Справа № 300/7976/24
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2024-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" грудня 2024 р. справа № 300/7976/24
ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (далі відповідач або ГУ ДПС в Івано-Франківській області), в якому просить:
В обґрунтування позовних вимог, згідно поданої до суду позовної заяви та доданих до неї матеріалів, позивач зазначає, що 30.04.2024р. посадовими особами ГУ ДПС в Івано-Франківській області було здійснено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 за результатами якої складено Акт перевірки, протокол про адміністративне правопорушення та повідомлено, що буде застосовано штраф за проведення розрахункової операції без застосування РРО та невидачу розрахункового документу на суму закупки - 1060 грн.
19.09.2024р. позивач звернулась до ГУ ДПС в Івано-Франківській області із заявою про надання копій акту перевірки з додатками та податкових повідомлень-рішень про застосування штрафних санкцій.
В Акті перевірки (розділ 2.2.20 та 3.1 Акту) зазначено, що перевіркою встановлено вчинення позивачем порушень порядку проведення розрахунків, які перевіряючими особами сформульовані у Акті перевірки наступним чином:
1 - «проведення розрахункової операції на повну суму закупки без застосування РРО та невидача розрахункового документа встановленого зразка»;
- 1060,00 грн за порушення вимог п.1 п.2 ст. 3 на підставі п.1 ст. 17 Закону України 265/95-ВР від 06.07.1995р.;
Позивач не заперечує факту допущення нею окремих порушень порядку проведення розрахунків, встановлених актом перевірки, зокрема, проведення розрахункової операції на повну суму закупки без застосування РРО та невидачу розрахункового документа встановленого зразка на суму 1060,00 грн та сплатила суму штрафу у встановлений законом 10-денний строк з дати отримання податкового повідомлення-рішення.
Наголошує, що всі товари, що знаходяться у продажу ФОП ОСОБА_1 , у тому числі, і на момент здійснення перевірки, у том числі і ті, які придбавались під час перевірки, а також ті, на які перевіряючі особи запропонували надати накладні на їх отримання від постачальників, обліковані ФОП ОСОБА_1 належним чином у встановленому законом порядку. Первинні документи на придбання наявних у продажу товарів знаходяться у місці продажу таких товарів, а самі товари (товарні запаси) відображені у Формі обліку товарних запасів для фізичних осіб-підприємців, у тому числі, платників єдиного податку, затвердженій Наказом Міністерства фінансів України № 496 від 03.09.2021р. (далі - Форма обліку). Вказана Форма обліку безперервно ведеться ФОП ОСОБА_1 у період з 26.11.2021 року по даний час та наявна у місці продажу товарів.
При цьому вказує, що під час проведення перевірки перевіряючими особами було здійснено покупку - вібраційний насос «Farmer- 10т» за ціною 1060,00 грн. Так, при цьому було допущено порушення - не проведено дану розрахункову операцію через РРО та не видано розрахунковий документ на суму продажу 1060,00 грн.
Однак, даний товар, облікований належним чином у встановленому законом порядку, зокрема, у місці продажу товарів наявна накладна на його придбання, рахунок на оплату від постачальника та товар відображено у Формі обліку. Також весь інший, наявний у магазині (місці продажу) товар, у тому числі, і товар на який під час проведення перевірки вимагали надати для огляду накладні на їх придбання, облікований належним чином у встановленому законом порядку у Формі обліку та у місці продажу наявні первинні бухгалтерські документи (видаткові накладні на придбання товару, рахунки на оплату, тощо).
Таким чином, всі товари, що знаходились та знаходяться у продажу ФОП ОСОБА_1 , у тому числі, і на момент здійснення перевірки, у том числі і ті, які придбавались під час перевірки, а також ті на які перевіряючі особи оглядали первинні документи - видаткові накладні на їх отримання від постачальників, обліковані ФОП ОСОБА_1 належним чином у встановленому законом порядку, що підтверджується первинними документами та Формою обліку товарних запасів для фізичних осіб-підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Відтак вважає, що висновки Акту перевірки про встановлення даною фактичною перевіркою фактів порушень позивачем вимог п. 12 ст. 3 Закону 265/95-ВР - не ведення в порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів та здійснення продажу товарів. що не відображені в такому обліку, є безпідставними та протиправними та не підтверджено жодними належними та допустимими доказами.
Товар, який було продано під час закупки при проведенні перевірки - вібраційний насос «Farmer-10т» облікований у порядку, встановленому законодавством - видаткова накладна №ВРМ-128 знаходиться у місці продажу товарів та товар відображено у Формі обліку (стор 9 Форми обліку, рядок запису «№ з/п» 159). Товар, який знаходився у продажу згідно видаткових накладних, зазначених у Акті перевірки, № KF-1891 від 07.06.2023р та № KF-42 від 15.01.2024р. облікований у порядку, встановленому законодавством - видаткові накладні та рахунки на оплату товару знаходились та знаходяться у місці продажу товарів та товар відображено у Формі обліку (стор 10 Форми обліку, рядок запису «№з/п» 167, стор 14 Форми обліку, рядок запису «№ з/п» 254). Весь інший товар, який на момент перевірки знаходився у місці продажу та знаходиться на даний час також облікований ФОП ОСОБА_1 у встановленому законом порядку (Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб-підприємців. у тому числі, платників єдиного податку, затверджений Наказом Міністерства фінансів України № 496 від 03.09.2021р.) - у місці продажу наявні первинні документи (видаткові накладні, рахунки на оплату, тощо) а самі товари (товарні запаси) відображено у Формі обліку товарних запасів, затвердженій Наказом Міністерства фінансів України № 496 від 03.09.2021р.
Таким чином, контролюючим органом не доведено належними та допустимими доказами порушення позивачем пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР. Факт вчинення правопорушення має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях суб`єкта владних повноважень, який виступає від імені держави.
Наведене свідчить про неправомірність застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за порушення пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.10.2024 відкрито провадження в цій адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Головне управління ДПС в Івано-Франківській області скористалося правом на подання відзиву на позовну заяву, згідно якого позов не визнає та вважає його необґрунтованим з огляду на наступне.
Так, представник відповідача у першу чергу звертає увагу на те, що контролюючим органом дотримано вимоги Податкового кодексу України щодо умов допуску до проведення фактичної перевірки.
Стосовно фактичних обставин справи стверджує, що 30.04.2024 року працівниками Головного управління ДПС в Івано-Франківській області проведено контрольну розрахункову операцію, а саме придбано «Вібр. Насос Farmer» на суму 1060,0 грн, разом з тим розрахунковий документ встановленого зразка видано не було, натомість видано рахунок №00024480 від 30.04.2024 року щодо реалізованого товару із зазначенням дати реалізації, що підтверджується відповідними доказами.
Так, згідно положень Порядку ведення типової форми, за якою здійснюється облік доходів і витрат фізичними особами - підприємцями і фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13 травня 2021 року № 261 та Порядку ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, затвердженого наказом Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2021 № 496, існує чіткий встановлений законодавством порядок обліку товарних запасів (їх походження і обліку) в розумінні положень пункту 12 статті 3 Закон №265/95-ВР.
При цьому, саме необлікування станом на 30.04.2024 року (дата початку проведення фактичної перевірки) на об`єкті перевірки наявного товару стало юридичною підставою для висновку контролюючого органу про порушення позивачем пункту 12 статті 3 Закон №265/95-ВР, а саме не здійснення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації у встановленому законодавством порядку.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не подано до контролюючого органу як під час перевірки, так і після її проведення додаткових документів і пояснень, в порядку п, 44.6 ст. 44 та п. 86.7 ст. 86 Податкового кодексу України.
Що стосується накладних на переміщення товару на які позивач посилається, контролюючий орган констатує, що статтею 20 Закону від 06.07.1995 № 265/95-ВР передбачено, що наявність самих по собі документів про "походження" (придбання) товарів, без щоденного ведення (заповнення) Типової форми, не робить їх документами, які засвідчують "облік" товарних записів.
За таких обставин, накладні на переміщення товару самі по собі не можуть вважатися документами, які підтверджують ведення обліку товарних запасів.
Отже, зважаючи на правове визначення статті 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», у зв`язку з не відображенням позивачем обліку товарних запасів за місцем їх реалізації за встановленим порядком, застосування до нього передбачених цією статтею штрафних санкцій є виправданим та обґрунтованим.
Враховуючи зазначене, ГУ ДПС в Івано-Франківській області наполягає на правильності власної позиції та на необґрунтованості та невмотивованості позиції позивача.
Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини.
На підставі пп.80.2.2, пп. 80.2.7, п. 80.2, ст. 80 Податкового кодексу України від 02.10.2010 року № 2755-VI, із змінами та доповненнями, наказу Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області від 30.04.2024 року № 1238-п та па підставі направлень від 30.04.2024 року №2257, 2258 посадовими особами ГУ ДПС в Івано-Франківській області проведено фактичну перевірку магазину за адресою АДРЕСА_2 , що належить ФОП ОСОБА_1 , з питань контролю за дотриманням суб`єктами господарювання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, реалізації підакцизних товарів, дотримання законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками.
За результатами перевірки складено акт від 30.04.2024 року №090508 (реєстраційний номер в органі ДПС №8890/09/17/РРО/ НОМЕР_1 ), відповідно до висновків якого встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 пунктів 1, 2, 12 статті 3 Закону України від 06.07.1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій (далі - РРО) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме:
- проведення розрахункової операції на повну суму покупки без застосування РРО, невидача розрахункового документа встановленого зразка, чим порушено пункти 1, 2 статті 3 Закону України від 06.07.1995 року №265/95-ВР «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», із змінами та доповненнями;
В іншій частині податкове-повідомлення рішення щодо застосування штрафних санкцій у розмірі 1060 грн позивачем не оскаржується.
Отже, в цій справі суд має надати оцінку на предмет правомірності такого рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області у спірній частині, оцінивши його через призму верховенства права та критеріїв законності рішення суб`єкта владних повноважень, які наведені в частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).
При цьому суд наголошує, що принцип верховенства права підпорядковує державу інтересам людини, а не навпаки. Коли учасником правовідносин виступає держава, остання у суперечці щодо права з будь-якою особою, має поступитися на користь опонента, оскільки вона сама створила ситуацію правової невизначеності і порушила в такий спосіб принцип верховенства права.
Суд зазначає, що для зручності та зрозумілості, оцінка на предмет правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень буде проводитись, виходячи із обґрунтування яке міститься у позовній заяві.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини у справі "Голдер проти Сполученого Королівства", згідно з якою саме "небезпідставність" доводів позивача про неправомірність втручання в реалізацію його прав є умовою реалізації права на доступ до суду.
Отже, звертаючись до суду з позовом про захист своїх прав, позивач обтяжена обов`язком довести «небезпідставність» своїх доводів щодо порушеного права за захистом якого він звернувся до суду, надавши відповідні докази, зі змісту яких можливо встановити наявність спору саме на момент звернення до суду.
Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає, що спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним, з огляду на таке.
Обґрунтовуючи протиправність податкового повідомлення-рішення від 20.05.2024 року № 012398/0706 у спірній частині, позивач зазначає, що всі товари, що знаходяться у продажу ФОП ОСОБА_1 , у тому числі, і на момент здійснення перевірки, обліковані ФОП ОСОБА_1 належним чином у встановленому законом порядку. Первинні документи на придбання наявних у продажу товарів знаходяться у місці продажу таких товарів, а самі товари (товарні запаси) відображені у Формі обліку товарних запасів для фізичних осіб-підприємців, у тому числі, платників єдиного податку, затвердженій Наказом Міністерства фінансів України № 496 від 03.09.2021р. Вказана Форма обліку безперервно ведеться ФОП ОСОБА_1 у період з 26.11.2021 року по даний час та наявна у місці продажу товарів.
Наведені доводи мають бути перевірені судом у цій справі.
Так, судом у цій справі досліджено акт перевірки та встановлено, що під час перевірки контролюючим органом зафіксовано (пункту 2.2.20 акту) таку інформацію про факти, встановлені під час перевірки:
Суд наголошує, що платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів (підпункт 16.1.2 пункту 16.1 статті 16 ПК України), а також забезпечувати збереження документів, пов`язаних з виконанням податкового обов`язку, протягом строків, установлених цим Кодексом (підпункт 16.1.12 пункту 16.1. статті 16 ПК України).
Такі положення ПК України кореспондуються із положеннями пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР, які передбачають, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Згідно з пунктами 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Пунктом 177.10 статті 177 ПК України визначено, що фізичні особи-підприємці зобов`язані вести облік доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Облік доходів і витрат може вестися в паперовому та/або електронному вигляді, у тому числі через електронний кабінет. Типова форма, за якою здійснюється облік доходів і витрат, та порядок ведення такого обліку визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
В силу імперативних приписів пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Отже, в розумінні пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР платник податків зобов`язаний подавати до фактичної перевірки не тільки документи про «походження» товару, але й документи які окремо засвідчують обставину «облік» товарів.
Згідно статті 20 Закону №265/95-ВР (із змінами, внесеними Законом №1914-IX від 30.11.2021 року) до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).
Суд зазначає, що Типова форма, за якою здійснюється облік доходів і витрат, та порядок ведення такого обліку визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Так, відповідно до пунктів 19, 20 розділу І Закону України від 14 липня 2020 року № 786-ІХ Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо функціонування електронного кабінету та спрощення роботи фізичних осіб - підприємців, пункту 44.1 статті 44 глави І розділу II Податкового кодексу України та підпункту 5 пункту 4 Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 375, наказом Міністерства фінансів України від 13 травня 2021 року № 261 затверджено Типову форму, за якою здійснюється облік доходів і витрат фізичними особами - підприємцями і фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність та Порядок ведення типової форми, за якою здійснюється облік доходів і витрат фізичними особами - підприємцями і фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність (далі - Порядок ведення типової форми № 261).
У свою чергу, наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2021 року №496 затверджено «Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб-підприємців, у тому числі платників єдиного податку» (далі - Порядок № 496).
Так, згідно із пунктом 2 Розділу І Порядку № 496 визначено, що документами, які підтверджують облік та походження товарів є Форма ведення обліку товарних запасів, визначена додатком до цього Порядку (далі - Форма обліку), та первинні документи.
Облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до Форми обліку інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку (пункт 1 Розділу ІІ Порядку № 496).
При цьому, пунктом 11 Розділу ІІ Порядку № 496 передбачено, що Форма обліку, первинні документи, які підтверджують облік та походження товарів, надаються посадовій особі контролюючого органу на її вимогу під час проведення перевірки. У разі якщо оригінали первинних документів відсутні у місці продажу, посадовій особі контролюючого органу можуть бути надані копії таких первинних документів з подальшим пред`явленням їх оригіналів до закінчення перевірки (за потреби). Такі документи надаються особисто ФОП або особою, яка фактично здійснює продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такої ФОП. Форма обліку в електронній формі на вимогу посадових осіб контролюючого органу має бути візуалізована у форматі, який дозволяє такій особі здійснити його перегляд та/або копіювання.
Водночас, суд наголошує, що позивачем до позову додано Форму ведення обліку товарних запасів, згідно додатку до Порядку № 496, в якій наявні записи про товар, який знаходився у продажу згідно видаткових накладних, зазначених у Акті перевірки, а саме №KF-1891 від 07.06.2023р. (стор 10 Форми обліку, рядок запису «№з/п» 167) та № KF-42 від 15.01.2024р. (стор 14 Форми обліку, рядок запису «№ з/п» 254).
«…відповідальність за порушення вимог Закону №265/95-ВР унормована приписами розділу V цього Закону.
Стаття 20 Закону №265/95-ВР (із змінами, внесеними Законом №1914-IX) передбачає, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).
До 01 січня 2022 року зазначена норма передбачала, що фінансова санкція має застосовуватись у подвійному розмірі вартості товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Законом №1914-IX у статті 20 слово "подвійної" було виключено.
Таким чином, за змістом наведеної норми суб`єкт господарювання несе відповідальність за (окремо або в сукупності): 1) здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку; 2) не надання під час перевірки документів, які підтверджують саме облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Суд касаційної інстанції погоджується з позицією Південного МУ ДПС, що не надання на початок проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу, є самостійною підставою для застосування штрафної санкції на підставі статті 20 Закону №265/95-ВР.
Разом з тим, за результатами дослідження акта перевірки та інших доказів, що містяться у матеріалах справи, суди попередніх інстанцій встановили, що зауважень щодо здійснення обліку товарів за місцем продажу або щодо відсутності за місцем продажу документів, які стосуються їх обліку, контролюючий орган до позивача не висував. У спірному випадку Південне МУ ДПС вважало, що порушення пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР полягало у несвоєчасному наданні (не на початок перевірки) документів про походження цих товарів.
В той же час, диспозиція норми статті 20 Закону №265/95-ВР передбачає, що до суб`єкта господарювання застосовується відповідна фінансова санкція за ненадання документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Вирішуючи спір між сторонами, суди попередніх інстанцій не звернули уваги на особливості нормативно-правового регулювання питання притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності на підставі статті 20 Закону №265/95-ВР та дійшли помилкового висновку про наявність у діях позивача податкового правопорушення, відповідальність за яке передбачена зазначеною нормою…».
З огляду на наведену позицію Верховного Суду, у цій справі суд зазначає, що безпосередньо в акті перевірки не зафіксовано факту не надання ФОП ОСОБА_1 під час перевірки документів, які підтверджують саме облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Тобто, відсутня будь-яка з умов (окремо або в сукупності) для притягнення позивача до відповідальності, що визначена чинною редакцією статті 20 Закону №265/95-ВР.
Суд не може обмежити право платника довести в судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, поданням виключно тих доказів, що надавались ним під час проведення податкової перевірки. Право надавати заперечення щодо висновків органу державної фіскальної служби та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так на стадіях судового процес, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів. У свою чергу, контролюючий орган в такому випадку повинен навести переконливо доводи i надати докази на їх підтвердження. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 826/7704/16.
З огляду на зазначене, суд вважає помилковими висновки проведеної перевірки в частині порушення пункт 12 статті 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» з огляду на те, що позивачем надані первинні документи, які такі висновки спростовують.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданнями адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
При цьому, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Як було судом зазначено раніше, згідно з вимогами частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до вимог частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На переконання суду сторона відповідача належними, допустимими та достовірними доказами не довела, що оскаржуване рішення у спірній частині прийнято на підставі діючого законодавства, з дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване ці рішення.
За таких обставин суд прийшов до висновку, що адміністративний позов слід задовільнити з підстав, викладених у його мотивувальній частині.
Щодо судових витрат суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією №7908-6187-6066-6941 від 11.10.2024 року.
У зв`язку із тим, що цей позов задоволено повністю, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 грн за рахунок його бюджетних асигнувань. Доказів понесення інших витрат суду надано не було.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
1. Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити повністю.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Гомельчук С.В.