Справа № 520/20110/24
Суддя: Ніколаєва О.В.
Дата ухвалення: 2024-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

23 грудня 2024 року справа №520/20110/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Ніколаєвої Ольги Вікторівни, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській

області

та Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій

області

про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту відповідач-1, ГУ ПФ України в Харківській області) та Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі по тексту відповідач-2, ГУ ПФ України в Запорізькій області) в якій просить:

- визнати протиправним рішення відповідача-2 № 04 від 16.07.2024 щодо відмови у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 відповідно до ст.142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»;

- зобов`язати відповідача-1 здійснити позивачу перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 64% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, обчисленої на підставі довідок ТУ ДСА у Харківській області № 04-49/319 від 26.06.2024 та № 04- 49/339 від 08.07.2024, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2684,00 грн у період з 15.04.2023 по 31.12.2023 та в розмірі 3028,00 грн у період з 01.01.2024, з врахуванням раніше сплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що розмір посадового окладу позивача, з якої першим відповідачем здійснено обрахунок довічного грошового утримання, визначений ним, виходячи з базового посадового окладу судді місцевого суду відповідно до абзацу 5 статті 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2023 рік" у розмірі 2102,00 грн., тобто 78825,00 грн. Між тим, згідно довідок ТУ ДСА України в Харківській області № 04-49/319 від 26.06.2024 р. та № 04-49/339 від 08.07.2024 "Про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці", посадовий оклад позивача станом на 01 січня 2023 р. становить 100650,00 грн. а з 1 січня 2024 р. -113550,00 грн., тобто тридцять прожиткових мінімумів для працездатних осіб у відповідний рік, відповідно до правової позиції Верховного Суду від 13.09.2023 р. у справі № 240/44080/21. На підставі викладеного просив задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Ніколаєвій Ользі Вікторівні.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Цією ж ухвалою відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання ухвали про відкриття спрощеного провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені або заяву про визнання позову та надати суду докази надіслання (подання) копії відзиву іншим учасникам справи.

Вказану ухвалу суду надіслано судом відповідачу з використанням системи ЄСІТС та доставлено в його електронний кабінет, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

У відзиві на позовну заяву обидва відповідача наголосили на правомірності дій суб`єкта владних повноважень. На підставі викладеного просять відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Керуючись приписами ст. 171, 257, 262 КАС України, суд зазначає, що розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на вказане вище, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи згідно із приписами ст. 258 КАС України, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що Указом Президента України від 07 березня 2001 року №165/2001 ОСОБА_1 вперше призначений на посаду судді Київського районного суду м. Харкова строком на п`ять років.

Постановою Верховної Ради України від 16 березня 2006 року №3564-ІV позивач обраний на посаду судді Київського районного суду м. Харкова безстроково.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 11.04.2023 року №325/0/15-23 позивача звільнено з посади судді Київського районного суду м. Харкова у зв`язку з поданням заяви про відставку. Цим рішенням Вищої ради правосуддя встановлено, що загальний стаж роботи судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , що дає йому право на відставку, становить 27 років 6 місяців 4 дні.

Наказом голови Київського районного суду м. Харкова від 11.04.2023 року № 02/02-41 позивач відрахований зі штату Київського районного суду м. Харкова у зв`язку із звільненням у відставку.

Після звільнення 17.04.2023 р. позивач звернувся до першого відповідача із заявою про призначення йому щомісячного довічного утримання судді у відставці та Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №04 від 25.04.2023 р. "Про призначення пенсії" ОСОБА_1 встановлено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 54% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 15.04.2023 р., яке обчислене, виходячи із стажу роботи позивача на посаді судді 22 роки 1 місяць 09 днів.

Проте вказане рішення відповідача визнано частково протиправним та скасовано рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.09.2023 р. у справі № 520/9449/23, яким Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зобов`язано зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи судді, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання, 2 роки 5 місяців навчання в Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого та 3 роки стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді.

Крім того, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області встановити ОСОБА_1 з 15 квітня 2023 року щомісячне довічне грошове утримання як судді у відставці у розмірі 64% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснивши перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивача з 15 квітня 2023 року, виходячи з розміру 64% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання вказаного вище судового рішення 09.02.2024 р. перший відповідач здійснив перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , виходячи з розміру 64% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Проте розмір посадового окладу позивача, з якої першим відповідачем здійснено обрахунок довічного грошового утримання, визначений ним, виходячи з базового посадового окладу судді місцевого суду відповідно до абзацу 5 статті 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2023 рік" у розмірі 2102,00 грн., тобто 78825,00 грн.

Між тим, згідно довідок ТУ ДСА України в Харківській області № 04-49/319 від 26.06.2024 р. та № 04-49/339 від 08.07.2024, посадовий оклад позивача станом на 01 січня 2023 р. становить 100650,00 грн., а з 1 січня 2024 р. -113550,00 грн., тобто тридцять прожиткових мінімумів для працездатних осіб у відповідний рік, відповідно до правової позиції Верхового Суду від 13.09.2023 р. у справі № 240/44080/21.

Позивач 05.07.2024 та 08.07.2024 звернувся до першого відповідача із заявою про перерахунок пенсії, надавши відповідні довідки ТУ ДСА України в Харківській області № 04-49/319 від 26.06.2024 р. та № 04-49/339 від 08.07.2024.

Вказана заява за принципом екстериторіальності була розглянута Головним управлянням Пенсійного фонду України в Запорізькій області (другий відповідач) , яке своїм рішенням № 04 від 16.07.2024 у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - відмовило.

Не погоджуючись із такими діями суб`єкта владних повноважень, та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся із зазначеним позовом до Харківського окружного адміністративного суду.

Суд з приводу спірних відносин зазначає наступне.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII (далі Закон №1402-VIII).

Відповідно до ч.1 ст.116 Закону №1402-VIІІ, суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Згідно ч. 3 ст. 142 Закону №1402-VI, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2 % грошового утримання судді.

Відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 142 Закону №1402-VIІІ, у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Отже, розмір отримуваного суддею у відставці щомісячного довічного грошового утримання залежить від розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. І при цьому, у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до ст.4 Закону №1402-VIII, судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом. Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Частиною першою статті 135 Закону №1402-VIII передбачено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини третьої статті 135 Закону №1402-VIII, базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Статтею 7 Законів України "Про Державний бюджет України" на відповідний календарний рік, серед іншого, установлено у 2021-2024 роках прожитковий мінімум для працездатних, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових та митних органів, становить 2102 грн.

Таким чином, вказаною нормою Закону, разом із встановленням на 01 січня відповідного календарного року (2021-2024 рр.) прожиткових мінімумів, у тому числі, для працездатних осіб у відповідному розмірі, був введений такий новий вид прожиткового мінімуму, як "для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових та митних органів", розмір якого становить 2102,00 грн.

Суд вважає обґрунтованими такі доводи позивача, оскільки виплата суддівської винагороди регулюється статтею 130 Конституції України та статтею 135 Закону №1402-VIII. Норми інших законодавчих актів до цих правовідносин (щодо виплати суддівської винагороди) застосовуватися не можуть.

Цей висновок узгоджується із змінами до Конституції України, внесеними Законом України від 02.06.2016 №1401-VIII "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя) " (далі - Закон №1401-VIII), що набрали чинності з 30.09.2016.

Цим Законом, серед іншого, статтю 130 Конституції України викладено в новій редакції, а саме: "Держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій".

Таким чином, Конституція України, у редакції Закону №1401-VIII, вперше містить положення, які закріплюють спосіб визначення розміру суддівської винагороди, а саме, що розмір винагороди встановлюється законом про судоустрій. З цією конституційною нормою співвідносяться норми частини першої статті 135 Закону №1402-VIII, які дають чітке розуміння, що єдиним нормативно-правовим актом, яким повинен і може визначатися розмір суддівської винагороди, є закон про судоустрій.

Крім того суд зазначає, що такого виду прожиткового мінімуму, як "для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових та митних органів" не передбачено у Законі України "Про прожитковий мінімум" від 15.07.1999 №966-XIV. Вказаним Законом судді не віднесені до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.

При закріпленні в ст.7 Законів України "Про Державний бюджет України" на відповідний календарний рік розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових та митних органів, законодавцем не внесено змін до Закону №1402-VIII в частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди у спірний період (2021-2024 роки), а також в Закон №966-XIV щодо визначення прожиткового мінімуму.

Закон України "Про Державний бюджет України" на відповідний календарний рік не повинен містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні (виняткові) норми.

Таким чином, суд доходить висновку про відсутність законних підстав для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 1 січня календарного року, з метою визначення суддівської винагороди.

Визначені Конституцією України та спеціальним законодавчим актом, яким є Закон №1402-VIII, гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

Конституційний принцип незалежності суддів означає також конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Окреслену правову позицію стосовно гарантій незалежності суддів було висловлено у низці рішень Конституційного Суду України, зокрема в рішеннях від 20.03.2002 №5-рп/2002, від 01.12.2004 №19-рп/2004, від 11.10.2005 №8-рп/2005, від 22.05.2008 №10-рп/2008, від 03.06.2013 №3-рп/2013, а також від 04.12.2018 №11-р/2018.

Водночас, Закони України "Про Державний бюджет України" на відповідний календарний рік фактично змінили складову для визначення базового розміру посадового окладу судді, що порушує гарантії незалежності суддів, одна з яких передбачена частиною другою статті 130 Конституції України та частиною третьою статті 135 Закону №1402-VIII.

Оскільки Законом №1402-VIII закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, та вказана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися або змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 16.07.2024 року щодо відмови у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 відповідно до ст.142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

З метою відновлення порушеного права, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 64% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, обчисленої на підставі довідок ТУ ДСА у Харківській області № 04-49/319 від 26.06.2024 р. та № 04-49/339 від 08.07.2024 р., виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2684,00 грн. у період з 15.04.2023 р. по 31.12.2023 р. та в розмірі 3028,00 грн. у період з 01.01.2024 р., з врахуванням раніше сплачених сум.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі приписів Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, будинок 5, Держпром, під`їзд 3, поверх 2, місто Харків, 61022 ), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (проспект Соборний, будинок 158-Б, місто Запоріжжя, 69005, ) визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №04 від 16.07.2024 щодо відмови у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 відповідно до ст.142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 64% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, обчисленої на підставі довідок ТУ ДСА у Харківській області № 04-49/319 від 26.06.2024 та № 04-49/339 від 08.07.2024, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2684,00 грн у період з 15.04.2023 по 31.12.2023 та в розмірі 3028,00 грн у період з 01.01.2024, з врахуванням раніше сплачених сум.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по сплаті судового збору на користь ОСОБА_1 у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 23.12.2024.

Суддя Ольга НІКОЛАЄВА