Справа № 679/1499/24
Суддя: Томілін О. М.
Дата ухвалення: 2024-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/679/29/2024
Справа № 679/1499/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2024 року м. Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі головуючого судді Томіліна О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Вітюк С.В., звернувся до суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови № 524 від 22.08.2024 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 22.08.2024 постановою ІНФОРМАЦІЯ_2 № 524 по справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн.

Підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності стало те, що ОСОБА_1 не оновив облікові дані в ТЦК та СП, а саме відповідно до постанови відмовився від проходження військово-лікарської комісії. Однак позивач вважає, що кваліфікація його дій за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП є невірною, оскільки дана частина застосовується у разі неприбуття до ТЦК та СП за викликом. Також позивач вказує, що відповідач не надав доказів про те, що у нього немає можливості отримання відомостей, як держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних, шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно- комунікаційними системами, реєстрами, базами даних, держателями яких є держані органи.

ОСОБА_1 вважає постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що була винесена із порушеннями, а тому звертається до суду та просить скасувати постанову, а справу про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою суду від 20.09.2024 позовну заяву залишено без руху, надано час позивачеві для усунення недоліків.

27.09.2024 від представника позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків, якою надані докази сплати судового збору.

01.10.2024 ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. Витребувано у відповідача всі матеріали, які стали підставою для винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП № 524 від 22.08.2024 стосовно ОСОБА_1 .

Про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін сторони повідомлені належним чином.

Від відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_2 відзив або будь-які інші заяви чи клопотання до суду не надійшли, при цьому, представником відповідача надані суду копії матеріалів справи № 524 від 22.08.2024.

У зв`язку із розглядом справи без повідомлення (виклику) сторін у спрощеному порядку, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 9, 244 КАС України, виходить з такого.

Оцінивши обставини, повідомлені позивачем у позовній заяві, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 15.08.2024 направленням ІНФОРМАЦІЯ_2 за № 2571 було направлено до Шепетівської військово-лікарської комісії для встановлення придатності до проходження військової служби у ЗС України за станом здоров`я у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації в особливий період. (а.с. 29).

На вказаному направленні ОСОБА_1 зазначив, що відмовляється від проходження медичного обстеження.

15.08.2024 начальником відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_2 складено протокол № 252 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до вказаного протоколу військовозобов`язаний ОСОБА_1 15.08.2024 був доставлений представниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою уточнення його військово-облікових даних, в тому числі визначення актуального стану його здоров`я та встановлення придатності до проходження військової служби в ЗСУ. Для цього ОСОБА_1 було видано направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 за № 2571 від 15.08.2024. Проте військовозобов`язаний ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду в ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що власноручно виконав запис та підписав своїм власним підписом на бланку направлення. Після цього комісією з представників ІНФОРМАЦІЯ_2 було складено акт про відмову від проходження медичного огляду. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ч. 2 ст. 17 ЗУ «Про оборону України», ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. (а.с. 26).

З протоколом № 252 від 15.08.2024 ОСОБА_1 було ознайомлено, про що свідчить його підпис, також ОСОБА_1 під підпис у протоколі було повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10:30 22.08.2024 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , каб. 2. Надаючи письмові пояснення у протоколі ОСОБА_1 зазначив, що відмовився проходити медичне обстеження у Шепетівській ВЛК 15.08.2024, оскільки бажає пройти таке медичне обстеження за місцем свого проживання.

Начальником відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_2 , головним сержантом-командиром першого відділення третього взводу роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 старшим сержантом ОСОБА_3 , командиром третього відділення першого взводу роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 сержантом ОСОБА_4 15.08.2024 було складено Акт про відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду згідно з рішенням ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким встановлено наступне. ОСОБА_1 було роз`яснено його обов`язок пройти медичний огляд відповідно до направлення № 2571 від 15.08.2024 з метою визначення актуального стану його здоров`я та встановлення придатності до проходження військової служби в ЗСУ, а ОСОБА_1 відмовся від проходження медичного обстеження ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки бажає пройти обстеження за місце свого проживання та побачити рідних. Даний акт підписаний ОСОБА_1 , зауважень немає (а.с. 30).

22.08.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_5 винесена постанова № 524, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн (а.с. 31).

З вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відмовившись від проходження медичного огляду ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою визначення актуального стану його здоров`я та встановлення придатності до проходження військової служби в ЗС України відповідно до направлення ІНФОРМАЦІЯ_2 № 2571 від 15.08.2024. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ч. 2 ст. 17 ЗУ «Про оборону України», ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

23.08.2024 копію постанови № 524 від 22.08.2024 ОСОБА_1 було направлено за місцем проживання (а.с. 31, 32).

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено.

За змістом ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Адміністративна відповідальність за частиною третьою статті 210-1 КУпАП настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період і тягне накладення штрафу у розмірі від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією РФ проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022, дію якого неодноразово продовжено та який діє до теперішнього часу.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 17 Закону України «Про оборону України», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Відповідно до абзаців 1, 3-4 ч.10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.

За змістом абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані: проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Згідно з пп. 3.1, 3.2, 3.11 Глави 3 розділу ІІ Наказу МОУ № 402 від 14.08.2008 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» (у редакції чинній на момент виникнення правовідносин), медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП ВЛК ТЦК та СП на збірних пунктах районних (міських) ТЦК та СП або за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності лікарями, які включаються до складу ВЛК ТЦК та СП.

Повторний медичний огляд військовозобов`язаних проводиться один раз на 5 років ВЛК районних, міських ТЦК та СП. Офіцери запасу підлягають повторному медичному огляду зазначеними ВЛК під час чергового атестування, а рядовий, сержантський та старшинський склад запасу - у разі зміни призначення.

Відповідно до абз. 11 п.9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, яке затверджене Постановою КМУ № 154 від 23.02.2022, Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та розвідувальних органів): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

За змістом абзаців 6, 8 пункту 11 зазначеного Положення, районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення: сприяють організації призовними комісіями проведення медичного огляду, обстеження та лікування призовників; організовують з визначеною періодичністю (цілодобово під час проведення мобілізації та/або у період воєнного стану) проведення медичних оглядів та психологічних обстежень військово-лікарськими комісіями військовозобов`язаних і резервістів.

Абзацом 6 п. 1 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, що затверджений Постановою КМУ №560 від 16.05.2024 (далі Порядок) визначено, що цей порядок серед іншого визначає порядок організації медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби.

Згідно з п.3 Порядку, призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період проводиться незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.

Відповідно до абз. 5 п. 6 Порядку, призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період включає проходження резервістами та військовозобов`язаними медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

За приписом пункту 21 Порядку за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Пунктом 23 зазначеного Порядку визначені підстави для такого неприбуття, а саме: поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форми власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

Частиною другою ст. 235 КУпАП визначено право керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення в тому числі за статтею 210-1 КУпАП.

Згідно з вимогами ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена в адміністративно правових нормах відповідною статтею Особливої частини КУпАП сукупність ознак, які визначають громадську небезпечність, винність, протиправність вчинку, що призводить до застосування адміністративно правових санкцій. До складу правопорушення входять: об`єкт правопорушення; об`єктивна сторона правопорушення; суб`єкт правопорушення; суб`єктивна сторона правопорушення. Відсутність хоча б одного з елементів складу виключає правову відповідальність.

Згідно зі ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є в справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до положень статей 73-75 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

ОСОБА_1 вказує, що з постановою про притягнення його до адміністративної відповідальності не згоден, оскільки вважає, що кваліфікація його дій за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП є невірною, так як дана частина застосовується у разі неприбуття до ТЦК та СП за викликом.

Разом з тим, наведені приписи чинного законодавства дають підстави вважати, що до повноважень ТЦК та СП серед іншого належить вручення військовозобов`язаним направлень на проходження ВЛК і не за місцем перебування військовозобов`язаного на військовому обліку з метою уточнення даних військовозобов`язаного щодо стану його здоров`я та встановлення його статусу за результатами медичного огляду військово-лікарською комісією щодо придатності до військової служби, а у громадян є обов`язок, якщо не має поважних причин для не з`явлення, прибути для проходження ВЛК у строк та місце, що зазначені у такому направленні.

Позивач ОСОБА_1 зазначеного обов`язку не виконав та не пройшов ВЛК, відмовившись від проходження такого огляду, при цьому доказів того, що у ОСОБА_1 були поважні причини для непроходження ВЛК матеріали справи не містять, а позивачем не надано. Окрім того, факт відмови від проходження ВЛК підтверджує сам позивач.

Своїм правом щодо захисту своїх прав під час розгляду начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не скористався, оскільки на розгляд справи не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Отже, суд дійшов висновку про те, що дії відповідача при складанні постанови є законними, здійснені у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Посилання позивача, що відповідач має можливість отримати інформацію стосовно нього шляхом електронної взаємодії з іншими інформаційно- комунікаційними системами є неспроможними, та взагалі не стосуються проходження/відмову від проходження ВЛК.

З огляду на вказане, суд не приймає до уваги доводи позивача у позові, оскільки вони не підтверджені жодними доказами, спростовуються дослідженими судом доказами та вважає їх способом захисту, спрямованим на уникнення адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Приведені норми чинного законодавства України та конкретні обставини справи дають підстави обґрунтовано вважати про те, що відповідач діяв у межах та у спосіб, передбачені чинним законодавством України, а оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення. При цьому жодного доказу, який би спростував факти, викладені в постанові, в ході судового розгляду справи суду не надано, в діях ОСОБА_1 наявні події та складу адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а тому підстав для скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не встановлено, тож суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Вимогами ч. 3 ст. 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, оскільки суд вважає, що підстав для скасування прийнятої постанови немає, постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_5 № 524 від 22.08.2024 необхідно залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення.

За приписами ч. 1 ст. 139 КАС України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору позивачу не відшкодовуються у зв`язку з відмовою у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 19, 77, 78, 90, 139, 243-246, 250, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_5 № 524 від 22.08.2024 залишити без змін.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня підписання (проголошення) рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , адерса: АДРЕСА_3 .

Суддя О.М. Томілін