Справа № 560/14627/24
Суддя: Драновський Я.В.
Дата ухвалення: 2024-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

20 грудня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Драновського Я.В. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України , третя особа ОСОБА_2 про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що вона звернулась до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України із завою про виплату допомоги на поховання військовослужбовця, до якої було додано необхідний пакет документів.

Однак, за результатами розгляду вказаної заяви, їй було відмовлено у виплаті допомоги з підстав відсутності оригіналу витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання.

Ухвалою суду відкрите провадження у справі, справу вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду до участі у справі залучено як третю особу - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ).

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні, зокрема, зазначивши, що позивачу було правомірно відмовлено у виплаті вказаної грошової допомоги.

Вказує на пропуск строку звернення до суду позивачем із цим позовом.

Суд критично оцінює такі посилання відповідача, адже позовна заява подана позивачем до суду в межах шестимісячного строку, з урахуванням норм КАС України, а тому такі доводи відповідача є безпідставними та необґрунтованими.

До суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, де зазначено, що імперативної вимоги щодо надання позивачем для отримання допомоги на поховання оригіналу витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть нормативно - правові акти не містять, а тому така вимога відповідача є протиправною.

Третя особа правом на подачу пояснень по суті спору не скористалась, про розгляд справи повідомлена належним чином.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив таке.

ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дана обставина підтверджується доказами, які наявні в матеріалах справи.

ОСОБА_4 21.01.2023 був призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується довідкою № 74 від 15.02.2023.

02 грудня 2023 року під час перебування у відпустці ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Слобідко - Кульчієвецькою сільською радою.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.01.2024 року №1 (по стройовій частині) солдат ОСОБА_4 у зв`язку зі смертю був виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 03 грудня 2023 року.

Враховуючи те, що позивач займалась похованням сина, остання звернулась до військової частини НОМЕР_1 із заявою щодо нарахування та виплати допомоги на поховання сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця.

У відповідь на звернення позивача, листом від 28.04.2024 №12830 військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України повідомила її про те, що до наданого нею пакета документів не додано оригінал витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання, а тому підстав для здійснення такої виплати у відповідача немає.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернулась до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд звертає увагу на таке.

Частиною 5 статті 17 Конституції України встановлено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначає Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військові формування, військовослужбовці яких загинули чи померли в період проходження військової служби, подають їх сім`ям і батькам допомогу в проведенні похорону і компенсують матеріальні витрати на ритуальні послуги та на спорудження пам`ятників у розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 15 Закону України "Про поховання та похоронну справу" Збройні Сили України, інші утворені відповідно до закону військові формування, а також Служба безпеки України, Міністерство внутрішніх справ України, Бюро економічної безпеки України, інші державні органи надають допомогу в проведенні поховання померлих сім`ям, батькам або іншим особам, які зобов`язалися поховати померлих військовослужбовців, поліцейських, осіб начальницького і рядового складу, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, осіб, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, які померли (загинули) під час проходження служби (виконання службових обов`язків), компенсують матеріальні витрати на ритуальні послуги та на спорудження надгробків у порядку та розмірах, що визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів України від 22.05.2000 №829 "Про грошове забезпечення військовослужбовців" постановлено військовим формуванням, Державній спеціальній службі транспорту та Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації надавати сім`ям і батькам військовослужбовців, які загинули (померли) під час проходження військової служби, допомогу в проведенні поховання і компенсувати матеріальні витрати на ритуальні послуги та спорудження надгробків у розмірі п`яти прожиткових мінімумів у розрахунку на місяць на одну особу, установлених законом на дату загибелі (смерті) військовослужбовця.

Отже, за змістом п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 22.05.2000 №829 "Про грошове забезпечення військовослужбовців", ст. 15 Закону України "Про поховання та похоронну справу" та ч. 4 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", обов`язок допомоги в проведенні поховання і компенсації матеріальних витрат на ритуальні послуги покладено, зокрема, на військові формування, військовослужбовці яких загинули чи померли в період проходження військової служби та, відповідно, прийняття рішення про надання чи відмову у наданні такої допомоги з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення (вчинення дії).

Судом встановлено, що при поданні заяви на отримання допомоги на поховання позивачем було також додано до неї свідоцтво про смерть ОСОБА_4 , видане виконавчим комітетом Слобідко - Кульчієвецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області від 06.12.2023 серії НОМЕР_3 та довідку, видану виконавчим комітетом Слобідко - Кульчієвецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області №615/12/03-13 від 08.12.2023, якою підтверджено, що позивач дійсно проводила поховання сина - ОСОБА_4 .

Суд критично оцінює посилання відповідача на те, що відсутність оригіналу витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання є підставою для унеможливлення виплати такої допомоги, зважаючи на таке.

Так, пунктом 16 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 визначено, що після державної реєстрації смерті відділ державної реєстрації актів цивільного стану видає витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання.

У разі державної реєстрації смерті виконавчим органом сільської, селищної, міської ради видається довідка для отримання допомоги на поховання, у якій зазначаються: прізвище, власне ім`я, по батькові померлої особи; дата смерті; місце смерті; номер та дата складання актового запису про смерть; найменування органу, що здійснив державну реєстрацію акту цивільного стану.

Суд звертає увагу, що довідка відповідного змісту міститься в матеріалах справи та була надана позивачем під час звернення із заявою до відповідача щодо виплати допомоги на поховання.

Отже, відповідач, відмовляючи позивачеві в наданні відповідної допомоги на поховання діяв неправомірно, що є підставою для задоволення позовних вимог.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги відповідно до п. 7 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців" №829 від 22.05.2000.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України прийняти рішення про виплату ОСОБА_1 допомоги, відповідно до п. 7 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців" №829 від 22.05.2000.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , паспорт серії - НОМЕР_4 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_5 )
Третя особа:ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1

Головуючий суддя Я.В. Драновський