Справа № 300/6969/24
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2024-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ОКРЕМА УХВАЛА
"23" грудня 2024 р. справа № 300/6969/24
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Панікара І.В., розглянувши з власної ініціативи у порядку письмового провадження в приміщенні суду питання щодо можливості постановлення окремої ухвали в адміністративній справі за позовом за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, за змістом якого просить суд:
- визнати дії відповідача щодо відмови провести з 01.08.2023 перерахунок та виплату пенсії із врахуванням довідки про розмір грошового забезпечення, виданою Головним управління Національної поліції в Івано-Франківській області, від 31.07.2024 за №37, з урахуванням раніше проведених виплат;
- зобов`язати відповідача провести з 01.08.2023 перерахунок та виплату пенсії із врахуванням довідки про розмір грошового забезпечення, виданою Головним управління Національної поліції в Івано-Франківській області, від 31.07.2024 за № 37, з урахуванням раніше проведених виплат.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.12.2024 у вказаній справі, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Водночас, судом встановлено, що в період перебування ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області з 05.07.2016 по 12.09.2022 мали місце чисельні порушення вимог діючого законодавства України, зокрема, положень: Закону України «Про Національну поліцію», Закону України «Про державну службу», Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до частини 1 статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Вирішуючи питання щодо можливості постановлення окремої ухвали, суд вказує на таке.

У справі, що розглядалася, склалася спірна ситуація довкола реалізації позивачем свого права на здійснення з 01.08.2023 перерахунку та виплату пенсії із врахуванням довідки про розмір грошового забезпечення станом на липень 2023 року, виданої Головним управління Національної поліції в Івано-Франківській області, від 31.07.2024 за № 37, яке органом Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області не визнавалося, внаслідок чого, в такому перерахунку було відмовлено.

Судом, в межах дослідження предмету виниклого спору, в аспекті встановлення у позивача права на відповідний перерахунок пенсії, реалізуючи принцип диспозитивності, в межах наданих йому повноважень, ухвалами від 08.11.2024, 18.11.2024 та 02.12.2024 витребувано ряд доказів у Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області (а.с.32,60-61,69-70).

Так, зі змісту отриманих доказів, в ході їх дослідження судом встановлено, що ОСОБА_1 звільнений з ГУНП в Івано-Франківській області за підпунктом 4 пункту 1 статті 77 (через скорочення штатів) в запас з 04.07.2016 (а.с.38-39), та з 20.07.2016 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", що підтверджується копією протоколу перерахунку пенсії за пенсійною справою (НПУ) від 21.07.2016 (а.с.37).

Також, судом встановлено, що згідно наказу ГУНП в Івано-Франківській області по особовому складу за № 214 о/с від 05.07.2016 року ОСОБА_1 відповідно до п. 5 ст. 22 ЗУ «Про державну службу» призначено заступником начальника Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області з 05.07.2016 року та згідно наказу ГУНП в Івано-Франківській області по особовому складу за № 392 о/с від 12.09.2022 року звільнено з вищевказаної посади, відповідно до ч.1, п. 3, ст. 83 ЗУ «Про державну службу» та п.1 ст.36 КЗпП України (за угодою сторін) з 13.09.2022 року.

Положення п.5, ст. 22 ЗУ «Про державну службу» (у редакції чинній станом на 05.07.2016 року) передбачало, що у разі реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації державного органу переведення державного службовця на рівнозначну або нижчу (за його згодою) посаду в державному органі, якому передаються повноваження та функції такого органу, здійснюється без обов`язкового проведення конкурсу.

Отже, позивач, будучи 04.07.2016 звільненим з посади заступника начальника ГУНП, яка обумовлювала виконання функцій поліцейського, з 05.07.2016 призначений на посаду з аналогічною назвою - заступник начальника ГУНП, однак вже в порядку ЗУ «Про державну службу».

Судом не встановлювалося чи була створеною на той час в апараті ГУНП в Івано-Франківській області відповідна посада з покладеними на неї обов`язками згідно ЗУ «Про державну службу, проте слід зауважити, що поняття та функції державної служби, державного службовця є істотно відмінними по своїй правовій природі стосовно служби в поліції та поліцейського відповідно.

Так, згідно частини 1 та 2 статті ЗУ «Про державну службу» державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

А, державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

У той же час, відповідно до ч. 1, ст.ст.17 та 59 ЗУ «Про національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Водночас, поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Отже, на підставі аналізу вищевказаних правових норм, суд доходить висновку про те, що задля ідентифікації особи як такої, що проходить (здійснює/реалізує) службу в поліції, така особа повинна одночасно відповідати наступним критеріям:

- бути поліцейським;

- виконувати покладені на поліцію повноваження, що викладені у розділі IV «Повноваження поліції» ЗУ «Про Національну поліцію».

Зі змісту матеріалів подання ГУНП в Івано-Франківській області від 19.07.2016 про призначення пенсії ОСОБА_1 , судом встановлено наявність в останнього присвоєнного звання полковник поліції, факту проходження ним служби на відповідній посаді у поліції заступник начальника ГУНП в Івано-Франківській області, у той же час на факт складання ним присяги вказує саме призначення ОСОБА_1 на посаду начальника ГУНП 07.11.2015 року, згідно наказу № 19 о/с від 07.11.2015, як таке, що мало місце на наступний день після звільнення з посади в органах УМВС України, та, на переконання суду, не могло не супроводжуватися складанням відповідної присяги поліцейського.

Аналіз посадових обов`язків заступника начальника ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_1 за період з 05.07.2016 року по 12.09.2022 року вказує на те, що на останнього були покладені повноваження поліції, зокрема, як додаткові, що визначені статтею 24 ЗУ «Про Національну поліцію» так і основні, що визначені статтею 23 даного Закону.

Так, основні обов`язки поліції виконувались ОСОБА_1 в період відсутності іншого заступника начальника ГУНП в Івано-Франківській області, зокрема в період його відпустки, хвороби, відрядження або в інших випадках неможливості виконання ним функціональних обов`язків, згідно наказів про затвердження розподілу обов`язків між заступниками начальника ГУНП в Івано-Франківській області за вказаний період: за № 278 від 28.12.2016, за № 309 від 07.12.2017, за № 261 від 21.09.2018, за № 274 від 11.10.2018, за № 112 від 18.03.2019, за № 361 від 25.10.2019, за № 34 від 23.01.2020, за № 114 від 13.03.2020, за № 3 від 04.01.2021, за № 106 від 05.05.2022 (а.с.80-196).

Водночас, додаткові повноваження, як такі, що покладаються на поліцію виключно законами, були безпосередніми посадовими обов`язками позивача згідно вищевказаних наказів.

З огляду на викладене, за умов коли ОСОБА_1 за період з 05.07.2016 по 12.09.2022 перебував одночасно у статусі як поліцейського так і виконував покладені на поліцію повноваження, що викладені у розділі IV «Повноваження поліції» ЗУ «Про Національну поліцію» на посаді заступника начальника ГУНП в Івано-Франківській області, суд констатує факт проходження останнім служби в органі Національної поліції саме як поліцейським, а не державним службовцем.

Щодо наказу за № 214 о/с від 05.07.2016, яким ОСОБА_1 відповідно до п. 5 ст. 22 ЗУ «Про державну службу» призначено заступником начальника Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області з 05.07.2016 року, останній, на переконання суду, безумовно не відповідає вимогам щодо призначення поліцейського на посаду, оскільки врегульовує виключно питання працевлаштування згідно ЗУ «Про державну службу» та в межах кар`єри державного службовця, до того ж, у межах процедури, що відбувається поза конкурсом. Водночас, ЗУ «Про Національну поліцію», в окремих випадках, визначає добір на посади поліцейських за конкурсом. Окрім того, вказаним наказом призначено вже звільнену з органів Національної поліції особу, водночас, згідно з п. 5 ст. 22 ЗУ «Про державну службу» передбачено переведення працюючого держслужбовця, що додатково вказує на протиправність вказаного наказу.

Таким чином, склалася ситуація за якої особа 04.07.2016 звільнена з посади поліцейського та вже наступного дня (05.07.2016) призначена на ту ж посаду, однак, вже як держслужбовець - виконувала не притаманні вказаній посаді функції.

При цьому, суд припускає, що звичайно можна було б розцінювати вищевказані процедурні рішення щодо звільнення та подальшого прийняття особи на службу в поліції як помилкові, водночас, як такі що не спричинили настання жодних негативних наслідків, оскільки формально особа продовжила безперервну роботу в одному і тому ж органі на тій же посаді, якщо б не факт звернення 18.07.2016 ОСОБА_1 до органу Пенсійного Фонду України за призначенням пенсії в порядку ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», за відсутності у нього такого права.

Так, згідно положень статті 2 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» - військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до Національної поліції, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України, Служби судової охорони, органів та підрозділів цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється. При наступному звільненні із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення.

Згідно положень статті 60 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсіонери зобов`язані повідомляти органам пенсійного забезпечення про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати.

В разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу пенсійного забезпечення заподіяну шкоду.

Суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера (подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі його сім`ї тощо), можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень органу, який призначає пенсію, чи суду.

Як зазначалося судом вище, з 20.07.2016 позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", що підтверджується копією протоколу перерахунку пенсії за пенсійною справою (НПУ) від 21.07.2016 (а.с.37).

Зазначені пенсійні виплати ОСОБА_1 отримував включно до моменту звільнення зі служби - 12.09.2022.

На переконання суду, суми вказаних пенсійних виплат повинні бути повернуті державі, як такі, що виплачені внаслідок зловживань з боку пенсіонера.

При цьому, суд оцінюючи факт обізнаності та усвідомлення позивачем протиправності такого призначення та подальшого отримання пенсійних виплат, враховує тривалість його стажу та ієрархію посади в системі органів Національної поліції та вказує на те, що ОСОБА_1 , як фаховому юристу, працюючому тривалий час в системі правоохоронних органів не могло бути незрозумілим очевидне порушення з його боку вимог вищевказаних положень законодавства за період з 20.07.2016 по 12.09.2022 включно.

Водночас, вказані обставини, за певних умов, також не виключають і наявності складу кримінального правопорушення передбаченого положеннями Кримінального кодексу України, зокрема, у разі доведення факту умисного, внаслідок зловживання посадовим становищем (або без такого), подання завідомо неправдивої інформації, що потягнуло значні наслідки.

Відповідно до частини 1 статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України, окрема ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, надсилається прокурору або органу досудового розслідування, які повинні надати суду відповідь про вжиті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк. За відповідним клопотанням прокурора або органу досудового розслідування вказаний строк може бути продовжено.

Згідно пункту 1 частини 4 статті 216 Кримінально-процесуального кодексу України слідчі органів державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень вчинених працівником правоохоронного органу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку про необхідність постановлення окремої ухвали, якою інформувати про допущені порушення законодавства ОСОБА_1 відповідний орган Державного бюро розслідування, як орган досудового розслідування, а також повідомити Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про необхідність вжиття заходів цивільно-правового характеру щодо повернення надміру/помилково сплачених сум пенсійних виплат за умови відсутності добровільного їх відшкодування.

Керуючись статтями 241, 248, 249 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Направити окрему ухвалу Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованому у м. Львів (вул. М. Кривоноса, 6, м. Львів, 79008) та Головному управлінню Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) - для вжиття заходів.

2. Про вжиті заходи, суб`єктам визначеним у пункті 1, повідомити Івано-Франківський окружний адміністративний суд не пізніше одного місяця з дня набрання ухвалою законної сили.

Копію окремої ухвали направити учасникам справи.

Окрема ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Окрема ухвала може бути оскаржена особами, яких вона стосується, до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Івано-Франківський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на окрему ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо повна окрема ухвала не була вручена в день її складення, особа, якої вона стосується, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення їй повного тексту окремої ухвали.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя /підпис/ Панікар І.В.