Справа № 360/1235/24
Суддя: Т.І. Чернявська
Дата ухвалення: 2024-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

20 грудня 2024 рокум. ДніпроСправа № 360/1235/24

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Чернявська Т.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі відповідач), в якому позивач просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо проведення виплати пенсії ОСОБА_1 з 15 квітня 2024 року з обмеженням максимального розміру, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити з 15 квітня 2024 року виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимальним розміром, та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з 15 квітня 2024 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області як отримувач пенсії відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2024 року у справі № 360/1498/23, яке набрало законної сили 10 липня 2024 року, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо припинення виплати ОСОБА_1 з 20 червня 2023 року щомісячної доплати в сумі 2000,00 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» та обмеження з 20 червня 2023 року максимального розміру пенсії, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області поновити та виплатити з 20 червня 2023 року ОСОБА_1 щомісячну доплату, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» у розмірі 2000,00 грн, та здійснити з 20 червня 2023 року виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимальним розміром, із виплатою різниці між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії.

На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2024 року у справі № 360/1498/23 відповідачем в серпні 2024 року здійснено перерахунок пенсії позивача. Оновлену пенсію позивач отримав 05 вересня 2024 року в сумі 23610,00 гривень.

Проте, вивченням на порталі електронних послуг Пенсійного фонду України електронного кабінету позивача, а саме розділу «Моя пенсія», встановлено, що станом на 07 вересня 2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області безпідставно обмежено розмір пенсії позивачу сумою 23610,00 гривень.

Так, згідно з даними розділу «Моя пенсія» станом на 07 вересня 2024 року зазначено, що: «Складові пенсійної виплати: Основний розмір пенсії: 80 % грошового забезпечення (вислуга років 35) у розмірі 17530,86 грн; з урахуванням індексації - 22985,18 грн; з урахуванням доплати - 24985,18 грн; індексація базового ОСНП 2022 (17530,86 грн х 0,140) - 2454,32 грн; індексація базового ОСНП 2023 (19985,18 грн х 0,197) 1500,00 грн; індексація базового ОСНП 2024 (21485,18 грн х 0,0796) 1500,00 грн; щомісячна доплата до 2000 відповідно до ПКМУ № 713 від 14 липня 2021 року (згідно з рішенням суду) - 2000,00 грн; підсумок пенсії (з надбавками) - 24985,18 грн; З урахуванням максимального розміру пенсії - 23610,00 грн.

Проте, згідно з цим розрахунком розмір пенсійної виплати позивача повинен складати 24985,18 грн.

Засобами вебпорталу Пенсійного фонду України позивач звернувся до відповідача з заявою, якою просив повідомити дату та підстави, з яких йому обмежено пенсію максимальним розміром, та просив виплатити пенсію без обмежень максимальним розміром.

Листом від 26 вересня 2024 року № 7121-6825/К-02/8-1200/24 Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повідомило позивача, що в результаті проведених перерахунків пенсії на виконання рішень суду у справах №№ 360/4046/21, 360/8549/21, 360/1498/23 (в межах покладених зобов`язань), а також масових перерахунків з 01 березня 2022 року, з 01 березня 2024 року та 01 березня 2024 року із встановленням до пенсії суми індексації, розмір розрахованої пенсійної виплати перевищив максимальний розмір пенсії, визначений статтею 43 Закону № 2262-ХІІ. Також зазначено, що розмір розрахованої пенсії (без обмежень) склав: з 01 грудня 2019 року - 17530,86 грн; з 01 березня 2022 року - 19985,18 грн; з 01 березня 2023 року - 21485,18 грн; з 01 березня 2024 року по теперішній час 24985,18 грн.

З посиланням на Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7- рп/2016 позивач вважає, що застосування обмеження максимального розміру пенсії є протиправним.

Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області позов не визнало, про що 07 листопада 2024 року через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» за вхідним реєстраційним № 9200/2024 подало відзив на позовну заяву від 06 листопада 2024 року № 1200-0802-7/28362, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначив, що позивач з 01 травня 2013 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-XII) по лінії Міністерства внутрішніх справ України. На дату призначення пенсії її розмір обчислено із розрахунку 80 % відповідних сум грошового забезпечення.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача з 01 січня 2016 року за довідкою про розмір грошового забезпечення від 20 березня 2018 року № 1361-ЛК, виданою Ліквідаційною комісією ГУМВС України у Луганській області.

З урахуванням норм Закону № 2262-ХІІ, чинних на дату виникнення права на перерахунок, відповідно до протоколів за пенсійною справою позивачу на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» з 01 січня 2016 року здійснено перерахунок пенсії із визначенням основного розміру пенсії - 70 % грошового забезпечення (вислуга років 32 років).

В липні 2021 року автоматизованим способом ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії та встановлено щомісячну доплату до 2000,00 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» (далі Постанова № 713) у розмірі 2000,00 грн.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» установлено, що з 01 березня 2022 року особам, пенсія яких призначена відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону № 2262-ХІІ до 31 грудня 2021 року, включно, розмір пенсії підвищується на коефіцієнт збільшення, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.

З розрахунку по пенсійній справі № -МВС ОСОБА_1 слідує, що починаючи з 01 березня 2022 року розмір пенсії позивача з урахуванням Постанови № 713 та постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» складав 9439,74 грн.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року у справі № 360/4046/21, яке набрало законної сили 27 червня 2022 року, Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зобов`язано здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 з 01 грудня 2019 року відповідно до статті 63 Закону № 2262-ХІІ, з урахуванням положень Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Луганській області» від 09 червня 2021 року № 33/33-1381 з урахуванням виплачених сум.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 21 січня 2022 року у справі № 360/8549/21, яке набрало законної сили 22 вересня 2022 року, Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зобов`язано зробити перерахунок та виплату призначеної пенсії ОСОБА_1 в основному розмірі 80 % сум грошового забезпечення, починаючи з 01 січня 2016 року.

В жовтні 2022 року відповідачем на виконання рішень Луганського окружного адміністративного суду:

у справі № 360/8549/21 здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 в основному розмірі 80 % сум грошового забезпечення, починаючи з 01 січня 2016 року;

у справі № 360/4046/21 здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 грудня 2019 року на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Луганській області» від 09 червня 2021 року № 33/33-1381 з урахуванням виплачених сум.

Після проведених ОСОБА_1 на виконання зазначених рішень перерахунків пенсії основний її розмір збільшився на суму, що перевищує 2000,00 грн. Таким чином, оскільки після проведеного перерахунку пенсії позивача на виконання рішень у справі № 360/8549/21 та у справі № 360/4046/21 її розмір збільшився більше ніж на 2000,00 грн, підстав для встановлення з 01 листопада 2022 року щомісячної доплати до пенсії відповідно до Постанови № 713 не було. Отже, позивачу щомісячна доплата у сумі 2000,00 грн на підставі Постанови № 713 нараховувалась та виплачувалась відповідачем у період з 01 липня 2021 року по 31 жовтня 2022 року.

З 01 березня 2023 року із врахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» розмір пенсії позивача склав 21485,18 грн.

При цьому, Законом України від 08 липня 2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної систем» (далі Закон № 3668-VI) внесено зміни до статті 43 Закону № 2262-ХІІ, а саме: визначено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Законом України «Про Державний бюджет на 2022 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму особам, які втратили працездатність: з 01 липня 2022 року - 2027,00 грн, з 01 грудня 2022 року - 2093,00 грн, який до 01 січня 2024 року не змінювався.

Законом України «Про Державний бюджет на 2024 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму особам, які втратили працездатність: з 01 січня 2024 року - 2361,00 грн (пунктом 8 Прикінцевих положень цього Закону установлено, що перерахунок пенсій, надбавок, підвищень та інших доплат до пенсій, який здійснюється з урахуванням прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2024 року, проводиться з 01 березня 2024 року разом із здійсненням щорічної індексації пенсій, передбаченої частиною другою статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Отже, з урахуванням вимог Закону 3668-VI та Законів України «Про Державний бюджет на 2022 рік», «Про Державний бюджет на 2023 рік» та «Про Державний бюджет на 2024 рік» максимальний розмір пенсії:

з 01 грудня 2022 року (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 20930,00 грн;

з 01 березня 2024 року (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 23610,00 грн.

Як зазначено вище, із врахуванням індексації, проведеної відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 118 та від 24 лютого 2023 року № 168, підсумок пенсії (з надбавками) з 01 березня 2023 року складав 21485,18 грн.

Максимальний розмір пенсії на 01 березня 2023 року не може перевищувати 20930,00 грн. У березні 2023 року позивачу виплачено пенсію у розмірі 20930,00 грн.

З 01 березня 2024 року із врахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 року № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» розмір пенсії позивача складає 22985,18 грн.

Максимальний розмір пенсії на 01 березня 2024 року не може перевищувати 23610,00 грн. У березні 2024 року позивачу виплачено пенсію у розмірі 22985,18 грн.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2024 року у справі № 360/1498/23, яке набрало законної сили 10 липня 2024 року, Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зобов`язано поновити та виплатити з 20 червня 2023 року ОСОБА_1 щомісячну доплату, що передбачена Постановою № 713, та здійснити з 20 червня 2023 року виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимальним розміром, із виплатою різниці між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії.

Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Судові рішення виконуються органами Пенсійного фонду України в межах покладених зобов`язань. Зміст мотивувальної й резолютивної частини рішення суду конкретизує встановлені судом зобов`язання, в межах яких органи Пенсійного фонду України виконують рішення судів.

У серпні 2024 року на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2024 року у справі № 360/1498/23 відповідачем ОСОБА_1 :

поновлено з 20 червня 2023 року щомісячну доплату в сумі 2000,00 грн, що передбачена Постановою № 713, з урахуванням раніше виплачених сум;

проведено перерахунок пенсії з 20 червня 2023 року без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

Основний розмір пенсії позивача з 01 грудня 2019 року складає 17530,86 грн (21913,58 грн х 80 % = 17530,86 грн). Підсумок пенсії (з надбавками) у період з 01 липня 2023 року по 29 лютого 2024 року складав 23485,18 грн (щомісяця).

З 01 березня 2024 року із врахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 року № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» підсумок пенсії позивача (з надбавками) складає 24985,18 грн. Однак, з урахуванням вимог Закону № 3668-VI та Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік», максимальний розмір пенсії з 01 березня 2024 року (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 23610,00 грн.

Отже, починаючи з березня 2024 року, з урахуванням максимального розміру пенсії, позивачу виплачується пенсія у розмірі 23610,00 грн.

Відповідач зазначає, що при виконанні рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2024 року у справі № 360/1498/23 пенсія без обмеження максимальним розміром встановлюється станом на дату, з якої судом зобов`язано провести перерахунок (у цьому випадку 20 червня 2023 року), та її розмір не переглядається до того часу, коли розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, тощо) відповідатиме максимальному розміру пенсії відповідно до законодавства.

В Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області обліковано суми доплат до пенсії після виконання рішень Луганського окружного адміністративного суду: у справі № 360/8549/21 доплата за період з 01 січня 2016 року по 31 жовтня 2022 року складає 62575,30 грн; у справі № 360/4046/21 доплата за період з 01 грудня 2019 року по 31 жовтня 2022 року 334043,60 грн; у справі № 360/1498/23 доплата за період з 01 червня 2023 року по 31 серпня 2024 року - 25127,26 грн. Загальна сума доплати до пенсії позивача, яка облікована у відповідача на виконання рішень суду, складає 421746,16 грн.

Зазначені доплати обліковано в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області на умовах постанови Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2021 року № 1165 «Про затвердження Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території».

Також відповідач зазначає, що у нього відсутні кошти на сплату судового збору.

З урахуванням вищевикладеного, відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою від 21 жовтня 2024 року про відкриття провадження в адміністративній справі судом визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали судової справи в електронній формі, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 КАС України судом встановлено таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області як отримувач пенсії за вислугу років, про що свідчать пенсійне посвідчення від 27 червня 2013 року № НОМЕР_1 , видане Пенсійним фондом України, протоколи та розрахунки по пенсійній справі № - МВС.

Відповідно до протоколу від 01 березня 2023 року за пенсійною справою № -МВС ОСОБА_1 у зв`язку з проведенням індексації основного розміру пенсії з 01 березня 2023 року перераховано пенсію за вислугу років у розмірі 80 % сум грошового забезпечення; загальний розмір пенсії з 01 березня 2023 року, який підлягає виплаті, складає 21485,18 грн; з урахуванням максимального розміру пенсії 20930,00 грн.

Не погодившись з таким обмеженням пенсії максимальним розміром, позивач звернувся до суду.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2024 року у справі № 360/1498/23, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2024 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо припинення виплати ОСОБА_1 з 20 червня 2023 року щомісячної доплати в сумі 2000,00 гривень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» та обмеження з 20 червня 2023 року максимального розміру пенсії, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області поновити та виплатити з 20 червня 2023 року ОСОБА_1 щомісячну доплату, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» у розмірі 2000 гривень, та здійснити з 20 червня 2023 року виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимальним розміром, із виплатою різниці між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії;

- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено;

- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1717,76 грн (одна тисяча сімсот сімнадцять гривень 76 коп.).

На виконання означеного судового рішення Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області у серпні 2024 року перерахувало ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з 20 червня 2023 року у розмірі 80 % сум грошового забезпечення; загальний розмір пенсії за 20 днів червня 2023 року, який підлягає виплаті, складає 21866,90 грн, за період з 01 липня 2023 року по 29 лютого 2024 року - 23485,18 грн щомісячно, за період з 01 березня 2024 року по 31 серпня 2024 року 23610,00 грн щомісячно, про що свідчать протокол за пенсійною справою № -МВС від 09 серпня 2024 року та розрахунок на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № .

Відповідно до розрахунків пенсії за вислугу років у пенсійній справі № , з урахуванням перерахунку за рішенням суду у справі № 360/1498/23, у період з липня 2023 року по лютий 2024 року позивачу нараховано до виплати пенсію у розмірі 23485,18 грн щомісячно.

Згідно з розрахунками пенсії за вислугу років у пенсійній справі № , з урахуванням перерахунку за рішенням суду у справі № 360/1498/23, у період з березня 2024 року по жовтень 2024 року позивачу нараховано пенсію у розмірі 24985,18 грн щомісячно; з урахуванням максимального розміру пенсії до виплати визначено 23610,00 грн щомісячно.

Отже, під час проведення перерахунку пенсії на виконання рішення суду у справі № 360/1498/23, відповідач знову обмежив позивачу пенсію максимальним розміром з 01 березня 2024 року та визначив до виплати розмір пенсії з 01 березня 2024 року на рівні 23610,00 грн щомісячно.

Таким чином, різниця між виплаченою (нарахованою до виплати) пенсією, з урахуванням обмеження максимальним розміром пенсією у розмірі 23610,00 грн та нарахованою без урахування обмеження максимального розміру пенсії у розмірі 24985,18 грн, складає 1375,18 грн щомісячно, починаючи з 01 березня 2024 року.

07 вересня 2024 року позивач через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України звернувся до відповідача з заявою № ВЕБ-12001-Ф-С-24-146510, якою серед іншого просив повідомити про підстави обмеження розміру його пенсії десятьма прожитковими мінімумами та здійснити виплату пенсії без обмеження максимальним розміром пенсії.

Листом від 26 вересня 2024 року № 7121-6825/К-02/8-1200/24 Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повідомило позивача, що Законами України про затвердження державного бюджету на відповідний рік встановлено розмір прожиткового мінімуму особам, які втратили працездатність: з 01 грудня 2019 року - 1638,00 грн; з 01 липня 2020 року - 1712,00 грн; з 01 грудня 2020 року - 1769,00 грн; з 01 липня 2021 року - 1854,00 грн; з 01 грудня 2021 року - 1934,00 грн; з 01 липня 2022 року - 2027,00 грн; з 01 грудня 2022 року - 2093,00 грн; з 01 січня 2024 року - 2361,00 грн. Згідно з КАС України судові рішення, що набрали законної сили, виконуються органами Пенсійного фонду України, які визначені за судовою справою боржниками, відповідно до покладених зобов`язань, в установленому чинним законодавством порядку. В результаті проведених перерахунків пенсії позивача на виконання рішень суду у справах №№ 360/4046/21, 360/8549/21 та 360/1498/23 (в межах покладених зобов`язань), а також масових перерахунків з 01 березня 2022 року, 01 березня 2023 року, 01 березня 2024 року із встановленням до пенсії позивача суми індексації, розмір розрахованої пенсійної виплати перевищив максимальний розмір пенсії, визначений статтею 43 Закону № 2262-ХІІ. Розмір розрахованої пенсії (без обмежень) склав: з 01 грудня 2019 року - 17530,86 грн; з 01 березня 2022 року - 19985,18 грн; з 01 березня 2023 року - 21485,18 грн, з 01 березня 2024 року по теперішній час 24985,18 грн.

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз цієї норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на військовій службі, визначає № 2262-XII. Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом № 3668-VI, який набрав законної сили 01 жовтня 2011 року.

Відповідно до положень статті 2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Водночас Законом № 3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, яку викладено в редакції Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20 грудня 2016 року.

Конституційний Суд України у Рішенні від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016, яким визнав такими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-XII, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668, яким внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668.

Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-XII), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано такими, що не відповідають статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

При цьому, положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Суд зауважує, що подібні правовідносини вже були предметом розгляду у Верховному Суді.

Зокрема у постановах від 16 грудня 2021 року у справі № 400/2085/19, від 20 липня 2022 року у справі № 340/2476/21, від 25 липня 2022 року у справі № 580/3451/21, від 30 серпня 2022 року у справі № 440/994/20, від 10 травня 2023 року у справі № 620/9370/21, від 02 червня 2023 року у справі № 420/14462/20, від 04 липня 2023 року у справі № 420/10528/21, від 23 серпня 2023 року у справі № 520/13287/21, від 07 вересня 2023 року у справі № 285/2784/17, від 23 жовтня 2024 року у справі № 560/2041/22 та від 29 листопада 2024 року у справі № 380/24058/23 Верховний Суд дійшов таких висновків:

«… на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 та Законом № 3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

При цьому суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону № 3668-VI.

Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, колегія суддів Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному.

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI. …».

Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2018 року у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13 лютого 2019 року, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, до спірних правовідносин застосуванню підлягають саме положення Закону № 2262-XII як спеціального, а не Закону № 3668-VI, яким лише внесено зміни до Закону № 2262-XII.

Враховуючи цей висновок, обмеження відповідачем з 01 березня 2024 року пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром є протиправним.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснити виплату пенсії позивачу, починаючи з 01 березня 2024 року без обмеження її максимальним розміром.

Також за наслідками розгляду цієї справи, суд вважає за необхідне зазначити, що висновки суду у справі щодо перерахунку пенсії без її обмеження максимальним розміром є обов`язковими для відповідача не лише в межах цієї справи, але і під час виникнення/існування інших правовідносин, які пов`язані з пенсійним забезпеченням позивача, включаючи подальші перерахунки пенсії.

Зважаючи на це, відповідач не має права повторно обмежувати максимальним розміром пенсію позивача, тобто знову вчиняти ті ж самі дії, які вже були визнані судом протиправними.

У зв`язку з викладеним, суд вважає за необхідне застерегти відповідача, що до зміни правового регулювання спірних правовідносин під час проведення наступних перерахунків пенсії позивача пенсійний орган не вправі застосовувати обмеження пенсії максимальним розміром з тих підстав, яким вже надано оцінку в цьому рішенні.

Суд не приймає доводи відповідача щодо того, що на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2024 року у справі № 360/1498/23 пенсія без обмеження максимальним розміром встановлюється станом на дату, з якої судом зобов`язано провести перерахунок (у цьому випадку 20 червня 2023 року), та її розмір не переглядається до того часу, коли розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, тощо) відповідатиме максимальному розміру пенсії відповідно до законодавства, оскільки відповідачем не наведено жодного нормативно-правового акта, яким передбачено вчинення дій з перерахунку пенсії позивача без обмеження її максимального розміру станом на дату, з якої судом зобов`язано пенсійний орган здійснити такий перерахунок.

Стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: […] визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; […].

Згідно з частиною другою статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Верховний Суд України у постанові від 24 листопада 2015 року по справі № П/800/259/15 (21-3538а15) зазначив, що сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити. Тобто бездіяльність не має чітко окреслених часових меж, а саме явище бездіяльності є триваючим (№ рішення в ЄДРСР 54398764).

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Згідно із загальними засадами права, дії суб`єкта владних повноважень це активна поведінка суб`єкта владних повноважень, а бездіяльність це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень. Як дії, так і бездіяльність можуть мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім, необхідним та ефективним:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо обмеження ОСОБА_1 пенсії за вислугу років максимальним розміром з 01 березня 2024 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити ОСОБА_1 з 01 березня 2024 року виплату пенсії за вислугу років без обмеження її максимальним розміром та з урахуванням сплачених сум.

З огляду на викладене, позовні вимоги належить задовольнити повністю зі словесним корегуванням обраного позивачем способу судового захисту та із виходом за межі позовних вимог, оскільки це необхідно для ефективного захисту прав позивача.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI).

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 3674-VI судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Частиною першою статті 4 Закону № 3674-VI встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з частиною другою статті 4 Закону № 3674-VI за подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону № 3674-VI при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Станом на 01 січня 2024 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3028,00 грн. Тобто, за одну вимогу немайнового характеру фізична особа мала сплатити судовий збір у розмірі 1211,20 грн, а у разі подання позовної заяви в електронній формі 968,96 грн.

Системний аналіз частини першої статті 5 та частини другої статті 245 КАС України дає підстави для висновку, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії або утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дії чи бездіяльності є однією вимогою немайнового характеру (такий правовий висновок про застосування норм Закону № 3674-VI при визначенні розміру судового збору за подання позовної заяви, в якій об`єднано об`єднанні декількох вимог, був зроблений Верховним Судом у постановах від 12 листопада 2019 року у справі № 640/21330/18, від 05 червня 2020 року у справі № 280/5161/19, від 02 вересня 2022 року у справі № 804/2339/17 та Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 18 листопада 2020 року у справі № 9901/67/20).

З викладеного слідує, що однією позовною вимогою немайнового характеру є:

вимога про визнання протиправним акта як передумова для застосування способу захисту порушеного права - скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення;

вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права - зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії або утриматися від їх вчинення тощо.

Позивачем в позовній заяві заявлено одну позовну вимогу немайнового характеру.

При зверненні до суду з позовом позивачем сплачений судовий збір в загальній сумі 968,96 грн, що підтверджено квитанцією від 15 жовтня 2024 року за № 1988-9339-3647-6255.

З огляду на те, що судом встановлено порушення відповідачем права позивача на отримання пенсії у належному розмірі як складової частини права на соціальний захист і спір виник внаслідок неправильних дій територіального органу Пенсійного фонду України, суд присуджує позивачу понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити повністю позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (ідентифікаційний код 21782461, місцезнаходження: вул. Шевченка, буд. 9, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо обмеження ОСОБА_1 пенсії за вислугу років максимальним розміром з 01 березня 2024 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити ОСОБА_1 з 01 березня 2024 року виплату пенсії за вислугу років без обмеження її максимальним розміром та з урахуванням сплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім грн 96 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.І. Чернявська