Справа № 600/2746/24-а
Суддя: Кушнір Віталіна Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2024 р. м. Чернівці справа № 600/2746/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнір В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 №171 від 13 травня 2024 року щодо підписання та видачі ним наказу в частині призову на військову службу по мобілізації до військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 та здійснити відповідні записи в алфавітних книгах призваних.

В обґрунтування позовних вимог позивачем повідомлено, що 13 травня 2024 року у особистих справах він перебував на території Вижницького району Чернівецької області. Термін перебування був менше семи днів. Цього ж дня співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_2 позивача було затримано і доставлено до даного ІНФОРМАЦІЯ_2 . Військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 його було визнано придатним до військової служби.

Позивач наголосив, що як військовозобов`язаний перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 . Змін передбачених статтею 38 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" у позивача немає і тому, на його думку, законних підстав для взяття на військовий облік іншими територіальними центрами комплектації та соціальної підтримки, в тому числі і ІНФОРМАЦІЯ_4 не було. Крім того повідомив, що повісток про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 чи до ІНФОРМАЦІЯ_4 йому не надходило.

Дії ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач вважає неправомірними, оскільки стверджує, що при проходженні комісію відбулось порушення вимог наказу Міністерства оборони України №402 від 14 серпня 2008 року "Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України", а саме пункту 3.4 - Лікарі, які включаються до складу ВЛК із закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, під час проведення медичного огляду ознайомлюються з медичними записами в ЕСОЗ та з іншими медичними документами, які надає військовозобов`язаний, що характеризують його стан здоров`я, а також вносять до ЕСОЗ відповідні медичні записи на підставі отриманої інформації.

Тобто, під час медичного огляду лікарі ВЛК повинні ознайомитись з його медичною картою амбулаторного хворого за формою №025/о, затвердженою наказом МОЗ України від 14 лютого 2012 року №110 «Про затвердження форм первинної облікової документації та Інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування». Натомість, як стверджує позивач, при огляді ВЛК вищевказані медичні документи не оглядалися і йому, не з його вини, не було надано можливості їх надати.

Також повідомив, що довідка військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 оскаржується ним до центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України.

Ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Вказаною ухвалою, серед іншого, відповідачу встановлено 15-денний термін з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копія ухвали направлена відповідачу за адресою місцезнаходження та вручена останньому 09.07.2024.

У поданому відзиві відповідач проти позову заперечив. Зазначив, що викладені у позовній заяві доводи позивача є безпідставними і необґрунтованими. У відзиві відповідачем вказано, що відповідно до Наказу МОУ від 14.08.2008 №402 військовозобов`язаний під час проведення медичного огляду зобов`язаний надати членам ВЛК ТЦК та СП медичну карту амбулаторного хворого за формою №025/о, затвердженою наказом МОЗ України від 14 лютого 2012 року №110 «Про затвердження форм первинної облікової документації та Інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2012 року за №661/20974 (далі - форма №025/о), виписки з медичної документації щодо перенесених захворювань, отриманих травм, поранень тощо, якщо така інформація відсутня в ЕСОЗ.

Відповідач звертав увагу суду на те, що позивач в свою чергу не надає жодних допустимих чи належних доказів оскарження довідки ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 до центральної ВЛК ЗСУ у визначений період.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом НОМЕР_2 (а.с.12-14).

Згідно Довідки від 21.05.2024р. №240 солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 від 13 травня 2024 року №171, призваний на військову службу під час мобілізації, в особливий період та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 (а.с.5).

Позивачем до позову додано виписку з медичної карти стаціонарного хворого (№1441/00) на ОСОБА_1 від 23.05.2024р. №9207, направлену Комунальним некомерційним підприємством "Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я" на запит адвоката Ломничука Ю.Ю. листом від 23.05.2024р. №659 (а.с.6-8).

Також, у матеріалах справи наявна Виписка з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №2472 (форма первинної облікової документації №027/о) від 21.05.2024р. (а.с.9).

На виконання ухвали про витребування доказів 18.12.2024 року позивачем 19.12.2024р. надано докази оскарження довідки ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 до ЦВЛК ЗСУ.

Відповідачем на виконання ухвали про витребування доказів 18.12.2024 року 20.12.2024р. надано докази щодо огляду позивача військово-лікарською комісією, зокрема, довідку ВЛК від 13.05.2024р., картка обстеження та медичного огляду та Витяг з наказу з наказу про призову від 13.05.2024р. №171 та додаток 1 до наказу.

Так, згідно витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 від 13 травня 2024 року №171 та додатку до нього, солдат ОСОБА_1 , призваний на військову службу під час мобілізації, в особливий період та направлений для проходження військової служби в складі команди НОМЕР_3 .

Згідно наданої позивачем довідки ВЛК від 30.07.2024р. за наслідком проведеного 30 липня 2024 року медичного огляду гарнізонною військово-лікарською комісією №2 військової частини № НОМЕР_4 - визначено, що солдат ОСОБА_1 придатний до військової служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.

Позивач зазначає, що при огляді військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 медичні документи щодо нього не були досліджені, у зв`язку з цим вважає протиправним наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 від 13 травня 2024 року №171 в частині призову на військову службу по мобілізації до військової частини НОМЕР_1 . Зазначені обставини обумовили звернення останнього з цим позовом до суду.

До вказаних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Відповідно до частин першої та другої статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Відповідно до частин першої та другої статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

За приписами частини першої статті 4 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 №1932-ХІІ (далі - Закон №1932-ХІІ) у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, застосування Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, подає його Верховній Раді України на схвалення чи затвердження, а також вносить до Верховної Ради України подання про оголошення стану війни.

Згідно із частинами першою-третьою статті 17 Закону №1932-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством. Громадяни проходять військову службу, службу у військовому резерві та виконують військовий обов`язок у запасі відповідно до законодавства.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII (далі - Закон №3543-ХІІ) встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно до частин першої, третьої, п`ятої статті 22 Закону №3543-ХІІ (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) , громадяни зобов`язані:

з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Згідно із частиною першою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ від 25.03.2022 (далі - Закон № 2232-ХІІ) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно змісту частини 9 статті 1 Закону №2232-ХІІ щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії:

допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць;

призовники - особи, приписані до призовних дільниць;

військовослужбовці - особи, які проходять військову службу;

військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;

резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

До видів військової служби, згідно із частини шостої статті 2 Закону № 2232-ХІІ, відноситься військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 24 Закону №2232-ХІІ початком проходження військової служби вважається: день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

За приписами частин першої п`ятої статті 27 Закону №2232-ХІІ у запас Збройних Сил України та інших військових формувань зараховуються громадяни України, які придатні за станом здоров`я до проходження військової служби в мирний або воєнний час і не досягли граничного віку перебування в запасі. Вони перебувають на військовому обліку в відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки та відповідних органах інших військових формувань. Запас військовозобов`язаних поділяється на першу і другу категорії. До запасу першої категорії належать військовозобов`язані, які проходили військову службу та здобули під час її проходження військово-облікову спеціальність. До запасу другої категорії належать військовозобов`язані, які не здобули військово-облікової спеціальності під час проходження військової служби або не проходили військової служби. Військовозобов`язані, зараховані до запасу другої категорії, у разі здобуття під час перебування в запасі або служби у військовому резерві військово-облікової спеціальності переводяться до запасу першої категорії.

За змістом частини першої статті 39 Закону № 2232-ХІІ призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації.

Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації здійснюється для доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань.

Згідно із пунктом 1 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України від 10.12.2008 № 1153 (далі - Положення № 1153) цим Положенням визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з виконанням громадянами військового обов`язку в запасі.

За підпунктом 1 пункту 252 Положення №1153, у разі оголошення мобілізації і настання особливого періоду: проводиться призов на військову службу військовозобов`язаних і резервістів, за винятком осіб, зазначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також прийом громадян на військову службу за контрактом.

Відповідно до положень пункту 253 Положення №1153, призови на військову службу військовозобов`язаних у воєнний час проводяться територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, а резервістів - командирами військових частин на підставі указів Президента України. Початком проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період є день, визначений статтею 24Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Про призов громадян на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період та призначення на посади командири військових частин інформують територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання (перебування) цих громадян до призову на військову службу та посадову особу, до номенклатури призначення якої належить посада, на яку призначено призваного громадянина. Про призов громадян на військову службу територіальні центри комплектування та соціальної підтримки письмово повідомляють державні органи, підприємства, заклади, установи і організації, в яких зазначені громадяни працювали, навчалися або були зареєстрованими як безробітні.

Пунктами 1-4 Указу Президента України № 69/2022 у зв`язку з військовою агресією російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, Президентом України постановлено: оголосити та провести загальну мобілізацію (далі - мобілізація); мобілізацію провести на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва; мобілізація проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом; призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.

Аналіз вказаних нормативно-правових актів дає підстави для висновку про те, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. У разі збройної агресії проти України Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях. На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації, за винятком осіб, зазначених у статті 23 Закону №3543-ХІІ. Призови на військову службу військовозобов`язаних у воєнний час проводяться територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки. Військова служба за призовом під час мобілізації є видом військової служби, початком проходження якої вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Суд, вирішуючи спір виходить з того, що: предметом спору є наказ щодо призову позивача на військову службу по мобілізації; незгода із оскаржуваним наказом та його протиправність позивачем обґрунтовується відсутністю у ІНФОРМАЦІЯ_1 законних підстав для взяття його на військовий облік та повноважень щодо його призову, оскільки він перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_9 , а також те, що військово-лікарською комісією в порушення вимог наказу МОУ №402 від 14.08.2008 року не здійснено ознайомлення із медичними документами щодо позивача, в тому числі з медичною картою амбулаторного хворого за формою №025/о.

Відповідно до пункту 8 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154, виконання завдання з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, призову громадян на військову службу покладені саме на районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з пункту 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487, районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки зокрема:

виявляють призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які проживають на території адміністративно-територіальної одиниці, проте не перебувають на військовому обліку;

організовують оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, приписки до призовної дільниці, взяття на військовий облік, призначення на особливий період, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям.

Таким чином, до обов`язків територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки належить виявлення призовників, які проживають на території адміністративно-територіальної одиниці, проте не перебувають на військовому обліку, оповіщення призовників про їх виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, приписки до призовної дільниці, взяття на військовий облік, призову на військову службу і забезпечення здійснення контролю за їх прибуттям.

Положенням про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (Постанова КМУ від 23 лютого 2022р. №154) у пункті 9 визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань здійснюють заходи оповіщення та призову громадян на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.

Отож, позивач хибно вважає, що перебуваючи на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 його не може бути призвано ІНФОРМАЦІЯ_10 . Доводи позову щодо не поширення оскаржуваного наказу на територію інших адміністративно-територіальних одиниць є необґрунтованими.

Щодо неналежного проведення медичного обстеження під час проходження військово-лікарської комісії та визнання його придатним до військової служби, суд зазначає таке.

13.05.2024 було проведено медичний огляд позивача та за довідкою ВЛК від 13.05.2024 №1014 встановлено придатність позивача до військової служби.

Відповідно до картки обстеження та медичного огляду від 13.05.2024 позивач на психоневрологічному, наркологічному, дерматовенерологічному диспансерному обліку не знаходиться. Позивач оглянутий терапевтом, хірургом, невропатологом, офтальмологом, ЛОР, психіатром. Наявна інформація щодо проведення позивачу ЕКГ, навпроти графи флюорографія органів грудної клітини містить печатка рентгенкабінету та дата здійснення флюорографії.

Відповідно до пункту 1.2 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра Оборони України від 14.08.2008 №402 (в редакції станом на час проведення медичного огляду) військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Відповідно до розділу II Положення (в редакції станом на час проведення медичного огляду) визначено, що:

медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників керівників ТЦК та СП ВЛК ТЦК та СП на збірних пунктах районних (міських) ТЦК та СП або за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності лікарями, які включаються до складу ВЛК ТЦК та СП. (пункт 3.1 розділу II Положення);

повторний медичний огляд військовозобов`язаних проводиться один раз на 5 років ВЛК районних, міських ТЦК та СП. Офіцери запасу підлягають повторному медичному огляду зазначеними ВЛК під час чергового атестування, а рядовий, сержантський та старшинський склад запасу - у разі зміни призначення;

кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, офтальмологом, оториноларингологом, стоматологом, дерматологом, а за медичними показаннями - і лікарями інших спеціальностей (пункт 3.2 Положення);

перед оглядом військовозобов`язаних їм проводиться загальний аналіз крові, загальний аналіз сечі, серологічний аналіз крові на: антитіла до вірусу імунодефіциту людини (ВІЛ), поверхневий антиген до вірусу гепатиту «В» (HbsAg), загальні антитіла до вірусу гепатиту «С» (anti-HCV), реакція мікропреципітації з кардіоліпіновим антигеном або загальні антитіла до блідої трепонеми (RW); визначається група крові та резус-належність, проводяться рентгенологічне обстеження органів грудної клітки, ЕКГ. Особам старшим 40 років обов`язково проводиться вимір внутрішньоочного тиску, дослідження крові на цукор. Інші дослідження проводяться за показаннями;

лікарі, які включаються до складу ВЛК із закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, під час проведення медичного огляду ознайомлюються з медичними записами в ЕСОЗ та з іншими медичними документами, які надає військовозобов`язаний, що характеризують його стан здоров`я, а також вносять до ЕСОЗ відповідні медичні записи на підставі отриманої інформації;

ЕКГ виконується після 40-річного віку та за наявності медичних показань. Інші лабораторні та інструментальні дослідження виконуються за показанням (пункту 3.4 Положення).

Військовозобов`язаний під час проведення медичного огляду зобов`язаний надати членам ВЛК ТЦК та СП медичну карту амбулаторного хворого за формою №025/о, затвердженою наказом МОЗ України від 14 лютого 2012 року №110 «Про затвердження форм первинної облікової документації та Інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2012 року за № 661/20974 (далі - форма № 025/о), виписки з медичної документації щодо перенесених захворювань, отриманих травм, поранень тощо, якщо така інформація відсутня в ЕСОЗ.

Суд констатує, що стверджуючи про допущення ВЛК порушення при його огляді позивач зазначає виключно про те, що комісією на ознайомлено з медичними документами, які не досліджено в ході проходження комісії на визначення придатності до військової служби. Натомість позивач не надає жодного із таких документів до позову. Усі надані позивачем медичні документи датовані вже після прийняття наказу щодо його призову по мобілізації.

У зв`язку із цим, суд вважає, що залишаються обґрунтовані сумніви щодо того, які саме документи позивач вважає повинен був дослідити позивач та чи вони є в наявності у позивача. При цьому, суд звертає увагу на те, що надання таких медичних документів є прерогативою саме позивача.

Крім того, позивачем оскаржено Довідку військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 до центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, за наслідком чого як свідчать матеріали справи гарнізонною ВЛК №2 військової частини НОМЕР_4 30.07.2024р. проведено медичний огляд постановлено, що позивач придатний до військової служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.

Водночас, суд виходить з того, що видаючи оскаржуваний наказ про призов та направлення для проходження військової служби під час мобілізації в особливий період військовозобов`язаних відповідно до поіменного списку військовозобов`язаних, які призвані і відправлені в складі команди НОМЕР_3 у частині, яка стосується ОСОБА_1 , начальник ІНФОРМАЦІЯ_11 виходив з того, що військово-лікарською комісією встановлено придатність позивача до військової служби та з відсутності законних підстав, звільняючих позивача від призову на військову службу.

Суд звертає увагу, що у матеріалах справи відсутні докази того, що на момент прийняття оскаржуваного наказу позивач не підлягав призову на військову службу під час мобілізації за станом здоров`я чи з інших законодавчо встановлених підстав.

При цьому, якщо позивач на теперішній час не може проходити військову службу за станом здоров`я, то він має право у встановленому порядку ініціювати питання про звільнення з військової служби на підставі відповідного висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що оскаржуваний наказ в частині призову позивача на військову службу під час мобілізації є правомірним та таким, що прийнятий відповідно до вимог частини другої статті 2 КАС України, доводи представника позивача про незаконність наказу не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно частин першої та третьої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Всупереч вимогам частини першої статті 77 КАС України, позивач не обґрунтував із посиланням на належні, допустимі, достовірні та достатні докази яким чином заявлені у позовній заяві вимоги можуть відновити його порушене право та, у чому конкретно полягає порушення охоронюваних законом прав, свобод та інтересів з боку відповідачів.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, відповідно до КАС України, питання розподілу судових витрат не вирішується.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

У відповідності до статей 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_5 );

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_12 ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ).

Суддя В.О. Кушнір