Справа № 520/24175/24
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2024-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2024 року № 520/24175/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабаєва А.І. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в м.Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив суд:

- визнати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 протиправною та скасувати рішення ГУ ПФУ в Одеській обл. №00 від 06.02.2024 на заміну рішення про відмову № 00 від 21.01.2023;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області зарахувати до пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи з 16.07.1986 по 14.02.1989 рр., з 22.02.1989 по 27.02.1995, з 14.01.1997 по 20.10.1998 рр., з 11.05.2000 по 23.10.2000 рр.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішення ГУ ПФУ в Одеській обл. №00 від 06.02.2024 на заміну рішення про відмову № 00 від 21.01.2023, є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 13 січня 2023 року із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області було прийнято рішення №00 від 21.01.2023 р., яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії в зв`язку з недостатньою кількість пільгового стажу необхідного для призначення пенсії.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.08.2023 по справі № 520/9195/23 визнано відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 протиправною. Скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №00 від 21.01.2023 р. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути питання щодо призначення пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах за Списком №2, з урахуванням періодів роботи ОСОБА_1 з 01.01.1992 року по 03.05.2000 року, з урахуванням висновків суду.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення №00 від 06.02.2024, яким відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У вищевказаному рішенні зазначено, що до пільгового стажу не зараховано періоди, згідно довідки від 29.12.2006 №20/11697 роботи в рф, оскільки документ не містить апостиля. Вказано, що згідно рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.08.2023 р. по справі №520/9195/23 зараховано до страхового стажу роботи з 01.01.1992 по 03.05.2000. Зазначено, що до страхового стажу в пільговому обчислені із розрахунку 1 рік 6 місяців не зараховано періоди роботи в районах Крайньої Півночі: з 22.02.1989 по 31.12.1990, згідно довідки від 29.12.2006 № 20/11697, оскільки документ не містить апостиля та відсутня інформація про укладення договору; з 01.01.1991 по 03.05.2000, згідно довідки від 29.12.2006 № 20/11697, оскільки не передбачено пунктом 5 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач, вважаючи протиправним оскаржуване рішення, звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Згідно з п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (надалі по тексту також - № 1788-XII), що застосовується в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII згідно рішення Конституційного суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: "На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах".

З 11.10.2017 набрав чинності Закон України від 03.10.2017 № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», яким внесені зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі по тексту також - № 1058-IV).

Відповідно до п. 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV (у редакції, станом на час звернення позивача за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

За нормами ст. 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з приписами п. п. 2 п. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV, право на пільгову пенсію за віком мають чоловіки, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Згідно постанови Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 "Про затвердження списків виробництв, цехів, професій і посад робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах" професія бурові працівники передбачена Списками №2 як така, зайнятість на якій під час виконання трудових обов`язків дає право особі на пенсію за віком на пільгових умовах.

Так, в оскаржуваному рішенні зазначено, що до пільгового стажу не зараховано періоди, згідно довідки від 29.12.2006 №20/11697 роботи в рф, оскільки документ не містить апостиля. Вказано, що згідно рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.08.2023 р. по справі №520/9195/23 зараховано до страхового стажу роботи з 01.01.1992 по 03.05.2000. Зазначено, що до страхового стажу в пільговому обчислені із розрахунку 1 рік 6 місяців не зараховано періоди роботи в районах Крайньої Півночі: з 22.02.1989 по 31.12.1990, згідно довідки від 29.12.2006 № 20/11697, оскільки документ не містить апостиля та відсутня інформація про укладення договору; з 01.01.1991 по 03.05.2000, згідно довідки від 29.12.2006 № 20/11697, оскільки не передбачено пунктом 5 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідач щодо зарахування до пільгового стажу роботи періодів з 16.07.1986 по 14.02.1989, з 22.02.1989 по 27.02.1995, з 14.01.1997 по 20.10.1998, з 11.05.2000 по 23.10.2000 зазначив, що на підтвердження пільгового стажу за спірні періоди Позивачем було надано до Головного управління довідку від 29.12.2006 №20/11697, видану на території РФ. Зазначив, що з 01.01.2023 РФ припинила участь в Угоді про гарантії прав держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Суд зазначає що положеннями ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно записів № 1-12 Трудової книжки серії НОМЕР_1 та Довідки №20/11697 позивач працював з 22.02.1989 по 27.02.1995 рр. слюсарем ремонтником 4го розряду прокатно-ремонтного цеху бурового обладнання, помічником бурильника, інженером з буріння, буровим майстром, помічником бурового майстра та головним інженером управління бурових робіт в Красноградському управлінні бурових робіт ПО «Укрбургаз», район Крайньої Півночі Ямало-Ненецького автономного округу, посади передбачені Списком №2.

Згідно записів № 16-17 трудової книжки та довідки №20/11697 позивач працював з 14.01.1997 по 20.10.1998 рр. начальником бурової установки в Управлінні розвідувального буріння ПО «Тюменбургаз», Крайня Північ Ямало- Ненецького автономного округу.

Згідно записів № 20-21 трудової книжки та довідки №08-03-683, №08-03684 позивач працював з 11.05.2000 по 23.10.2000 рр. начальником установки бурової в Хрестищенському відділенні бурових робіт бурового управління «Укрбургаз».

Також, позивачем надано наказ №201 про затвердження робочих місць працівників на яких підтверджене пільгове пенсійне забезпечення згідно проведеної атестації робочих місць.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як передбачено п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Суд зазначає, що відповідно до п. 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка підписана та набрала чинності 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Отже, наведені положення вказаних Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Суди розглядаючи справу №520/9195/23 від 28.08.2023 року прийшли до висновку, що частина 2 статті 13 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення передбачає, що пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають, припинення участі в цій Угоді, не є підставою для відмови в обчисленні стажу роботи позивача, так як такий стаж набутий до ухвалення такого рішення.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, періоди роботи позивача з 22.02.1989 по 27.02.1995, з 14.01.1997 по 20.10.1998. підлягають зарахуванню до пільгового стажу за Списком № 2.

При цьому, період роботи позивача з 11.05.2000 по 23.10.2000 зараховано до пільгового стажу за Списком № 2, що підтверджується розрахунком стажу наданим відповідачем.

Таким чином, позовні вимоги в частині зарахування до пільгового стажу за Списком № 2 періоду роботи з 11.05.2000 по 23.10.2000 задоволенню не підлягають.

Відповідно до довідки Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу №195 від 26.09.2022 року зараховано студентом 1-го курсу Івано-Франківського інституту нафти і газу денної форми навчання газонафтопромислового факультету за фахом «Буріння нафтових і газових свердловин» з 01.09.1983 р. (наказ № 264/7 від 27.08.1983 р.). ОСОБА_1 поновлено на навчання (наказ № 293/7 від 18.07.1986 р.). ОСОБА_1 - студента 4-го курсу гр. НБ-85-2 переведено на заочну форму навчання (Наказ № 58/7 від 18.02.1989 р.).

Отже, в період з 18.07.1986 по 14.02.1989 рр. позивач продовжив навчання за спеціальністю «буріння нафтових і газових свердловин» в Івано-Франківському інституті нафти та газу.

Згідно ст.38 Закону України "Про професійно-технічну освіту" час навчання в професійно-технічному учбовому закладі зараховується в трудовий стаж учня, слухача, у тому числі в стаж роботи за фахом, яка надає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу по придбаній професії не перевищує 3 місяці.

Як вбачається з довідки № 195 від 26.09.2022 року позивач закінчив денне навчання за професією гірничий інженер газопромислового факультету 18.02.1989 року та згідно трудової книжки позивача він 22.02.1989 року влаштовано на роботу за спеціальністю. Період між навчання та зарахуванням на роботу не перевищує трьох місяців.

Таким чином, період навчання з 18.07.1986 р. по 18.02.1989 р. підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача за Списком №2.

При цьому, позивач просив суд зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу період навчання, який розпочався з 16.07.1986. Проте, згідно наданої довідки період навчання позивача розпочався з 18.07.1986. Отже, позовні вимоги щодо зарахування стажу навчання з 16.07.1986 задоволенню не підлягають.

За таких обставин, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №00 від 06.02.2024 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 2 період навчання з 18.07.1986 по 18.02.1989, та періоди роботи з 22.02.1989 по 27.02.1995, з 14.01.1997 по 20.10.1998.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач заявив позовну вимогу немайнового характеру. Позивачем було додано до позовної заяви документ про сплату судового збору у сумі 1211,20 грн.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" № 3674-VI від 08.07.2011 року судовий збір за подання позову до адміністративного суду немайнового характеру, який подано фізичною особою, підлягає сплаті в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Позивачем було подано дану позовну заяву через систему "Електронний суд".

Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в частині 968,96 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, Одеська обл., м. Одеса, вул. Канатна, б. 83) про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №00 від 06.02.2024 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 2 період навчання з 18.07.1986 по 18.02.1989 та періоди роботи з 22.02.1989 по 27.02.1995, з 14.01.1997 по 20.10.1998.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, 65107, Одеська обл., м. Одеса, вул. Канатна, б. 83) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаєв А.І.