Справа № 686/29763/24
Суддя: Стефанишин С. Л.
Дата ухвалення: 2024-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/686/288/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2024 м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

у складі: головуючого - судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі Дмітрієвій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницький справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

04 листопада 2024 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернувся ОСОБА_1 з вказаним позовом в якому просить визнати протиправною та скасування постанову тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 по справі про адміністративне правопорушення від 25.10.2024 № 12634 відносно ОСОБА_1 частиною третьою статті 2101 КУпАП.

Зазначає, що зазначена постанова не містить посилання на те, що вказана повістка надсилалась засобами поштового зв`язку, не містить особистий підпис про отримання повістки та відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки.

Позивач вважає, що у постанові № 12634 не доведено належними, достатніми та допустимими доказами факт того, що посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_2 довели до відома позивача про необхідність прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повісткою 06.09.2024 року. Тобто, повістка була вручена не правомірно та без дотримання процедури її вручення, що вказує на протиправність притягнення до відповідальності за неврученою повісткою.

Ухвалою суду від 06.11.2024 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду у спрощеному провадженні.

25.11.2024 року на адресу суду від відповідача надійшли належним чином завірені матеріали справи про адміністративне правопорушення позивача.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні у ній докази, суд вважає що поданий позивачем позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 05.09.2024 посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_2 вручили повістку про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 06.09.2024 на 09 год 00 хв.

Позивача було оголошено в розшук та 21.10.2024 працівниками поліції доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 , складено протокол про адміністративне правопорушення №140. У поясненнях до вказаного протоколу позивач не погодився із його змістом.

25.10.2024 року тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 прийнято постанову по справі про адміністративне правопорушення №12634 по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з підстав порушення вимог абзацу 1 частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пункту 2 частини першої додатку 2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 2101 КупАП за те, що 21.10.2024 року близько 09.30 хв. не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 по повістці, яку отримав 05.09.2024 року, вказавши причиною неявки неправомірність його виклику.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач був відсутній при розгляді справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП, адже дата та підпис позивача відсутні, а копія постанови не вручена.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП передбачено, що може бути оскаржено постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, в районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими законом.

Згідно ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Згідно зі статтею 235 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово- облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Відповідно до частини першої статті 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Вимогами ст.245 КупАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно з статтею 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Диспозиція статті 2101 КУпАП має бланкетний характер, а серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинні бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та які не дотримано особою, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Правовою основою мобілізаційної підготовки та мобілізації є Конституція України, Закон України «Про оборону України», Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» та інші закони України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти.

Так, об`єктивна сторона правопорушення, полягає у порушенні законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме не виконання громадянами України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві обов`язків встановлених статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію та статтею 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Зокрема, таким обов`язком є з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Зі змісту оскаржуваної постанови не зрозуміло, що саме порушив позивач, чи то не з`явився за викликом для оформлення військово-облікових документів, чи то для взяття на військовий облік, чи то для проходження медичного огляду, чи то для направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військово зобов`язаних та резервістів.

Суд вважає, що в оскаржуваній постанові відсутнє чітке посилання, яке саме діяння, вчинення якого передбачене об`єктивною частиною даної статті позивач вчинив.

Суд вважає, що позивачем було дотримано вимог закону про що свідчать дані про взяття на військовий облік 12 червня 2024 року як молодшого лейтенанта, що вбачається з витягу №2024 з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

До того ж, законодавство України виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності за відсутності складу правопорушення, при цьому якщо відсутній хоча б один з елементів складу правопорушення відсутній склад правопорушення в цілому. Враховуючи, що без об`єктивної сторонни діяння не може бути посягання на об`єкт правопорушення немає й суб`єктивної сторони як певного відображення об`єктивних ознак діяння у свідомості суб`єкта, і нарешті, відсутній суб`єкт правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючої в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, на думку суду, є недоведеним.

Згідно з частини першої статті 247 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення не може бути порушено або підлягає закриттю, якщо відсутня подія адміністративного правопорушення. Подія адміністративного правопорушення означає, що мало місце фактичне діяння, яке порушує адміністративне законодавство.

Статтею 235 КУпАП визначено, що адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Виходячи з викладеного суд вважає, що відповідачем не доведено в установленому порядку складу правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

Крім того, відповідно до статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Крім цього, в матеріалах справи відсутні докази які вказують, що позивач порушив вимоги абзацу 1 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та п.2 ч.1 додатку 2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», визначених Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022 року «Про затвердження порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів».

Тому суд вважає, що матеріали справи не містять, а відповідачем не надано достатніх доказів порушення позивачем вимог вище зазначених нормативних актів,, що є неприпустимим та свідчить про протиправність спірної постанови відповідача.

Згідно позиції Верховного Суду, відповідно до яких обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за 3 дні до дати розгляду справи проадміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Також, оспорювана постанова, не містить інформації або наявність доказів такої відмови, не містить даних на основі яких, у визначеному законом порядку, начальник районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, як особа визначена законом, яка діє імені територіального центру комплектування тасоціальної підтримки, не встановив наявність чи відсутність події адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене та те, що на виконання вимог законодавства відповідачем не було вжито заходів до повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для вирішення справи належним чином.

На підставі викладеного суд вважає, що позов є обґрунтований та підлягає до задоволення, а доводи відповідача не спростовують позиції позивача.

Відповідно до вимог ст.143 КАС України судовий збір у розмірі 484,48 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2,3,5,72-77,241-246, 257- 258, 260, 268 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати Постанову тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 по справі про адміністративне правопорушення від 25.10.2024 №12634 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 17000 грн. за частиною третьою статті 2101 КУпАП, справу закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 484,48 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Сергій Стефанишин