Справа № 380/14655/24
Суддя: Морська Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2024 рокусправа № 380/14655/24

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Морської Галини Михайлівни, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідач 2), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати Рішення про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 08.03.2024 №05, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до мого страхового стажу періоди роботи з 18.09.1985 по 03.01.1986 на посаді завідуючого майстерні в колгоспі ім. Котовського згідно записів в трудовій книжці колгоспника НОМЕР_1 ; з 01.05.1990 по 12.08.1990 на посаді майстра будівельної бригади в районному об`єднанні молодіжних любительських клубів «РОМКА» згідно записів в трудовій книжці колгоспника НОМЕР_1 ; з 01.07.1991 по 29.12.1999 на посаді інженера-механіка у Львівському малому підприємстві «Постачбуд» (Товаристві обмеженою відповідальністю Фірма «Постачбуд») згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_2 ), призначити та виплачувати мені пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01.03.2024.

Ухвалою від 16.07.2024 відкрите спрощене провадження без виклику сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 01 березня 2024 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою № 1718 за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області прийняло Рішення про відмову у призначенні пенсії № 05 від 08.03.2024, до страхового стажу особи не врахований період роботи в колгоспі з 18.09.1985 по 03.01.1986 відповідно до записів трудової книжки колгоспника укр № НОМЕР_3 , оскільки відсутні відомості щодо встановленого та відпрацьованого мінімуму трудової участі у колгоспі. Довідка щодо встановленого та виробленого мінімуму трудової участі у колгоспі відсутня. Не зарахований період роботи з 01.05.1990 по 25.05.1990 відповідно до записів вищевказаної трудової книжки, оскільки відсутня дата наказу про звільнення; не зарахований період роботи з 01.07.1991 по 29.12.1999, оскільки відсутні відомості щодо зміни назви організації.

Стверджує, що він як працівник не здійснював організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок, тому він не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до моєї трудової книжки відомостей, а тому, невідповідне заповнення трудової книжки не може бути підставою для прийняття органом Пенсійного фонду України рішення про відмову у призначенні пенсії та не зарахування страхового стражу, результатом чого стало обмеження права належного соціального захисту громадянина.

Із вказаних підстав просить суд задовольнити позов.

Відповідач 1- Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області надіслало суду відзив, у якому заперечило проти задоволення позову, мотивуючи тим, що до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою від 01.03.2024 про призначення пенсії за віком згідно ст. 26 Закону 1058 звернувся ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , додавши пакет документів. Після реєстрації заяви позивача та сканування копій документів засобами програмного забезпечення, за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, яким розглянуто подану заяву від 01.03.2024 разом із документами і прийнято рішення від 08.03.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком згідно ст.26 Закону 1058, про що повідомлено заявника листом. Згідно поданих документів до страхового стажу позивачу не зараховано: - період роботи згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 з 18.09.1985 по 03.01.1986, оскільки для зарахування необхідно долучити уточнюючу довідку про встановлений мінімум та фактично відпрацьовані вихододні видану на підставі первинних документів; - період роботи згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 з 01.05.1990 по 25.0о5.1990, скільки відсутня дата наказу про звільнення; період роботи з 01.07.1991 до 29.12.1999 , оскільки відсутні відомості щодо зміни назви організації.

Отже, враховуючи зазначене, згідно долучених документів про стаж відсутні підстави для призначення позивачу пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону 1058 з 01.03.2024, оскільки страховий стаж позивача становить 22 роки 08 місяців 21 днів, а необхідно мати 29 років у 2022 році, а у 2025 році - 32 роки.

Із вказаних підстав просить суд відмовити у задоволенні позову.

Позивач надіслав відповідь на відзив 1, у якій зазначив: «… трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповненням роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки. Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи, та ці записи є належними та допустимим доказами для підтвердження його трудового стажу…» .

Відповідач 2 - Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надіслав суду відзив, у якому заперечив проти задоволення позову, мотивуючи тим, що період роботи в колгоспі після 01.01.1965 зараховується, при умові, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю. Тобто загальна кількість вихододнів ділиться на 25.4. Якщо облік трудоднів у колгоспі вівся на голову двору, період роботи кожного із членів сім`ї може встановлюватися показаннями свідків. (Лист Мінпраці від 11.11.94 №01-3/1000-02-2). Аналогічний порядок обчислення стажу роботи застосовується і в тому випадку, коли не встановлювався мінімум трудової участі у громадському господарстві. (Роз`яснення Мінпраці №17 від 17.05.1992). Основний документ про трудову діяльність членів колгоспу є трудова книжка колгоспника, в яку зокрема вносились відомості про трудову участь колгоспника в громадському господарстві: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі, його виконання. У випадку відсутності трудової книжки колгоспника, або в разі відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж колгоспника підтверджується довідкою господарств, в якому набуто стаж. У випадку відсутності трудової книжки колгоспника, або в разі відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж колгоспника підтверджується довідкою господарств, в якому набуто стаж. За доданими документами до страхового стажу не враховані періоди роботи: - з 01.05.1990 по 25.05.1990 в Районному об`єднанні молодіжних аматорських клубів «РОМКА», відповідно записів трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 06.01.1986, оскільки відсутня дата наказу про звільнення з роботи; - з 18.09.1985 по 03.01.1986 в колгоспі ім. Котовського, відповідно до записів трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 06.01.1986, оскільки відсутні відомості щодо встановленого та відпрацьованого мінімуму трудової участі у колгоспі. Довідка щодо встановленого та виробленого мінімуму трудової участі у колгоспі відсутня; - з 01.07.1991 по 29.12.1999 у Львівському малому підприємстві «Постачбуд», згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_2 від 12.09.1979, оскільки відсутні відомості щодо зміни назви організації. Для зарахування до страхового стажу періодів трудової діяльності зазначених в вищевказаній трудовій книжці необхідно надати документ про зміну прізвища, або уточнюючі довідки, виписки з наказів, особові рахунки, відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи що передбачено Порядком № 637. Інші документи передбачені пунктом 3 Порядку № 637 та статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» відсутні. Згідно реєстру застрахованих осіб зараховано всі періоди трудової діяльності. Таким чином, підтверджений належними документами, страховий стаж Позивача становить 22 роки 08 місяців 21 день, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону. Враховуючи принцип екстериторіальності, розгляд заяви та наданих документів щодо призначення пенсії за віком здійснено відповідним структурним підрозділом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, яким 08.03.2024 винесено рішення про відмову у призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу 29 років. Отже, дії Управління є правомірними та вмотивованими.

Позивач надіслав відповідь на відзив 2, у якій зазначив: «… Позивач вважає, що не зарахування його спірного стажу буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки. Відповідач-2, в свою чергу, не надав доказів того, що в трудовій книжці позивача містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи. Разом з тим, окрім наведеної обставини, трудова книжка позивача містить усі необхідні записи про роботу за спірний період і це є достатнім підтвердженням права на пенсійне забезпечення. Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці (неправильними чи не точними) щодо періоду роботи відповідачем не надано. При цьому, позивач звертає увагу суду на те, що він жодним чином не має повноважень жодним чином вплинути на дотримання порядку заповнення трудової книжки та не може нести негативні наслідки за окремі недоліки у внесених в ній записах…».

Відповідач 1 надіслав суду заперечення на відповідь на відзив, у яких навів тотожне відзиву обґрунтування своєї позиції.

Розглянувши наявні у справі документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 01 березня 2024 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою № 1718 за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На виконання постанови правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрованої в Міністерстві юстиції 16.02.2021 за № 339/35961, якою внесені зміни до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок), затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, органи Пенсійного фонду України застосовують екстериторіальний принцип призначення та перерахунку пенсій.

Принцип екстериторіальності передбачає опрацювання заяв про призначення/ перерахунок пенсій та прийняття відповідних рішень структурними підрозділами територіальних органів Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає пенсіонер.

Згідно п.1.1 розділу І Порядку заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення переведення з одного виду пенсії на інший подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (сервісний центр).

Відповідно до пункту 4.2 розділу ІV Порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів, електронну пенсійну справу. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви. Після прийняття рішення про призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Таким чином, після реєстрації заяви Позивача та сканування копій документів засобами програмного забезпечення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області за принципом екстериторіальності розглянуто заяву Позивача та за результатами розгляду такої заяви прийнято рішення від 08.03.2024 № 05 про відмову у призначенні пенсії.

Рішення мотивоване наступним: «Відмова про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 . Дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 01.03.2024. Пенсійний вік визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 60 років. Вік заявника на дату звернення 61 рік 05 місяців 09 днів. Необхідний страховий стаж визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 29 років. Відповідно до частини 2 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі відсутності страхового стажу, передбаченого частиною 1 цієї статті, право на призначення пенсії за віком така особа набуде після досягнення віку 63 років за наявності страхового стажу від 22 років... Страховий стаж особи становить: 22 роки 08 місяців 21 день. Результати розгляду документів, доданих до заяви: За доданими документами до страхового стажу особи не врахований період роботи в колгоспі з 18.09.1985 по 03.01.1986 відповідно до записів трудової книжки колгоспника укр № НОМЕР_3 , оскільки відсутні відомості щодо встановленого та відпрацьованого мінімуму трудової участі у колгоспі. Довідка щодо встановленого та виробленого мінімуму трудової участі у колгоспі відсутня. Не зарахований період роботи з 01.05.1990 по 25.05.1990 відповідно до записів вищевказаної трудової книжки, оскільки відсутня дата наказу про звільнення, не зарахований період роботи з 01.07.1991 по 29.12.1999, оскільки відсутні відомості щодо зміни назви організації.... До страхового стажу не врахований період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності з 01.01.2013 по 30.09.2015, з 01.01.2016 по 29.12.2016, оскільки відсутні відомості щодо сплати страхових внесків. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до 01.01.2004, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, на підставі документів, визначених Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993р. № 637, зокрема, трудової книжки. Водночас, на виконання Указу Президента України від 04.05.1998 № 401 та постанов Кабінету Міністрів України від 04.06.1998 № 794 (далі - постанова № 794), від 08.06.1998 № 832 персоніфікований облік відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування впроваджувався протягом 1998 - 2000 років, починаючи з 01.07.2002 обчислення пенсій здійснюється із заробітку особи за період роботи після 01.07.2000 за даними системи персоніфікованого обліку (пункт 3 постанови № 794). З урахуванням зазначених норм, персоніфікований облік відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування з 01.07.2000 є обов`язковим. Працює. Особа матиме право на пенсійну виплату 23.09.2025 або при набутті необхідного страхового стажу. Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу».

Не погодившись із цим рішенням, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку позиціям сторін у справі, суд застосовує наступні правові норми.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом.

Статтею 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 1 статті 26 Закону №1058-IV встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років. Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Статтею 2 Закону №1788-XII визначені види трудових пенсій: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Судом встановлено, що, приймаючи рішення про відмову в призначенні пенсії за віком, в оскаржуваному рішенні відповідач 2 зазначив, що страховий стаж позивача становить 22 роки 08 місяців 21 день, до страхового стажу не зараховано періоди:

- з 18.09.1985 по 03.01.1986 на посаді завідуючого майстерні в колгоспі ім. Котовського, оскільки відсутні відомості щодо встановленого та відпрацьованого мінімуму трудової участі у колгоспі. Довідка щодо встановленого та виробленого мінімуму трудової участі у колгоспі відсутня;

- з 01.05.1990 по 25.05.1990 на посаді майстра будівельної бригади районного об`єднання молодіжних любительських клубів «РОМКА», оскільки відсутня дата наказу про звільнення;

- з 01.07.1991 по 29.12.1999 на посаді інженера-механіка в Львівському малому підприємстві «Постачбуд» (ТзОВ Фірма «Постачбуд»), оскільки відсутні відомості щодо зміни назви організації

Суд не погоджується із таким рішенням пенсійного органу з огляду на наступне.

Згідно із ст. 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку №637).

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України за №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція).

Відповідно до пункту 1.1 розділу 1 "Загальні положення" Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Отже, зміст наведених норм права свідчить, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Постановою Держкомтруда СРСР 20.06.1974 №162 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях (далі Інструкція №162), яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до абзацу 1 пункту 1.1 Інструкції №162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Згідно з абзацами 2, 3 пункту 2.2 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Абзацом 1 пункту 2.10 Інструкції №162 встановлено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Згідно з пунктом 2.11 Інструкції №162 першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції №162 при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, що внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, завіряються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Аналогічні вимоги закріплені в Інструкції №58.

Судом встановлено, що трудова книжка позивача серії НОМЕР_1 містить наступні записи щодо спірних періодів:

№ 1 - 18.09.1985 прийнятий в члени колгоспу ім. Котовського. Наказ № 14 від 24.09.1985;

№ 2 - 03.01.1986 виключений із членів колгоспу ім. Котовського за власним бажанням. Наказ № 1 від 03.01.1986;

№ 10 01.05.1990 прийнятий в будівельну бригаду майстром районного об`єднання молодіжних любительських клубів «РОМКА». Наказ № 15 від 03.05.1990;

№ 11 12.08.1990 звільнений за власним бажанням. Наказ № 36.

Також трудова книжка позивача серії НОМЕР_2 містить наступні записи щодо спірних періодів:

№ 5 01.07.1991 прийнятий на роботу в Львівське м/п «Постачбуд» на посаду інженера-механіка. Наказ № 9 від 01.07.1991;

№ 6 - 29.12.1999 звільнений з роботи за власним бажанням. Наказ № 12 від 30.12.1999.

Вказані записи виконано без виправлень, у чіткій послідовності та відповідності дати, та усі завірені печатками роботодавців.

Щодо не зарахування періоду роботи в колгоспі з 18.09.1985 по 03.01.1986 відповідно до записів трудової книжки колгоспника укр № НОМЕР_3 , оскільки відсутні відомості щодо встановленого та відпрацьованого мінімуму трудової участі у колгоспі, довідка щодо встановленого та виробленого мінімуму трудової участі у колгоспі відсутня, не зарахований період роботи з 01.05.1990 по 25.05.1990 відповідно до записів вищевказаної трудової книжки, оскільки відсутня дата наказу про звільнення, та не зарахований період роботи з 01.07.1991 по 29.12.1999, оскільки відсутні відомості щодо зміни назви організації, суд зауважує, що зазначені недоліки не спростовують факту трудової діяльності позивача у наведений вище період, а лише є недоліком у заповненні трудової книжки підприємством.

Також відповідач-2 не надав суду жодних доказів на спростування факту роботи позивача у спірні періоди.

Варто зауважити, що недоліки у заповненні трудової книжки, враховуючи відсутність сумніву та спору щодо належності трудової книжки позивачу, наявність інших обов`язкових реквізитів, є формальним та таким, що не спричиняє втрату юридичної сили всього документу.

Зазначені відповідачами обставини щодо виправлення у даті наказу про прийняття на роботу, у даному випадку також є формальними.

Суд погоджується із позивачем, що законодавством визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку. Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб, насамперед керівником підприємства, установи, організації в порядку, строк та спосіб, передбачений відповідним законодавством. Самостійне внесення працівником відомостей щодо своєї трудової діяльності, а також внесення виправлень у разі неправильного або неточного запису не передбачено.

Відтак суд вважає, що на працівника не слід покладати ризик негативних наслідків (позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань про зарахування стажу) за формальні недоліки оформлення записів трудової книжки, якщо недоліки допущені із вини адміністрації підприємства.

Так Верховний Суд у постанові від 19.12.2019 у справі № 307/541/17 зазначив, що підставою для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Крім цього Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 в справі №687/975/17 вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

Відповідно до частини третьої статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Згідно підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року №28-2, Управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Такі повноваження Пенсійного фонду повинні бути використані з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких вони спрямовані. Таким чином, враховуючи вищенаведене, у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих особою документів відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності.

Однак, відповідач 2 таким правом не скористався.

Верховний Суд у постанові від 06 березня 2018 року в справі №127/9055/17 не заперечуючи проти права органів, що призначають пенсію, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформления у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, зазначив, що таке право не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено п.4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року за № 22-1.

Наявність сумнівів щодо записів в трудовій книжці може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу. Відсутність документів роботодавців позивача на зберіганні в архівних установах, не може нівелювати відомості трудової книжки, оформлені належним чином, та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.

Відповідно до висновків Верховного Суду, висловлених у постанові від 24.05.2018 у справі №490-12392/16-а, відсутність архівних документів в розпорядженні пенсійного органу не може бути підставою для позбавлення позивача права на зарахування такого періоду у стаж роботи, та відповідно, перерахунку цього стажу для призначення пенсії. Позивач має належним чином оформлені трудові книжки, в яких містяться записи про спірні періоди роботи із відомостями, які відповідають вимогам законодавства на підтвердження права на пенсію, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Враховуючи встановлені судом обставини та описані вище правові норми, суд приходить до висновку про скасування спірного рішення та необхідність зарахування до страхового стажу позивача періоди роботи з 18.09.1985 по 03.01.1986 на посаді завідуючого майстерні в колгоспі ім. Котовського згідно записів в трудовій книжці колгоспника НОМЕР_1 ; з 01.05.1990 по 12.08.1990 на посаді майстра будівельної бригади в районному об`єднанні молодіжних любительських клубів «РОМКА» згідно записів в трудовій книжці колгоспника НОМЕР_1 ; з 01.07.1991 по 29.12.1999 на посаді інженера-механіка у Львівському малому підприємстві «Постачбуд» (Товаристві обмеженою відповідальністю Фірма «Постачбуд») згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_2 ).

Щодо позовної вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ у Львівській області зарахувати до страхового стажу періоди роботи та призначити позивачу пенсію, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

У справі, яка розглядається суд встановив, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ в Житомирській області, рішенням якого позивачу відмовлено в призначенні пенсії.

Тож, дії зобов`язального характеру щодо вирішення питання про зарахування стажу та призначення пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про перерахунок пенсії, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ в Житомирській області.

Наведена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 07.05.2024 у справі №460/38580/22 та 24.05.2024 №460/17257/23 .

Разом із тим, суд зазначає, що періоди роботи позивача обраховуються роками, місяцями і днями, відтак їх належить сумувати для встановлення загального стажу, що дає право на призначення пенсії за віком. Дані повноваження належать пенсійному органу.

Отже, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у спосіб зобов`язання ГУ ПФУ у Житомирській області зарахувати до страхового стажу позивачу періоди роботи з 18.09.1985 по 03.01.1986 на посаді завідуючого майстерні в колгоспі ім. Котовського згідно записів в трудовій книжці колгоспника НОМЕР_1 ; з 01.05.1990 по 12.08.1990 на посаді майстра будівельної бригади в районному об`єднанні молодіжних любительських клубів «РОМКА» згідно записів в трудовій книжці колгоспника НОМЕР_1 ; з 01.07.1991 по 29.12.1999 на посаді інженера-механіка у Львівському малому підприємстві «Постачбуд» (Товаристві обмеженою відповідальністю Фірма «Постачбуд») згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_2 ) та вирішити питання про призначення пенсії за віком з дати звернення із урахуванням висновків суду.

Згідно приписів ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього кодексу, проте згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності свого рішення.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Рішення про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 08.03.2024 №05.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (, адреса: вул. Ольжича, буд.7, м.Житомир, 10003) зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) до страхового стажу періоди роботи з 18.09.1985 по 03.01.1986 на посаді завідуючого майстерні в колгоспі ім. Котовського згідно записів в трудовій книжці колгоспника НОМЕР_1 ; з 01.05.1990 по 12.08.1990 на посаді майстра будівельної бригади в районному об`єднанні молодіжних любительських клубів «РОМКА» згідно записів в трудовій книжці колгоспника НОМЕР_1 ; з 01.07.1991 по 29.12.1999 на посаді інженера-механіка у Львівському малому підприємстві «Постачбуд» (Товаристві обмеженою відповідальністю Фірма «Постачбуд») згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_2 ) та вирішити питання про призначення пенсії за віком з дати звернення із урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути із Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (, адреса: вул. Ольжича, буд.7, м.Житомир, 10003) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 645 (шістсот сорок п`ять) 97 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяМорська Галина Михайлівна