Справа № 380/839/24
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2024-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа №380/839/24
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Ханової Р. Ф.(суддя-доповідач),
суддів: Бившевої Л. І., Хохуляка В. В.,
розглянув у порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дрогобицький м`ясокомбінат»
про ухвалення додаткового судового рішення у справі
у справі № 380/839/24
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дрогобицький м`ясокомбінат»
до Головного управління ДПС у Львівській області
про скасування податкового повідомлення-рішення, -
Рух справи
2. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року позов задоволено.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2024 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області задоволено, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року у справі №380/839/24 скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким в позові Товариства відмовлено.
3. Верховний Суд в результаті розгляду касаційної скарги Товариства на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2024 року, прийняв постанову від 12 грудня 2024 року, якою касаційну скаргу Товариства задовольнив частково, постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2024 року у справі №380/839/24 скасував, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року у справі №380/839/24 залишив в силі, змінив його, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови. В іншій частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року залишив без змін.
Короткий зміст наведених у заявах вимог та заперечень відповідача
4. В касаційній скарзі з огляду на частину сьому статті 139 КАС України Товариство заявило, що докази несення судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення.
5. 17 грудня 2024 року позивач подав заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив ухвалити додаткове судове рішення (додаткову постанову) у справі № 380/839/24, яким:
- стягнути із Головного управління ДПС у Львівській області на користь Товариства витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 20 400 гривень 00 копійок;
- вирішити питання стосовно розподілу судових витрат у частині сплаченого Товариством судового збору за подання касаційної скарги.
6. 18 грудня 2024 року відповідач подав заперечення на заяву, у яких наголосив, що розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із виконаною адвокатом роботою, із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), із обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Податковий орган просить залишити заяву про стягнення правничої допомоги без задоволення.
7. Ухвалою Верховного Суду від 19 грудня 2024 року заяви представника позивача про стягнення судових витрат та ухвалення додаткового рішення призначено до розгляду в порядку письмового провадження на 20 грудня 2024 року.
8. Кодекс адміністративного судочинства України від 6 липня 2005 року № 2747-IV
Частини перша, третя статті 252. Додаткове судове рішення
Суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Частини перша та третя статті 132
Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
на професійну правничу допомогу;
сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;
пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;
пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Стаття 134. Витрати на професійну правничу допомогу
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Частина перша статті 139. Розподіл судових витрат
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
9. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
10. Положення частин першої та другої статті 134 КАС України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.
11. Закон України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року №5076-VI
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Статтею 30 Закону № 5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.
12. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
13. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Позиція Верховного Суду
15. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
16. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
17. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
18. Верховний Суд приймає до уваги положення частини дев`ятої статті 139 КАС України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись, та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню.
19. Наведені вище положення процесуального законодавства покладають обов`язок доведення неспівмірності понесених витрат на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідач надав заперечення на заяву про стягнення судових витрат.
20. Представник позивача в заяві про ухвалення додаткової постанови зазначає, що витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, доведені й підтверджуються: договором про надання правової допомоги № 731-08/04/22 від 08 квітня 2022 року; актами виконаних робіт: № 003662 від 31 жовтня 2024 року, № 003711 від 16 грудня 2024 року; рахунками на оплату: № 003662 від 31 жовтня 2024 року, № 003711 від 16 грудня 2024 року; платіжними інструкціями: № 2814 від 17 грудня 2024 року, № 2815 від 17 грудня 2024 року.
21. Дослідивши надані заявником документи, колегія суддів Верховного Суду установила, що 08 квітня 2022 року між ТОВ «Дрогобицький м`ясокомбінат» (Клієнт) та АО «Матвіїв і Партнери» (Виконавець) укладено договір про надання правової допомоги № 731-08/04/22. Згідно з пунктом 2.1. Договору правова допомога, передбачена підпунктами 1.2.1. - 1.2.7. пункту 1.2 даного договору, що надається Виконавцем, оплачується Клієнтом у залежності від обсягу часу, що його витрачено Адвокатом (Адвокатами) Виконавця на надання правової допомоги за Договором. Відповідно до пункту 2.2. Договору винагорода за правову допомогу, що надається Виконавцем, (гонорар) оплачується Клієнтом за ставкою 1700 грн за 1 годину, витрачену Адвокатом (Адвокатами) Виконавця на надання правової допомоги.
22. У межах справи № 380/839/24 на підставі Договору про надання правової допомоги, представництво інтересів Позивача здійснює Левкович Тарас Володимирович - адвокат АО «Матвіїв і Партнери», що підтверджується ордером на
надання правової допомоги, який міститься у матеріалах справи.
23. Отримання позивачем послуг в певному обсязі та розмірі підтверджується актами виконаних робіт:
- № 003711 від 16 грудня 2024 року, відповідно до якого адвокат здійснив підготовку заяви до ВС про стягнення судових витрат на правову допомогу, винесення додаткового судового рішення щодо розподілу судового збору у справі у
справі № 380/839/24, на що витратив 2 години, а отже вартість послуги склала 3400 грн.
24. Оплата послуг підтверджується рахунками на оплату № 003662 від 31 жовтня 2024 року, № 003711 від 16 грудня 2024 року та платіжними інструкціями № 2814 від 17 грудня 2024 року, № 2815 від 17 грудня 2024 року.
25. Здійснивши аналіз виконаних адвокатом послуг, врахувавши заперечення податкового органу на заяву про стягнення витрат, колегія суддів Верховного Суду визнає заяву представника позивача частково обґрунтованою, з огляду на таке.
26. Відповідач у своїх запереченнях обґрунтовано зазначив, що при визначенні суми відшкодування варто враховувати критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерії розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
27. Контролюючий орган наголосив, що обґрунтування касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним у позовній заяві по справі №380/839/24. Крім того, значна частка аргументів представника позивача стосувалася пошуку та цитування судової практики Верховного Суду щодо релевантних норм права та способу їх застосування до спірних правовідносин. З огляду на це відповідач вважає, що розмір витрат на правову допомогу, заявлений до відшкодування за рахунок відповідача, є значно завищеним та неспівмірним із складністю цієї справи.
28. Колегія суддів Верховного Суду погоджується з запереченнями податкового органу, враховує те, що в даній категорії справ сформовано правові позиції Верховним Судом, а також й те, що касаційна скарга позивача задоволена частково, оскільки деякі мотиви касаційної скарги, а також висновки суду першої інстанції не узгоджуються з правовою позицією суду касаційної інстанції, про що зазначено в постанові, прийнятою за результатами розгляду касаційної скарги.
29. Колегія суддів Верховного Суду визнає необґрунтованими витрати на підготовку заяви про повернення судового збору, та звертає увагу на те, що витрати на клопотання про повернення надміру сплаченого судового збору є витратами, які виникли через помилково повторну сплату адвокатом судового збору за подання касаційної скарги у справі № 380/839/24. Крім того, на підготовку заяви було витрачено 1 год., зазначена кількість годин є завищеною, оскільки відповідна заява позивача за своїм змістовим навантаженням є незначної складності, що виключає необхідність затрати значного часу для її написання.
30. Вимоги щодо відшкодування витрат на підготовку заяви про стягнення судових витрат на правову допомогу та ухвалення додаткового рішення, на що витрачено 2 години, колегія суддів визнає безпідставними.
31. Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
32. Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
33. Колегія суддів Верховного Суду визнає розмір витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції, заявлений представником позивача до відшкодування, необґрунтованим в частині 15 400 грн, та враховує виключно витрати на підготовку касаційної скарги, однак з огляду неспівмірність обсягу виконаних адвокатом робіт/послуг на стадії касаційного розгляду розміру понесених витрат, та невідповідність останніх критерію розумності їхнього розміру, визнає заяву адвоката частково обґрунтованою, яка підлягає задоволенню в частині суми понесених позивачем витрат на правову допомогу адвоката в суді касаційної інстанції - 5 000 грн.
Керуючись статтями 134, 139, 252, 343 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дрогобицький м`ясокомбінат» про ухвалення додаткового судового рішення у справі задовольнити частково.
Ухвалити додаткову постанову.
В задоволенні іншої частини заяви відмовити.
Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Головуючий Р. Ф. Ханова
Судді: Л. І. Бившева В. В. Хохуляк