Справа № 440/10304/23
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2024-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Кукоба О.О.

20 грудня 2024 р. Справа № 440/10304/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2023 по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні ді, -

В с т а н о в и в:

21.07.2023 позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі ГУ ПФУ в Донецькій області, пенсійний орган) від 02.09.2022 № 82 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV);

- зобов`язати ГУПФ України в Донецькій області призначити їй з 24.07.2022 пенсію за віком відповідно до Закон № 1058-IV, зарахувавши до страхового стажу період її роботи з 21.08.1985 по 31.08.1989.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 26.08.2022 вона звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV. Однак, рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 02.09.2022 № 82 було відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого ст. 26 Закону № 1058-IV. Вказаним рішенням до її страхового стажу не зараховано період роботи з 21.08.1985 по 31.08.1989, оскільки запис не засвідчений підписом відповідальної особи.

Позивач зазначає, що неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питання про призначення пенсії.

Разом з позовною заявою позивач надала заяву про поновлення строку звернення до суду з цим позовом, в обґрунтування якої зазначила, що надіславши письмову заяву до пенсійного органу з проханням розібратися у ситуації, що склалася, останнім було направлено запит до Державного фонду соціального захисту Республіки Азербайджан щодо витребування довідки про періоди її роботи у Військторзі № 45 з 21.08.1985 по 31.08.1989. Лише у квітні 2023 року листом № 1600-0212-8/29914 від 23.04.2023 ГУ ПФУ в Полтавській області її повідомлено про те, що відсутні архівні документи на неї.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20.07.2023 заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду з цим позовом задоволено, поновлено їй відповідний строк, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/10304/23.

Заперечуючи проти вимог позивача, у відзиві на адміністративний позов ГУ ПФУ в Донецькій області зазначає, що 26.08.2022 позивачка звернулася із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058-IV. Рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 02.09.2022 № 82 позивачці відмовлено в призначенні пенсії. Відмова обґрунтована тим, що до страхового стажу не зараховано період роботи з 21.08.1985 по 31.08.1989, оскільки запис не засвідчений підписом відповідальної особи. Страховий стаж позивачки складає 12 років 3 місяці 6 днів.

Крім того, відповідач зазначив, що навіть якщо судом буде зараховано до страхового стажу позивача період роботи з 21.08.1985 по 31.08.1989 (4 роки 1 місяць), у позивача буде відсутній необхідний загальний страховий стаж, визначений ст. 26 Закону № 1058-IV.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22.11.2023 (розгляд справи відбувся в порядку спрощеного позовного провадження) частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 .

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 02.09.2022 №82 про відмову в призначенні пенсії.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.08.2022 про призначення пенсії за віком з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні, зарахувавши до стажу роботи позивача, який дає право на призначення пенсії за віком, період трудової діяльності з 21.08.1985 по 31.08.1989.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн.

В обґрунтування прийнятого рішення судом зазначено про те, що позивач не може нести відповідальність за правильність оформлення трудової книжки роботодавцем та на нього не можуть бути покладені негативні наслідки недотримання роботодавцем вимог щодо правильності заповнення трудової книжки та виправлення помилок у ній.

Також суд зазначив, що надана позивачем разом із заявою про призначення пенсії трудова книжка у достатній мірі підтверджує період її трудової діяльності з 21.08.1985 по 31.08.1989, що мав бути зарахований до стажу роботи ОСОБА_1 .

Зважаючи на те, що ГУПФ України в Донецькій області під час розгляду заяви ОСОБА_1 від 26.08.2022 про призначення пенсії за віком належним чином не дослідив всю сукупність наданих позивачем документів, суд, керуючись приписами частини другої статті 9 КАС України, вважав за необхідне зобов`язати ГУПФ України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.08.2022 про призначення пенсії за віком з урахуванням правової оцінки, наданої у цьому рішенні, зарахувавши до стажу роботи позивача, який дає право на призначення пенсії за віком, період трудової діяльності з 21.08.1985 по 31.08.1989.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Донецькій області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити, яким в задоволенні вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Аргументи, наведені відповідачем в обґрунтування вимог апеляційної скарги, фактично аналогічні наведеному у відзиві на позов. Крім того, відповідач зазначив, що у спірних правовідносинах підлягають застосуванню строки звернення до суду, передбачені ст. 122 КАС України.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

В даному випадку, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не є складними, виходячи з визначення справ незначної складності.

Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України).

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

За приписами ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення на підставі ст. 317 КАС України слід скасувати, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 26.08.2022 звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV.

За принципом екстериторіальності заяву ОСОБА_1 від 26.08.2022 розглянуто ГУ ПФУ в Донецькій області та прийнято рішення від 02.09.2022 № 82, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Рішення вмотивовано тим, що вік заявника 60 роки. Страховий стаж становить 12 років 3 місяці 6 днів. Статтею 26 Закону № 1058-IV визначено умови призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 29 років. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року страхового стажу, передбаченого частинами першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 63 років за наявності страхового стажу з 1січня 2025 року по 3 грудня 2025 року від 22 до 32 років. До страхового стажу не зараховано період роботи з 21.08.1985 по 31.08.1989, оскільки запис не засвідчений підписом відповідальної особи (а.с. 11).

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування на час звернення позивача із заявою про зарахування спірного періоду роботи до стажу роботи в кратному розмірі визначено № 1058-IV, відповідно до ч. 4 ст. 24 якого періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 1 Закон № 1058-IV, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною 1 ст. Закон № 1058-IV визначено, що починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Згідно ч. 2 ст. 26 Закон № 1058-IV, у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років;.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Згідно з абзацом 1 ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

У спірний період роботи позивача діяли норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII), відповідно до положень статті 56 якого до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637), п. 1 якого визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

З трудової книжки серії НОМЕР_1 від 25.11.983 року ОСОБА_1 убачається, що:

- з 01.09.1981 по 25.07.1983 позивачка навчалася в Дніпропетровському технічному училищі № 8 (1 рік 10 місяців 25 днів);

- з 27.07.1983 по 05.08.1985 позивачка працювала кравцем IV розряду в ательє (2 роки 10 днів);

- з 21.08.1985 по 31.08.1989 позивачка працювала кравцем IV розряду в ательє № 4 (4 роки 11 днів);

- з 29.09.1989 по 09.02.1994 позивачка працювала кравцем V розряду в ательє (4 роки 4 місяці 12 днів);

- з 10.02.1994 по 30.10.1997 позивачка працювала помічником вихователя я-с «Лісова казка» (3 роки 8 місяців 21 день);

- з 07.02.2011 по 29.04.2011 позивачка працювала швачкою швейного цеху, швейного виробництва в ПрАТ «Дика орхідея, Україна» (2 місяці 23 дні).

Вказані записи є чіткими, без перекреслень та скріплено печаткою.

Порядок ведення трудових книжок працівників визначено в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженій наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58, відповідно до пункту 2.2 якої до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

До прийняття наведеної вище Інструкції порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, регламентувався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 № 162, правилами якої було також передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Відмовляючи у зарахуванні позивачу до стажу певних періодів роботи з 21.08.1985 по 31.08.1989, ГУ ПФУ в Донецькій області посилається на те, що запис не засвідчений підписом відповідальної особи.

В постанові Верховного Суду від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17 викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Окрім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами позивачки, що відповідальність за неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки покладається на роботодавця, а тому не засвідчення підписом відповідальної особи запису в трудовій книжці, не може мати негативних наслідків для особи, щодо якої такий документ складено.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що страховий стаж ОСОБА_1 станом на 26.08.2022, з урахуванням страхового стажу визначеного пенсійним органом (12 років 3 місяці 6 днів) та з урахуванням страхового стажу за спірний період роботи позивачки з 21.08.1985 по 31.08.1989 (4 роки 11 днів), складає 16 років 3 місяці 17 днів, що є недостатнім для набуття права на призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV.

Оскільки наведені вище обставини залишені судом першої інстанції поза увагою, та цим обставинам не надана належна правова оцінка, колегія суддів, задовольняючи вимоги апеляційної скарги ГУ ПФУ в Донецькій області, скасовує судове рішення та приймає нове про відмову у задоволенні вимог адміністративного позову ОСОБА_1 .

Колегія суддів відхиляє доводи пенсійного органу щодо пропуску строку звернення до суду, оскільки заперечуючи вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 , у відзиві на адміністративний позов ГУ ПФУ в Донецькій області не просив суд залишити адміністративний позов без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення суду. Крім того, відповідач, посилаючись в апеляційній скарзі на пропуск позивачем строку звернення до суду, не надав суду доказів отримання оскаржуваного рішення ОСОБА_1 .

Інші доводи учасників справи на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України).

Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України).

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 292, 293, 308, 310, 311, 313, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2023 скасувати з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні вимог адміністративного позову ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді А.О. Бегунц В.А. Калиновський