 грудня 2023 року в сумі 23 450,00 грн та щомісячної страхової виплати в разі часткової чи повної втрати працездатності на період з 21 грудня 2023 року по 31 грудня 2026 року в розмірі 9 413,57 грн.

При цьому, як свідчить розрахунок щомісячної страхової виплати, при визначенні розміру щомісячної страхової виплати відповідач врахував заробітну плату ОСОБА_1 за жовтень 2023 року (кількість фактично відпрацьованих днів 18) 0,00 грн та за листопад 2023 року (кількість фактично відпрацьованих днів 30) 29 688,12 грн.

У відповідь на звернення позивача від 22 січня 2024 року № ВЕБ-05001-Ф-С-24-012202 листом від 13 лютого 2024 року № 3121-1483/А-02/8-0500/24 ГУ ПФУ повідомило, що 02 січня 2024 року надійшла заява позивача про призначення одноразової допомоги в разі стійкої втрати професійної працездатності та щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати. Розрахунок щомісячної страхової виплати здійснюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячної заробітної плати потерпілого за 12 календарних місяців перед настанням страхового випадку. Згідно з актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, професійне захворювання встановлено на посаді майстер гірничий, за якою позивач перебував в трудових відносинах з 06 липня 2023 року по 07 грудня 2023 року. Враховуючи те, що позивач перебував в трудових відносинах за посадою майстер гірничий на підприємстві менше ніж 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, середня заробітна плата обчислюється за фактично відпрацьовані календарні місяці (з першого до першого числа). Розрахунковий період для обчислення страхових виплат взято з 01 серпня 2023 року по 30 листопада 2023 року на підставі інформації щодо дати його звільнення. Згідно з трудовою книжкою дата звільнення 07 грудня 2023 року, отже за посадою майстер гірничий відпрацьовано 4 календарних місяця.

ГУ ПФУ в Донецькій області зауважило, що з розрахункового періоду виключило час перебування на лікарняному в серпні 2023 року та вересні 2023 року (повні календарні місяці) та 13 календарних дня жовтня 2023 року. Розмір середньої заробітної плати складає 18 827,14 грн з розрахунку загальної суми заробітної плати в розмірі 29 688,12 грн на підставі даних Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Кількість днів в розрахунковому періоді виплати складає 48 днів (30 календарних днів листопада 2023 року та 18 календарних дня жовтня 2023 року). Коефіцієнт середньомісячної кількості календарних днів у році становить 30,44. Ступень втрати професійної працездатності 50%. До розрахунку середньої заробітної плати взято заробітну плату: за жовтень 2023 року (фактично відпрацьованих 18 днів) 0,00 грн та за листопад 2023 року (фактично відпрацьованих 30 днів) 29 688,12 грн. Отже, кінцевий розмір щомісячної страхової виплати становить 9 413,57 грн ((29 688,12 грн /48 дня х 30,44) х 50% = 9 413,57 грн).

Позивачу роз`яснено, що він має право звернутися до ГУ ПФУ в Донецькій області з заявою про перерахунок з урахуванням інформації про сплату його страхувальником єдиного внеску та розміром заробітної плати за жовтень 2023 року.

Крім того, позивачу повідомлено, що у разі незгоди з відповіддю органів Пенсійного фонду України, він має право оскаржити їх дії або бездіяльність до вищого органу або в судовому порядку.

Відповідно до записів в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 :

Запис 41 14 липня 2021 року на підставі наказу від 12 липня 2021 року № 5764кпр ОСОБА_1 був прийнятий на роботу до приватного акціонерного товариства Шахтоуправління Покровське на посаду заступника начальника дільниці підземного з повним робочим днем в шахті.

Запис 42 02 березня 2023 року на підставі наказу від 02 березня 2023 року № 493кп позивач був переведений на посаду начальника дільниці підземного з повним робочим днем в шахті.

Запис 43 06 липня 2023 року на підставі наказу від 06 липня 2023 року № 1438кп позивач переведений на посаду майстра гірничого підземного з повним робочим днем в шахті.

Запис 44 07 грудня 2023 року на підставі наказу від 07 грудня 2023 року № 2672вк позивач був звільнений у зв`язку з виявленням невідповідності займаній посаді за станом здоров`я за п. 2 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України.

Як свідчить Витяг з електронного реєстру листків непрацездатності від 27 лютого 2024 року № 6208 2121 6431 1268, в період з 01 червня 2023 року по 31 грудня 2023 року ОСОБА_1 перебував у стані тимчасової непрацездатності (на лікарняному) з 06 липня 2023 року по 04 серпня 2023 року, з 05 серпня 2023 року по 28 серпня 2023 року, з 29 серпня 2023 року по 18 вересня 2023 року, з 19 вересня 2023 року по 03 жовтня 2023 року, з 04 жовтня 2023 року по 13 жовтня 2023 року, з 14 жовтня 2023 року по 23 жовтня 2023 року, з 24 жовтня 2023 року по 02 листопада 2023 року, з 03 листопада 2023 року по 07 листопада 2023 року, з 24 листопада 2023 року по 28 листопада 2023 року.

З акта розслідування причини виникнення хронічного захворювання (отруєння) (форма П-4), затвердженого начальником Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці Королем В. 08 грудня 2023 року, вбачається, що Комісія провела розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) діагноз хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху (ІІІ ст.) за класифікацією Остапкович В.С. та Пономарьової Н.І.; хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого захворювання, дифузний пневмофіброз, ЛН ІІ ст. (другого ст.). Дата встановлення остаточного діагнозу 15 листопада 2023 року. Найменування закладу охорони здоров`я, який встановив діагноз клініка профілактичних захворювань державна установа Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України. Захворювання виявлено під час медичного огляду, звернення при зверненні до профпатолога КНП Покровська міська лікарня Покровської міської ради Донецької області. Відомості про хворого ОСОБА_1 ; стать чоловіча, вік (повних років) 45 років, професія (посада) майстер гірничий (1222.2); стаж роботи 27 років 08 місяців 27 днів, за професією 14 років 07 місяців 05 днів, в умовах впливу шкідливих факторів 22 роки 07 місяців 20 днів. . Висновок про наявність шкідливих умов праці згідно з Гігієнічною класифікацією праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробного середовища, важкості та напруженості трудового процесу, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 квітня 2014 року № 248, умови працю ОСОБА_1 за концентрацією пилу в повітрі робочої зони до третього класу четвертого ступеню; за параметрами мікроклімату до третього класу першого ступеню; за рівнем шуму до третього класу другого ступеню; за важкістю праці до третього кладу другого ступеню. Діагноз хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху (ІІІ ст.) за класифікацією Остапкович В.Є. та Пономарьової Н.В. (Н 90.3); хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, дифузійний пневмофіброз, ЛН ІІ ст. (другого ст.) (J 41.0). Супутній діагноз Люмбалгія. Гіпертонічна хвороба ІІ ст., ст. 3 СН 1 ст. Ризик 3. Пресбіопія. Ангіопатія сітківки обох очей. На момент розслідування хворий ОСОБА_1 перебуває на амбулаторному лікуванні. Хронічне професійне захворювання виникло за таких обставин У зв`язку з недосконалістю технологічного процесу (зокрема, через виділення значних концентрацій пилу, переважно фіброгенної дії) недостатньою забезпеченістю засобами індивідуального захисту від пилу (фільтрами до протипилових респіраторів). ОСОБА_1 виконував роботи в умовах впливу пилу, переважно фіброгенної дії, концентрація якого перевищувала ГДК, та виробничого шуму, еквівалентний рівень якого перевищував гранично допустимий. Причина виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) Пил переважно фіброгенної дії фактична величина 30,2-130,5 мг/м3, при нормативному значенні 2 мг/м3; тривалість дії упродовж зміни 84-90,3% зміни. Важкість праці маса вантажу, що підіймається та переміщується фактична величина 12 кг при нормативному значенні 30 кг. Виробничий шум фактична величина 85-90 дБА, при нормативному значенні 80 дБА. Робоча поза в нахиленому положенні більше 30° 7-30% зміни, при нормативному значенні до 30° - 25% зміни. Нахили корпусу фактичне значення 25-52 рази, при нормативному значенні 50-100 разів.

Згідно з довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА № 139759 від 21 грудня 2023 року, за наслідками первинного огляду ОСОБА_1 встановлена інвалідність ІІІ групи внаслідок професійного захворювання; ступінь втрати професійної працездатності 50%, із них 30% хронічний бронхіт, 20% хронічна сенсоневральна приглухуватість.

Як свідчить виписка з акта огляду медико-соціальною експертною комісією про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги до довідки серії 12 ААА № 139759 від 21 грудня 2023 року:8. Причина втрати професійної працездатності J 41.0, Н 90.3, професійне захворювання. 9. Дата встановлення страхового випадку висновок ЦЛБК № 45/1064 від 15 листопада 2023 року.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначає

Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV (далі - Закон № 1105-XIV) відповідно до Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючим громадянам щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, у разі нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, охорони їхнього життя та здоров`я.

Статтею 38 Закону № 1105-XIV встановлено, що територіальні органи уповноваженого органу управління розглядають справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи і приймають відповідні рішення протягом 10 календарних днів, не враховуючи дня надходження зазначених документів.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 30 Закону № 1105-ХIV, страховими виплатами є грошові суми, які уповноважений орган управління виплачує застрахованій особі чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України "Про охорону праці".

Підставою для оплати потерпілому витрат на проведення професійної реабілітації, оплати соціальних послуг, а також для здійснення страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами.

Частиною 7 статті 30 цього Закону встановлено, що страхові виплати складаються із: 1) щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати (або відповідної її частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата); 2) страхової виплати у встановлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого); 3) страхової виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності; 4) страхових витрат на професійну реабілітацію та соціальну допомогу; 5) допомоги по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Статтею 36 Закону № 1105-ХІV встановлені щомісячні страхові виплати та інші витрати на відшкодування шкоди.

Відповідно до ч. 1, 8, 9 ст. 36 Закону № 1105-ХІV сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячної заробітної плати, яку потерпілий мав до ушкодження здоров`я.

Максимальний розмір щомісячної страхової виплати не може перевищувати чотири мінімальні заробітні плати.

Максимальний розмір щомісячної страхової виплати після проведеного перерахування відповідно до частини другої статті 31 цього Закону не може перевищувати чотири мінімальні заробітні плати.

Мінімальний розмір призначеної щомісячної страхової виплати потерпілому у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності не може бути меншим за мінімальну заробітну плату.

Середньомісячна заробітна плата для обчислення суми страхових виплат потерпілому у зв`язку із втраченою ним заробітною платою (або відповідною її частиною) визначається згідно з порядком обчислення середньої заробітної плати для виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Під час обчислення середньомісячної заробітної плати враховуються всі види виплат, на які нараховувалися страхові внески.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону №1105-ХІV для призначення страхових виплат потерпілий або особи, які мають право на такі виплати у разі смерті потерпілого, подають до уповноваженого органу управління в електронній формі через Єдиний державний вебпортал електронних послуг або веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України заяву про призначення виплати (особисто або через уповноваженого представника) за формою, затвердженою правлінням Пенсійного фонду України.

За малолітніх або неповнолітніх осіб заяву подає один із батьків або інший законний представник.

Заява може бути подана до Пенсійного фонду України у формі паперового документа.

З метою вдосконалення порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат і здійснення управліннями (відділеннями) виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України страхових виплат потерпілим (членам їх сімей) у разі настання нещасного випадку на виробництві та/або професійного захворювання, керуючись статтями 7, 36, 37, 39, 41-48 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», правління Фонду соціального страхування України постановило затвердити Порядок №11.

Пунктом 1.1, 1.2 Порядку №11 встановлено, що дія цього Порядку поширюється на потерпілих від нещасного випадку на виробництві та/або професійного захворювання (далі - потерпілі) та осіб, які мають право на страхові виплати в разі втрати годувальника.

У разі настання страхового випадку управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, або в межах повноважень відділення виконавчої дирекції Фонду в районах і містах обласного значення (далі - управління (відділення) Фонду) зобов`язані своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну потерпілому внаслідок ушкодження його здоров`я або в разі його смерті особам, які мають на це право, виплачуючи, зокрема, одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого.

Зі змісту пунктів 1.3, 1.4 Порядку № 11 випливає, що Управління (відділення) Фонду розглядають справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або осіб, які мають право на страхові виплати, за наявності усіх необхідних документів, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон) та цим Порядком і приймають відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження останнього документа.

Рішення про страхові виплати приймається начальником управління Фонду або за його письмовим дорученням начальником підпорядкованого відділення Фонду та оформляється постановою (у тому числі в разі призначення страхової виплати за рішенням суду), у якій зазначаються дані про потерпілого та осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах.

Пунктом 1.6 Порядку №11 встановлено, що середньомісячний заробіток для обчислення розміру страхових виплат потерпілому та особам, які мають на це право, визначається згідно з пунктами 9, 10, 11, 12, 13, 14 статті 42 Закону та Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 № 1266 (із змінами, далі - постанова Кабінету Міністрів України № 1266).

Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 р. № 1266.

За положенням пункту 1 Порядку, цей Порядок визначає механізм обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності (далі - страхові виплати), у разі настання страхового випадку, а також оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів підприємства, установи, організації, у тому числі резидента Дія Сіті, або фізичної особи, яка використовує працю найманих працівників (далі - роботодавці).

Відповідно до цього Порядку обчислюється також середня заробітна плата (грошове забезпечення) у разі, коли застрахованим особам згідно із законодавством встановлюються додаткові виплати понад розміри та тривалість виплат за страхуванням на випадок безробіття.

Згідно пункту 3 Порядку № 1266, середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок та / або страхові внески на відповідні види загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - страхові внески), на кількість календарних днів зайнятості (відповідно до видів страхування - період перебування у трудових відносинах, виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами, проходження служби, провадження підприємницької або іншої діяльності, пов`язаної з отриманням доходу безпосередньо від такої діяльності) у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, - тимчасова непрацездатність, відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами, відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком, відпустка без збереження заробітної плати, призупинення дії трудового договору у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, період, протягом якого працівник проходив строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або проходив військову службу за контрактом, зокрема шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення, і за ним не зберігався роботодавцем середній заробіток за такий період (далі - поважні причини). В такому ж порядку обчислюється середньоденна сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка є працівником або гіг-спеціалістом резидента Дія Сіті, з якої фактично сплачено страхові внески.

Згідно з п. 4 Порядку № 1266 середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) не може перевищувати максимальну величину бази нарахування єдиного внеску з розрахунку на один календарний день, яка обчислюється шляхом ділення встановленого її розміру в останньому місяці розрахункового періоду на середньомісячну кількість календарних днів (30, 44).

Відповідно до п. 5 Порядку № 1266 у разі коли середня заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється відповідно до п. п. 9, 10, 12, 20, 28 і 29 цього Порядку, середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) за один календарний день визначається шляхом ділення тарифної ставки (посадового окладу), мінімальної заробітної плати або їх частини (у разі, коли особа працює у режимі неповного робочого дня чи тижня), двократного розміру мінімальної заробітної плати на середньомісячну кількість календарних днів (30, 44).

Абз. 1 п. 6 Порядку № 1266 визначено, що у разі коли страхові виплати призначаються виходячи з розміру середньомісячної заробітної плати (доходу), середньомісячна заробітна плата (дохід) обчислюється шляхом множення середньої заробітної плати (доходу) за один календарний день на середньомісячну кількість календарних днів (30, 44).

За пунктом 7 Порядку № 1266, розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата (дохід, грошове забезпечення), є 12 календарних місяців, що передують місяцю настання страхового випадку (для розрахунку допомоги по безробіттю - реєстрації особи в державній службі зайнятості як безробітної).

Відповідно до п. 11 Порядку № 1266 розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку.

Якщо застрахована особа перебувала у трудових відносинах менше ніж 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, середня заробітна плата обчислюється за фактично відпрацьовані календарні місяці (з першого до першого числа).

У разі коли застрахована особа перебувала у трудових відносинах менше ніж календарний місяць за місцем роботи, де стався страховий випадок, середня заробітна плата обчислюється за фактично відпрацьований час (календарні дні) перед настанням страхового випадку.

Згідно з п. 12 Порядку № 1266 якщо у розрахунковому періоді перед настанням страхового випадку застрахована особа з поважних причин не мала заробітку або страховий випадок настав у перший день роботи, середня заробітна плата визначається виходячи з тарифної ставки (посадового окладу) або її частини, встановленої на день настання права на страхову виплату. У разі коли тарифна ставка (посадовий оклад) не встановлена та відповідні дані відсутні, розрахунок проводиться виходячи з розміру мінімальної заробітної плати (або її частини), встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

Відповідно до п. 13 Порядку № 1266 середня заробітна плата обчислюється за тією професією (посадою, розрядом, роботою) на підприємстві (в цеху, на дільниці, ділянці), за якою застрахована особа працювала до моменту ушкодження здоров`я і за якою медико-соціальною експертною комісією їй встановлено стійку втрату професійної працездатності.

Суд зазначає, що нормою ст. 36 Закону № 1105-ХІV визначено, що сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно середньомісячної заробітної плати, яку потерпілий мав саме до ушкодження здоров`я. За загальним правилом розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата для розрахунку виплат за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, є 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку. При цьому, середня заробітна плата обчислюється саме за тією професією (посадою, розрядом, роботою) на підприємстві (в цеху, на дільниці, ділянці), за якою застрахована особа працювала до моменту ушкодження здоров`я і за якою медико-соціальною експертною комісією їй встановлено стійку втрату професійної працездатності.

Позивач вважає, що має право на обчислення щомісячної страхової виплати із середньої заробітної плати за посадою начальника підземної дільниці, за якою він працював до моменту ушкодження здоров`я.

Матеріали справи свідчать, що позивачу розрахунок розміру щомісячних страхових виплат здійснено із середньої заробітної плати за професією майстер гірничий.

Як зазначалось, відповідно до записів в трудовій книжці позивача, 14 липня 2021 року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу до приватного акціонерного товариства Шахтоуправління Покровське на посаду заступника начальника дільниці підземного з повним робочим днем в шахті; 02 березня 2023 року на цьому ж підприємстві переведений на посаду начальника дільниці підземного з повним робочим днем в шахті; 06 липня 2023 року переведений на посаду майстра гірничого підземного з повним робочим днем в шахті; 07 грудня 2023 був звільнений у зв`язку з виявленням невідповідності займаній посаді за станом здоров`я за п. 2 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України.

Згідно з п. п. 9, 14 акта розслідування причини виникнення хронічного захворювання (отруєння) (форма П-4) датою встановлення ОСОБА_1 остаточного діагнозу (хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху (ІІІ ст.) за класифікацією Остапкович В.Є. та Пономарьової Н.В. (Н 90.3); хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, дифузійний пневмофіброз, ЛН ІІ ст. (другого ст.) (J 41.0)) є 15 листопада 2023 року.

У п. 12 акта розслідування причини виникнення хронічного захворювання (отруєння) (форма П-4) зазначено, що ОСОБА_1 працює за професією (обіймає посаду) майстер гірничий (1222.2); стаж роботи 27 років 08 місяців 27 днів, за професією 14 років 07 місяців 05 днів, в умовах впливу шкідливих факторів 22 роки 07 місяців 20 днів.

Відповідно до п. 17 акта розслідування причини виникнення хронічного захворювання (отруєння) (форма П-4) хронічне професійне захворювання виникло у зв`язку з недосконалістю технологічного процесу (зокрема, через виділення значних концентрацій пилу, переважно фіброгенної дії) недостатньою забезпеченістю засобами індивідуального захисту від пилу (фільтрами до протипилових респіраторів). ОСОБА_1 виконував роботи в умовах впливу пилу, переважно фіброгенної дії, концентрація якого перевищувала ГДК, та виробничого шуму, еквівалентний рівень якого перевищував гранично допустимий.

Причина виникнення хронічного професійного захворювання пил переважно фіброгенної дії та виробничий шум (п. 18 акта розслідування причини виникнення хронічного захворювання (отруєння) (форма П-4)).

Згідно з довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА № 139759 від 21 грудня 2023 року, за наслідками первинного огляду ОСОБА_1 встановлена інвалідність ІІІ групи внаслідок професійного захворювання; ступінь втрати професійної працездатності 50%, із них 30% хронічний бронхіт, 20% хронічна сенсоневральна приглухуватість.

З виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги до довідки серії 12 ААА № 139759 від 21 грудня 2023 року вбачається, що причиною втрати професійної працездатності позивача є професійне захворювання J 41.0, Н 90.3, а датою встановлення страхового випадку 15 листопада 2023 року.

Таким чином, датою встановлення позивачу професійного захворювання та як наслідок, датою виникнення у позивача права на отримання щомісячної страхової виплати є 15 листопада 2023 року.

Станом на 15 листопада 2023 року позивач перебував в трудових відносинах з приватним акціонерним товариством Шахтоуправління Покровське за посадою майстра гірничого підземного з повним робочим днем в шахті.

Отже, професією (посадою, розрядом, роботою) на підприємстві (в цеху, на дільниці, ділянці), за якою застрахована особа працювала до моменту ушкодження здоров`я і за якою медико-соціальною експертною комісією їй встановлено стійку втрату професійної працездатності, є майстер гірничий.

На підставі викладеного, враховуючи встановлені судом обставини, суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовної заяви.

За положенням ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 березня 2024 р. у справі № 200/1163/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 24 грудня 2024 року.

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді А.В. Гайдар

А.А. Блохін