Справа № 509/5599/24
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2024-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2024 р.м. ОдесаСправа № 509/5599/24

Перша інстанція: суддя Гандзій Д.М.,

повний текст судового рішення

складено 22.10.2024, с.м.т. Овідіополь

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,
при секретарі Марченко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 жовтня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції (далі відповідач-1, ДПП), Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції (далі відповідач-2, УПП в Черкаській області) в якому просив:

- скасувати постанову серія ЕНА №2180637 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.1 ст.122 КУпАП від 18.05.2024 року.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що оскаржувана постанова в справі про адміністративне правопорушення прийнята відповідачем незаконно, упереджено, з грубим порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, що призвело до незаконного притягнення до адміністративної відповідальності та безпідставного накладення адміністративного стягнення. Позивач стверджує, що встановлену швидкість не перевищував і не вчиняв будь-яких порушень правил дорожнього руху. Результати вимірювання швидкості руху приладом TRUCAM TC 008451 були здійснені некоректно, збір доказів здійснювався не тією посадовою особою, яка здійснила розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 22.10.2024 року позовні вимоги задоволено повністю, наступним чином:

- скасовано рішення суб`єкта владних повноважень, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №2180637 від 18.05.2024 року, винесену поліцейським 1 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області молодшим лейтенантом поліції Кернос С.А. відносно позивача;

- справу про адміністративне правопорушення відносно позивача, за ч.1 ст.122 КУпАП - закрито.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач-1 подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 18.05.2024 року поліцейським 1 взводу 4 роти 1 батальйону УПП в Черкаській області молодшим лейтенантом поліції Кернос Сергієм Андрійовичем було винесено оскаржувану постанову серії ЕНА №2180637 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1ст.122 КУпАП та накладено на позивача штраф в розмірі 340,00 грн..

Згідно оскаржуваної постанови, 18.05.2024 року о 19 годині 43 хвилин позивач керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz ML 350, державний номерний знак НОМЕР_1 , за адресою: автомобільна дорога М-05 Київ-Одеса 211 км., рухався зі швидкістю 85 км/год. в зоні дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год», перевищивши встановлені обмеження швидкості руху більше як на 20 км/год., чим порушив пп.б п.12.9 ПДР України, за що передбачено адміністративну відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП.

Факт вчинення правопорушення зафіксовано на прилад TruCam №ТС008451.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що достатніх доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.122 КУпАП, а саме, факт перевищення швидкості руху 85км./год., окрім самої спірної постанови, відповідачем не надано. Факт вчинення позивачем вищевказаного правопорушення вказано лише в оскаржуваній постанові. Відповідачем всупереч вимогам ч.2 ст.40 Закону «Про Національну поліцію» було здійснено контроль за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів поза межами знаку 5.70 «Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху». У оскаржуваній постанові не зафіксовано відомості про вчинення порушення в межах дії зазначеного дорожнього знаку.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух; та інше.

Пунктом 1.3 ПДР України визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Положеннями п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року за №1395 (далі - Інструкція).

Згідно п.4 розділ 1 Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з п.2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами 1, 2 і 3 статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до пунктів 9, 10 розділу ІІІ Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, перевіривши матеріали справи та докази надані відповідачем суду, колегія суддів робить висновок, що процедура притягнення позивача до адміністративної відповідальності порушена не була. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу, та з долученого до матеріалів справи відео з нагрудної камери поліцейського вбачається, що останній роз`яснив позивачу його права, обов`язки, процедуру та строки оскарження.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п.8.1 ПДР України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до пп.«в» п.8.4 ПДР України дорожні знаки поділяються на групи, зокрема, заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Розділом 33 ПДР України «Дорожні знаки» до забороняючих знаків віднесено, зокрема, знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості». Забороняється рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знаку.

Відповідно до пп.б п.12.9 ПДР України водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

За приписами п.1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В розумінні ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.1, ч.4 ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

З матеріалів справи вбачається, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення був зафіксований лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів ТгuСАМ ІІ LTI 20/20 ТС008451 та підтверджується роздруківкою файлу ТгuСАМ File: _34200_0518_194238.jmx, на якому зазначено місце вчинення правопорушення автодорога М-05 Київ-Одеса, 211 км., дату та час "05/18/2024 19:42:37", швидкість руху "85 км/год.", що співпадає з даними внесеними у оскаржувану постанову.

Також дослідивши долучені представником відповідача фотознімки та відеофіксацію з приладу ТгuСАМ LТІ 20/20 №ТС008451, колегія суддів встановила прилад ТгuСАМ було наведено саме на автомобіль під керуванням позивача (про що свідчить оптичний приціл) та чітко видно номерний знак автомобіля.

Також з відеозапису з лазерного вимірювача швидкості руху транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 №ТС008451 вбачається, що дата здійснення вимірювання швидкості руху транспортного засобу 05/18/2024; місце здійснення вимірювання швидкості руху транспортного засобу М-05 Київ-Одеса, 211 км; дозволена швидкість з якою може рухатися транспортний засіб 50 км/год; швидкість з якою рухався транспортний засіб 85 км/год; дистанція на якій здійснювалося вимірювання швидкості руху транспортного засобу 139,8 м; серійний номер лазерного вимірювача швидкості руху транспортних засобів ТС008451, а також інша інформація.

Також на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем було надано суду роздруківки фото з місця правопорушення, з яких вбачається, що на шляху руху транспортного засобу позивача розташована АЗС «AMIC», стаціонарний пост поліції, пішохідний перехід та такі дорожні знаки як:

- 5.76 Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху. Позначає ділянки доріг, де можливе здійснення контролю за порушенням Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та/або електронних засобів.;

- 3.29 Обмеження максимальної швидкості. Забороняється рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знаку. Із обмеженням максимальної швидкості до 50 км/год.;

- 1.32 Пішохідний перехід. Наближення до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою.

Позивачем до суду не надано спростовуючих доказів того, що ділянка дороги де було скоєно адміністративне правопорушення не містить вказаних дорожніх знаків.

Також за допомогою сервісу «Google карти» було з`ясовано, що відстань у 139,8 м., на якій інспектором поліції за допомогою лазерного приладу TruCAM LTI 20/20 №ТС008451 було замірено швидкість з якою рухався транспортний засіб позивача, розташована в зоні дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», із обмеженням максимальної швидкості до 50 км/год..

Разом з цим, відповідачем до матеріалів справи було додано пакет документів з яких вбачається, що «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM ІІ ТС008451» отримав сертифікат перевірки типу вимірювальної техніки UA.TR.001 241-18 від 26.12.2018 року та сертифікат відповідності UA.TR.001 22 054-20 від 23.12.2020 року.

Згідно з експертним висновком Адміністрації державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 15.12.2023 року, виданого Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, на підставі рішення Експертної комісії з питань проведення державної експертизи в сфері криптографічного захисту інформації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, протокол від 15.12.2023 року №599, об`єкт експертизи: лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів LTI 20/20 TruCAM ІІ, розроблений компанією «LaserTechnologyInc», США. Висновок: в об`єкті експертизи правильно реалізовано криптографічний алгоритм шифрування AES, визначений п.5.2 ДСТУ ISO/IEC 18033-3:2015 (в режимі ЕСВ, визначеному ДСТУ ISO/IEC 10116:2019, із довжиною ключа 128 біт). Термін дії експертного висновку протягом дії правового режиму воєнного стану в Українф та шести місяців після його припинення чи скасування.

Тобто, механізми технічного захисту інформації лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCAM ІІ LTI 20/20, виробництва LaserTechnologyInc, США, які надано на експертизу, відповідають вимогам нормативних документів системи технічного захисту інформації в Україні в обсязі функцій, зазначених у документі «Лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «TruCAM ІІ LTI 20/20». Вимоги з технічного захисту інформації».

Також згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/29476 від 15.11.2023 року, чине до 15.11.2024 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM ІІ LTI 20/20 №ТС008451 пройшов повірку в діапазоні вимірювань швидкості від 2 км/год до 320 км/год. з максимально допустимою похибкою при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах: ± 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год; ± 1% в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год. За результатами повірки, відповідає вимогам технічної документації на вимірювач.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Щодо доводів позивача про порушення інспектором поліції ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», а саме здійснення вимірювання швидкості руху автомобілю тримаючи прилад TruCam в руках та відсутність знаку, який інформує про змонтовану/розміщену фототехніку, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні.

Колегія суддів вважає помилковими твердження позивача про те, що в силу приписів ст.40 Закону України «Про національну поліцію» відповідач не мав права використовувати зазначений засіб вимірювальної техніки не в автоматичному режимі або тримаючи його в руках, оскільки дана норма закону не виключає можливість використання органами поліції вимірювачів швидкості руху, які не є стаціонарними.

При цьому, з листа ДП «Укрметртестстандарт» від 01.10.2019 року за №22-38/49 вбачається, що лазерний вимірювач «TruCAM LTI 20/20» відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCAM також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху ТЗ в автоматичному режимі.

Тобто, лазерний вимірювач TruCAM має можливість працювати у двох режимах, утриманням в руках під час вимірювання швидкості руху ТЗ або розміщенням на триногі, саме в цих режимах вказаний вимірювач проходив тестування, ліцензування та сертифікацію, був признаним таким, що відповідає стандартам та правильно вимірює швидкість руху ТЗ в обох режимах.

Таким чином, інспектор поліції має право здійснювати вимірювання швидкості руху т.з. лазерним вимірювачем швидкості руху TruCAM ІІ LTI 20/20 тримаючи його у руках, та без встановлення інформаційного знаку.

Колегія суддів не погоджується з посиланням позивача на п.12.10 ПДР України, яким встановлено, що разом із знаками обмеження швидкості руху 3.29 та/або 3.31 обов`язково додатково встановлюються відповідні дорожні знаки, які попереджають про характер небезпеки та/або наближення до відповідного об`єкта, оскільки, як вже було встановлено вище, з наданих відповідачем роздруківок фото вбачається, що на ділянці дороги, де було зафіксовано адміністративне правопорушення, разом зі дорожнім знаком 3.29 Обмеження максимальної швидкості був розміщений дорожній знак 1.32 Пішохідний перехід.

Враховуючи наведене, колегія суддів робить висновок, що позивачем в межах дії знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» було порушено швидкісний режим, чим порушено пп.б п.12.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.122 КУпАП.

Отже, з огляду на викладене вище, враховуючи встановлені обставини даної справи, колегія суддів приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕНА №2180637 від 18.05.2024 року, відповідачем не було порушено норм чинного законодавства, а тому оскаржувана постанова є правомірною та такою, що винесеною з дотриманням вимог встановлених КУпАП та скасуванню не підлягає. А надані відповідачем до суду докази повністю підтверджують порушення позивачем вимог пп.б п.12.9 ПДР України.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції в обґрунтування висновків свого рішення та позивач в обґрунтування позову посилаються на п.5.70 "Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху" розділу 33 «Дорожні знаки» ПДР України, якого не існує з дати набрання законної сили постанови КМ України від 29.09.2021 року №1091 «Про внесення змін до Правил дорожнього руху», тобто з 01.11.2021 року.

Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Отже враховуючи наведені вище висновки, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям у справі нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Статтею 286 КАС України встановленні особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.272, ст.315, ст.317, ст.321, ст.322, ст.325 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 жовтня 2024 року скасувати, прийняти по справі нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач К.В. Кравченко
Судді О.В. Джабурія Н.В. Вербицька