Справа № 175/12773/24
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2024-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 грудня 2024 року м. Дніпросправа № 175/12773/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2024 року (суддя Шаповалова І.С.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про скасування постанови,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 № 342 від 26.07.2024.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Зазначає, що розгляд справи здійснено поверхнево, відповідач не взяв до уваги медичні документи, які підтверджують поважні причини неявки позивача за повісткою ТЦК.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 19.07.2024 отримав повістку з викликом з`явитися до ТЦК 20.07.2024 о 08:00 год.

У зв`язку з неявкою військовозобов`язаного в призначений час та дату до ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідачем 22.07.2024 направлено до відділу № 1 Краматорського РУП ГУНП звернення за вих. № 11/4669 щодо доставлення ОСОБА_1 до ТЦК.

Того ж дня, 22 липня 2024 року, було забезпечено прибуття ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_1 складено протокол від 22.07.2024 № 11/4689 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, який містить пояснення ОСОБА_1 щодо причин неявки до ТЦК за повісткою постійна зайнятість доглядом на непрофесійній основі.

Також, в протоколі міститься підпис ОСОБА_1 про ознайомлення з правами та обов`язками, передбаченими законодавством, а також про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 в призначений день та час 29.07.2024 о 10:00 год., до ІНФОРМАЦІЯ_1 не з`явився.

За результатом розгляду справи визнано військовозобов`язаного ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 17 000,00 грн.

Названа постанова є предметом оскарження в даній справі.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 210-1 КУпАП, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, серед яких є обов`язок з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці.

Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються:

перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк;

смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Отже, закон імперативно визначає лише дві причини, які визнаються поважними в разі неявки до ТЦК за повісткою, серед яких така, як надання постійного догляду за хворою особою на непрофесійній основі, не передбачена.

Відтак, при складанні протоколу та розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідач обґрунтовано не взяв до уваги пояснення ОСОБА_1 з цього приводу.

Щодо посилання апелянта на приписи постанови Кабінету Міністрів України від 28.07.2010 № 673, яка затверджує перелік поважних причин неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста для призову за збори, остання, як підзаконний акт, може бути застосована лише в частині, яка не суперечить положенням законів.

Більш того, названа постанова взагалі не є застосовною до спірних правовідносин, адже остання пов`язана з неявкою військовозобов`язаного чи резервіста для призову на збори, тоді як в даній справі повістка № 494 була вручена позивачеві з метою визначення призначення на особовий період.

Як встановлено судом та не спростовано належними доказами позивачем, останній не надав до ТЦК документи, які підтверджують наявність поважних причин неявки 20.07.2024 о 08:00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_1 за повісткою № 494, які визначені статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Не надані належні та допустимі докази наявності таких обставин й до суду.

Відтак, оскаржувана постанова ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, є правомірною.

При цьому не є слушними доводи апелянта, що він мав право повідомити ТЦК про причини неявки протягом трьох діб, не змінюють юридичну оцінку обставин даної справи, адже: по-перше, закон покладає на військовозобов`язаного обов`язок повідомити територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про такі причини у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття, тоді як позивач не довів, що до 22.07.2024 він не мав можливості виконати приписи чинного законодавства в цій частині; по-друге, направлення ТЦК до органу поліції подання про доставлення ОСОБА_1 через 2 доби після визначеної в повістці дати, не є порушенням прав та інтересів військовозобов`язаного, адже позивач в цей день мав можливість подати належні документи, які підтверджують поважні причини неявки до ТЦК 20.07.2024, що виключало б притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Відповідні документи не були подані позивачем ані 22.07.2024, ані до 26.07.2024 (дата розгляду справи про адміністративне правопорушення), що стало обґрунтованою підставою для прийняття оскаржуваної постанови.

Враховуючи сукупність наведених обстави, колегія суддів доходить висновку, що правові підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 286, 316, 322, Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2024 року в адміністративній справі № 175/12773/24 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з 24 грудня 2024 року та оскарженню не підлягає.

Повна постанова складена 24 грудня 2024 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя Н.А. Бишевська

суддя А.В. Суховаров