Справа № 465/10188/24
Суддя: Баран О. І.
Дата ухвалення: 2024-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

2-а/465/342/24
У Х В А Л А

залишення позовної заяви без руху

23.12.2024 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Баран О.І., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції ДПП Національної поліції України, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд із позовною заявою до відповідача, про скасування постанови серії ЕНА №3605675, складеної поліцейським 1 взводу 4 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Кокотко Ігорем Васильовичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали позову, вважаю, що позивачем при подачі позовної заяви неналежно виконано вимоги ст. 161 КАС України.

Згідно з п.2 ч.5 ст.160 КАС України, у позовній заяві зазначаються серед іншого повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Як вбачається з матеріалів позову, позивачем, у порушення вимог ст.160 КАС України, не зазначено в позовній заяві відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету відповідача. Крім цього, відповідачем вказано Управління патрульної поліції ДПП Національної поліції України та зазначено . Однак, вказане позивачем найменування відповідача і код юридичної особи не збігаються. Тому позивачу слід усунути указані недоліки для правильного визначення відповідача у справі.

Крім цього, ч. 2 ст. 94 КАС України, визначено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Разом з тим, у порушення вказаних вимог, позивачем подано до суду копії документів, а саме копію оскаржуваної постанови, яка не засвідчена належним чином.

Крім цього, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи подано позов у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у ч. 1 ст. 122 цього Кодексу.

Правилами ч. 2 ст. 286 КАС України встановлено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Вказана норма також кореспондується з положеннями ст. 289 КУпАП передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду передбачені ст. 123 КАС України.

Згідно із положеннями ч. 1, 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Верховним Судом у постанові від 25.02.2021 у справі № 580/2987/20 сформульовано правовий висновок, відповідно до якого поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Так, позивач оскаржує постанову від 04.12.2024, однак до суду звернувся 19.12.2024, тобто з пропуском десятиденного строку звернення до суду. Як вбачається із змісту позовної заяви, позивач зазначає, що 14.12.2024 отримав спірну постанову, відтак вважає, що строк ним не пропущено.

Суддя відхиляє доводи позивача, оскільки такі ґрунтуються на власному розумінні норм законодавства.

Адміністративне правопорушення, за яке позивача притягнуто до відповідальності, зафіксоване не в автоматичному режимі. Із змісту позовної заяви вбачається, що рішення про притягнення його до відповідальності прийняте у присутності позивача (на місці). Крім цього, у тексті позовної заяви позивачем (на арк. 2) також зазначено про те, що працівники поліції склали на нього постанову, однак він відмовився від підпису.

Із змісту долученої копії оскаржуваної постанови вбачається, що в графі 9 "Копію постанови отримав" зазначено "від підпису відмовився".

Враховуючи усталену судову практику, сформовану на підставі ухвали Верховного Суду від 30.08.2022 у справі № 739/304/22, не можна залишати поза увагою те, що відмовляючись від підпису, на місці розгляду справи про адміністративне правопорушення, позивач усвідомлював і знав про винесення вказаної постанови, а тому був обізнаний про можливі негативні наслідки за фактом винесення цієї постанови. Отже, ОСОБА_1 вже 04.12.2024 повинен був усвідомлювати, що він є особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, й при бажанні вчиняти дії для захисту своїх прав, у тому числі й знайомитися з адміністративними матеріалами, отримувати постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, оскаржувати її у визначений законом строк тощо.

В ухвалі від 30.08.2022 у справі № 739/304/22 Верховний Суд зазначив, що сам факт відмови позивача від підпису постанови та отримання її копії свідчить про те, що позивач був обізнаний про наявність відповідної постанови ще в день її винесення.

За таких обставин, позивач, вважаючи незаконною постанову відповідача про накладення на нього адміністративного стягнення, ще у день винесення спірної постанови мав право її оскаржити.

Водночас нереалізація такого права, як і права відразу отримати копію оскаржуваної постанови, зумовлено, у тому числі, його власною пасивною поведінкою.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Так, ЄСПЛ у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

У пунктах 36, 37 постанови від 25.05.2023 у справі №620/3811/22 Верховний Суд відзначив, що "36. Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

37. Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо".

Тому, позовна заява підлягає залишенню без руху з наведеної низки підстав, з наданням позивачу строку для усунення недоліків позовної заяви, зокрема протягом десяти днів з дня вручення ухвали. Крім усунення указаних вище недоліків, позивачу необхідно подати суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, вказавши підстави для поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

З огляду на встановлене, позовна заява підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків.

На підставі наведеного, керуючись статями 160, 161, 169, 243, 248, 256 КАС України,-

п о с т а н о в и в :

позовну заяву ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без руху.

Надати позивачу строк тривалістю десять днів з дня вручення ухвали про залишення адміністративного позову без руху, усунути зазначені недоліки позовної заяви, та попередити, що у випадку невиконання вимог цієї ухвали така підлягає поверненню позивачу.

Копію ухвали надіслати позивачу для відома.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 256 КАС України.

Суддя: Баран О. І.