Справа № 200/6690/24
Суддя: Ушенко С.В.
Дата ухвалення: 2024-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2024 року Справа№200/6690/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Ушенка С.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_2 , в якому просить:

- визнати протиправними дії щодо обчислення та виплати грошового забезпечення за період з 08.03.2022 по 26.11.2023 у заниженому розмірі;

- зобов`язати здійснити розрахунок та виплату розміру посадового окладу та окладу за військовим званням за період з 8 березня 2022 року по 31 грудня 2022 року із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01.01.2022 - 2481,00 грн; за період з 1 січня 2023 по 26 листопада 2023 року із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01.01.2023 - 2684,00 грн.;

- зобов`язати здійснити перерахунок та виплату інших видів щомісячного грошового забезпечення (надбавки за вислугу років, надбавку за особливості проходження служби, премії) за період з 08.03.2022 по 26.11.2023, виходячи з правильно розрахованого розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, що визначений у вищенаведеному пункті;

- зобов`язати здійснити перерахунок одноразових видів грошового забезпечення (допомоги на оздоровлення, грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку, допомогу при звільненні), виходячи з розрахунку місячного грошового забезпечення, яке обраховано із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01.01.2023 2684,00 грн.;

- зобов`язати здійснити нарахування та виплату додаткової винагороди за постановою №168 від 28.02.2022 у розмірі 20100 грн. в місяць за період з 10.09.2023 по 26.11.2023;

- зобов`язати виплатити надмірно стягнутий військовий збір у розмірі 32983,52 грн.;

- зобов`язати здійснити нарахування та виплату індексації, починаючи з 01.01.2023 по 26.11.2023.

Позивач в обґрунтування позову зазначив, що у період проходження ним військової служби з 08.03.2022 по 26.11.2023 нарахування грошового забезпечення відповідачем здійснювалося у заниженому розмірі, оскільки позивачу виплачувався посадовий оклад, оклад за військовим званням, інші щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові виплати, які обраховувалися виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2018, замість прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30 серпня 2017 року.

На думку позивача, всі одноразові виплати, прив`язані до місячного грошового забезпечення за 2023 рік, яке вираховано відповідачем невірно через неправильний розрахунок основних видів грошового забезпечення, також підлягають перерахунку.

Зазначено, що оскільки позивач визнаний непридатним до військової служби у у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, з переоглядом через 6 місяців, та перебував у розпорядженні командира до 26.11.2023, отже має право на отримання додаткової винагороди у розмірі 20100 грн. за період з 10.09.2023 по 26.11.2023.

Також, протягом всієї служби позивач мав право на отримання додаткової винагороди відповідно до Постанови №168, отже, на його думку, він має право бути звільненим від сплати військового збору за весь період служби з 08.03.2022 по 26.11.2023, що є підставою для повернення відповідачем надмірно стягнутої суму воєнного збору у розмірі 32983,52 грн.

Крім того вважає, що відповідач припинив нарахування індексації з 1 січня 2023 року протиправно, оскільки грошовий дохід (грошове забезпечення) збільшився з 01 січня 2023 року за рахунок премії, тому законних підстав не нараховувати індексацію (або зменшити її на розмір підвищення грошового доходу) у відповідача не було.

Вважаючи такі дії Військової частини НОМЕР_2 протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом порушеного права.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 8 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач відзив на адміністративний позов не надав.

Справу розглянуто поза датою, визначеною в ухвалі суду від 8 жовтня 2024 року, з огляду на введення в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, воєнного стану з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який, наразі, триває.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , про що свідчить наявна в матеріалах справи копія паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 ) є особою з інвалідністю 2 групи, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни осіб з інвалідністю внаслідок війни з 22.02.2024 відповідно до посвідчення серії НОМЕР_5 від 16 квітня 2023 року, брав безпосередню участь в антитерористичній операції, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_6 від 21 листопада 2023 року.

Відповідач в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач з 08.03.2022 по 26.11.2023 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 .

06 березня 2023 року позивач отримав поранення.

Згідно Свідоцтва про хворобу №1886 від 09.09.2023: Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, контузії, каліцтва: Стан після мінно-вибухової травми (06.03.2023), вогнепального осколкового сліпого поранення середньої третини правого стегна з багатоуламковим вонепальним переломом середньої третини правої снегнової кістки зі зміщенням, ускладненим гострим ілеофеморальним венозним тромбозом з верхівкою тромбозу в нижній порожнистій вені в стадії розрішення, відновних операцій. Травма, поранення, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини. Згідно Класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості, дана травма відноситься до тяжких (Наказ МОЗ України №370 від 04.07.2007). На підставі ст. 81 графи ІІ Розкладу хвороб непридатний до військової служби з переоглядом через 6 місяців.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 26.11.2023 №334 солдата ОСОБА_1 , такого, що перебуває у розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_2 (колишнього оператора 5 механізованої роти 2 механізованого батальону військової частини НОМЕР_2 ), звільненого наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 08 листопада 2023 року №230-РС у запас на підставі пункту «б» (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з переоглядом через 6 місяців) пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» вважати таким, що справи та посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 . З 26 листопада 2023 року виключити зі списків особового складу частини і всіх видів абезпечення та зняти з котлового забезпечення зі сніданку наступного дня, вважати таким, що вибув з підпорядкування ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Згідно Довідки до акту огляду МСЕК серії 12ААГ №773670 позивачу встановлена друга група інвалідності з 22.04.2024.

Позивачем було надіслано заяву до відповідача з проханням надати довідку про розмір грошового забезпечення.

16 вересня 2024 року позивач отримав відповідь від Військової частини НОМЕР_7 , до якої додано лист Військової частини НОМЕР_2 від 03.09.2024, з Довідкою про розмір грошового забезпечення.

Згідно довідки про розмір грошового забезпечення солдата ОСОБА_1 №4007/13/4002 від 03.09.2024, наданою в/ч НОМЕР_2 :

у березні 2022 року - посадовий оклад 1910,32 грн., оклад за військовим званням - 359,03 грн.;

з квітня 2022 року по жовтень 2023 року включно - посадовий оклад 2820,00 грн., оклад за військовим званням - 530,00 грн.;

у листопаді 2023 року - посадовий оклад 1222,00 грн., оклад за військовим званням - 459,33 грн.

Тарифною сіткою розрядів, коефіцієнтів та посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби ), осіб рядового і начальницького складу на 2018 рік:

згідно з Додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704, передбачено посадовий оклад 2820,00 грн., відповідно до тарифного коефіцієнта 1,6, тарифного розряду 5 (1762 х 1,6 = 2819,20, із заокругленням 2820,00 грн.);

згідно з Додатком 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704: за військовим званням «солдат» відповідає тарифний коефіцієнт «0,3» (1762 х 0,3 = 528,60, із заокругленням 530,00 грн.).

Отже, розмір посадового окладу та окладу за військовим званням ОСОБА_1 за період його служби з 08.03.2022 по 26.11.2023 був встановлений з урахуванням вимог Постанови №704 в редакції Постанови №103, відповідно до яких розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018, тобто 1762,00 грн.

Зокрема, статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 №2246-VIII установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць з 01.01.2018 у розмірі 1762 гривні для працездатних осіб.

Розмір посадового окладу позивача у спірний період обчислено із застосуванням тарифного коефіцієнта 1,6, який відповідає 5 тарифному розряду, відповідно та з урахуванням примітки до додатку 1 до Постанови №704 щодо заокруглення до 10 гривень розміру окладу, визначеного у гривнях з копійками від 5:

1762 грн х 1,6 = 2820,00 грн. за правилом заокруглення.

З урахування цього всі інші види грошового забезпечення, які розраховуються із застосуванням посадового окладу та окладу за військовим званням (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, додаткові види грошового забезпечення у тому числі додаткову грошову допомогу на оздоровлення) розраховано із застосуванням установленого у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць.

Крім того, з довідки №4007/13/4002 від 03.09.2024 також вбачається, що за період з січня по листопад 2023 року індексація грошового забезпечення позивачу не нарахована та не виплачена.

Проте, протягом 2022-2023 років утримувався військовий збір, загальна сума якого становить 32983,52 грн.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

30.08.2017 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 (далі - Постанова №704), якою зокрема затверджено: тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.

Пунктом 2 Постанови №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Станом на час прийняття Постанови №704 (в редакції, чинній до 24.02.2018), пункт 4 зазначеної постанови передбачав, що розміри посадових окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

У свою чергу додатки 1, 12, 13, 14 до пункту 4 Постанови №704 містять примітки, у яких в якості розрахункової величини зазначений розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року).

У додатках 1 та 14 до Постанови №704 у вигляді таблиці зазначені відповідні тарифні коефіцієнти. Вказані додатки також мають примітки пояснювального характеру. Зокрема, у цих примітках наведена інформація щодо арифметичної дії (множення), яка застосовується при обчисленні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням, в залежності від відповідних тарифних коефіцієнтів, та наведені правила округлення розрахунків. У цих примітках норми права не містяться.

Тобто, вказані додатки до пункту 4 Постанови №704 дублювали положення пункту 4 Постанови №704 в частині зазначення розрахункової величини - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року).

У подальшому Постановою №103 внесено зміни до Постанови №704 та пункт 4 викладено в новій редакції, а саме: виключено вимогу щодо обрахування посадових окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням виходячи із розрахункової величини «розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року)», вказавши цю розрахункову величину як «розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року».

Однак зміст приміток до додатків 1 та 14 до Постанови №704 не було приведено у відповідність з нормою пункту 4 цієї постанови.

Проте, неприведення Кабінетом Міністрів України приміток до додатків 1, 12, 13, 14 Постанови №704 у відповідність до змін, що були внесені в пункт 4 цієї ж постанови, не може бути підставою для обчислення посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням з використанням у якості розрахункової величини «розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року)».

При цьому, вказані недоліки були виправлені постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2020 року №1038, яка застосовується з 01 жовтня 2020 року.

Так, примітки до додатка 1 викладено в такій редакції:

«1. Посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються в порядку, встановленому пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704. У разі коли розмір окладу визначено у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище заокруглюються до 10 гривень.

Посадові оклади осіб рядового, сержантського і старшинського (осіб рядового і молодшого начальницького) складу встановлюються за 1 - 12 розрядами.

Посадові оклади за окремими посадами осіб рядового, сержантського і старшинського (осіб рядового і молодшого начальницького) складу понад 12 тарифний розряд визначаються керівниками державних органів».

Примітки до додатка 14 викладено в такій редакції:

«1. Оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються в порядку, встановленому пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704. У разі коли розмір окладу визначено у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище заокруглюються до 10,00 гривень.

2. Виплата військовослужбовцям окладів за військовими званнями «генерал-полковник», які присвоєні до 1 жовтня 2020 року, зберігається за ними у розмірах, встановлених законодавством.

3. Виплата військовослужбовцям окладів за військовими званнями «старший прапорщик», «старший мічман», «прапорщик», «мічман», «старшина», «головний корабельний старшина», які присвоєні до 1 жовтня 2020р., зберігається за ними до завершення проведення переатестації у розмірах, встановлених законодавством».

Разом з цим, суд зазначає, що примітки за своїм змістом та призначенням є такими, що лише роз`яснюють механізм (формулу) обчислення посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 06 вересня 2005 року №870 були затверджені Правила підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України (далі - Правила №870), які визначають загальні підходи до підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України (постанов і розпоряджень), їх форму, структуру та техніко-юридичні особливості розроблення з урахуванням нормопроектувальної техніки.

За змістом пункту 20 вказаних Правил у структурі проекту положення або іншого нормативно-правового акту, який передбачається затвердити постановою, в окремих випадках допускається, як виняток, застосування примітки (зноски) без нормативних положень.

Положеннями пункту 2.16 Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, також передбачено, що включення до нормативно-правових актів приміток не допускається, за винятком випадків, якщо необхідно дати визначення будь-якого суміжного поняття або помістити короткий коментар, що допоможе точніше зрозуміти положення, викладені в структурній одиниці нормативно-правового акта. Примітки не повинні містити норм права.

Тобто, примітка до нормативно-правового акта носить інформаційний характер та не може містити норм права.

Крім того пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року №1774-VІІІ, який набрав чинності 01 січня 2017 року, встановлено, що після набрання чинності цим Законом мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

При цьому, згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 11 грудня 2019 року у справі №240/4946/18, щодо застосування норм права, а саме пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06 грудня 2016 року №1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», за якою після набрання чинності цим Законом положення нормативно-правових актів щодо обчислення виплат у процентному співвідношенні до мінімальної заробітної плати застосуванню не підлягають.

Оскільки норма пункту 3 розділу ІІ Закону України від 06 грудня 2016 року №1774-VІІІ не втратила чинності і за юридичною силою є вищою за положення пункту 4 Постанови №704, у редакції до внесення змін Постановою № 103, а також додатків 1, 12, 13, 14 Постанови №704, суд не вбачає правових підстав для обчислення розміру окладу за посадою позивача та окладу за військовим званням із використанням величини мінімальної заробітної плати, а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що згідно з Постановою №704 розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується.

Зазначені висновки узгоджуються з позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 11 лютого 2021 року у справі №200/3757/20-а і у справі №240/11952/19, від 14 квітня 2021 року у справі №240/12309/20 та від 10 вересня 2021 року у справі №480/5496/20.

Як вже зазначено судом вище, відповідно до п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 (яка набрала чинності 24.02.2018) до Постанови №704 внесено зміни, внаслідок яких пункт 4 Постанови №704 викладено у новій редакції: «4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».

Разом з цим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, треті особи: ОСОБА_2, Міністерство соціальної політики України, Пенсійний фонд України, про визнання протиправним та скасування пункту постанови, зобов`язання вчинити дії, за наслідками апеляційного перегляду справи було скасовано рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.10.2019 в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, треті особи: ОСОБА_2, Міністерство соціальної політики України, Пенсійний фонд України про визнання протиправним та скасування пункту постанови і прийнято в цій частині нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, треті особи: ОСОБА_2, Міністерство соціальної політики України, Пенсійний фонд України, про визнання протиправним та скасування пункту постанови задоволено. Визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб». У іншій частині рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.10.2019 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 20.10.2022 у справі №826/6453/18 касаційні скарги Пенсійного фонду України та Кабінету Міністрів України залишені без задоволення, а постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 - без змін.

При цьому, у розумінні приписів ч. 1 ст. 325 КАС України, згідно з якою постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 набрала законної сили 29.01.2020.

З наведеного слідує, що саме з 29.01.2020 - дня набрання законної сили рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №826/6453/18 - діє редакція пункту 4 Постанови №704, яка діяла до зазначених змін.

Тобто, з 29.01.2020 була відновлена дія пункту 4 Постанови №704 у первісній редакції, яка визначала розміри посадових окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а не на 01.01.2018.

Таким чином, розрахунковою величиною для визначення розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, як складових грошового забезпечення, повинно бути визначене шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі №420/6572/22.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Статтею 7 Закону України від 07.12.2017 №2246-VIII «Про Державний бюджет України на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2018 встановлено у сумі 1762,00 грн.

Статтею 7 Закону України від 14.11.2019 №294-ІХ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2020 встановлено у сумі 2102,00 грн.

Статтею 7 Закону України від 15.12.2020 №1082-ІХ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2021 встановлено у сумі 2270,00 грн.

Статтею 7 Закону України від 02.12.2021 №1928-ІХ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2022 встановлено у сумі 2481,00 грн.

Статтею 7 Закону України від 03.11.2022 № 2710-IX «Про Державний бюджет України на 2023 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2023 встановлено у сумі 2684,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що дії відповідача стосовно обчислення та виплати грошового забезпечення позивачу з 08.03.2022 без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 1 січня календарного року Законом України «Про Державний бюджет України», є протиправними, у зв`язку з чим відповідача слід зобов`язати здійснити перерахунок та виплату спірних грошових виплат, з урахуванням вже виплачених сум.

Водночас, суд враховує, що 12.05.2023 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №481 «Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. №103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704» (далі - Постанова №481), яка набрала чинності 20.05.2023 та якою по-іншому врегульовані спірні правовідносини.

Пунктом 1 Постанови №481 скасовано підпункт 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».

Також пунктом 2 вказаної Постанови внесено зміну до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», виклавши абзац перший в такій редакції: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».

Викладення пункту 4 Постанови №704 у згаданій редакції та встановлення фіксованої суми, з якої обчислюються розміри посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням, яка відповідає розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018, свідчить про відсутність підстав для перерахунку грошового забезпечення позивача за період, починаючи з 20.05.2023.

З огляду на наведене, у період з 08.03.2022 по 19.05.2023, а не по 26.11.2023, як зазначено у позовних вимогах, грошове забезпечення позивача має обчислюватися із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 1 січня календарного року.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що з метою ефективного захисту прав позивача необхідно визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо проведення нарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 з 08.03.2022 по 19.05.2023 з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, та зобов`язати здійснити перерахунок грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, додаткові види грошового забезпечення у тому числі додаткову грошову допомогу на оздоровлення) за період з 09.07.2020 по 19.05.2023, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1-14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704.

Щодо додаткової винагороди у розмірі 20100 грн. за період з 10.09.2023 по 26.11.2023, суд зазначає таке.

Відповідно до абз. 7 п. 1-1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, після перебування у розпорядженні понад два місяці (за які вони втратили право на отримання грошового забезпечення в повному обсязі за останніми займаними посадами) і до закінчення перебування у розпорядженні щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 20100 гривень.

Як вже зазначалось судом, згідно Свідоцтва про хворобу №1886 від 09.09.2023: Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання , поранення, контузії, каліцтва: Стан після мінно-вибухової травми (06.03.3023), вогнепального осколкового сліпого поранення середньої третини правого стегна з багатоуламковим вогнепальним переломом середньої третини правої снегнової кістки зі зміщенням, ускладненим гострим ілеофеморальним венозним тромбозом з верхівкою тромбозу в нижній порожнистій вені в стадії розрішення, відновних операцій. Травма, поранення, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини, ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби з переоглядом через 6 місяців та перебував у розпорядженні командира до 26.11.2023, а тому має право на отримання додаткової винагороди у розмірі 20100 грн. за період з 10.09.2023 по 26.11.2023.

З урахуванням вищенаведеного належним захистом прав позивача буде зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити додаткову винагороду, що передбачена пунктом 1-1 Постанови №168, у розмірі 20100 грн. в місяць за період з 10.09.2023 по 26.11.2023.

Що стосується позовних вимог про виплату надмірно стягнутого військового збору у розмірі 32983,52 грн., слід зауважити на такому.

Підпунктами 1.1 - 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодеку України передбачено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Пункт 16-1 внесений до підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України Законом України від 31.07.2014 №1621-VII, що набрав чинності 03.08.2014.

Вказаний пункт 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ доповнено підпунктом 1.7 згідно із Законом №211-VIII від 02.03.2015, який набрав чинності 13.03.2015, відповідно до якого звільняються від оподаткування збором доходи, що згідно з розділом IV цього Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою), крім доходів, зазначених у підпунктах165.1.2, 165.1.18, 165.1.25, 165.1.51, 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.

Згідно із Законом №548-VIII від 18.06.2015, який набрав чинності 09.07.2015 та був введений в дію 10.09.2015, підпункт 1.7 (у редакції від 10.09.2015) доповнено новим абзацом (абз. 2), згідно з яким тимчасово, на період проведення антитерористичної операції, не підлягають оподаткуванню військовим збором доходи у вигляді грошового забезпечення працівників правоохоронних органів, військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців, працівників Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та інших осіб на період їх безпосередньої участі в антитерористичній операції.

З 04.07.2018 діяла редакція підпункт 1.7 зі змінами, внесеними Законом №2463-VIII від 19.06.2018 (застосовується до податкових періодів, починаючи з 01.05.2018), якою встановлено, що тимчасово, на період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що здійснюються шляхом проведення операції Об`єднаних сил (ООС), не підлягають оподаткуванню військовим збором доходи у вигляді грошового забезпечення військовослужбовців та працівників Збройних Сил України на період їх безпосередньої участі в антитерористичній операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що здійснюються шляхом проведення операції Об`єднаних сил (ООС).

Отже, з 10.09.2015 не підлягали оподаткуванню військовим збором доходи у вигляді грошового забезпечення військовослужбовців за період їх безпосередньої участі в антитерористичній операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях.

Рішення Ради Національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» (таємне) уведено в дію Указом Президента України №405/2014 від 14.04.2014.

Водночас, до 10.09.2015 не зважаючи на тривання на цей час антитерористичної операції доходи військовослужбовців у вигляді грошового забезпечення підлягали оподаткуванню військовим збором, оскільки до цієї дати у законодавстві була відсутня норма, що передбачала б пільги за сплати військового збору.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

При цьому, сплату військового збору не можна трактувати як відповідальність у розумінні Податкового кодексу України.

Принцип, закріплений у цій статті Конституції України, передбачає, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У пункті 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 у справі №1-7/99 про зворотну дію в часі законів та інших нормативно правових актів зазначено, що в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).

Відтак, абз. 2 підпункту 1.7 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України у редакції Закону України від 19.06.2022 №2308-IX не має зворотної дії в часі, тобто діє тільки на правовідносини, що виникли з 10.09.2015 (день введення в дію Закону №548-VIII від 18.06.2015).

На виконання вказаного пункту 30.12.2015 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про порядок підтвердження статусу осіб, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором» №1161 (далі - Постанова №1161).

При цьому, з 10.09.2015 та до моменту прийняття Постанови №1161 військовослужбовці також мали право на пільги з оподаткування військовим збором за період безпосередньої участі в антитерористичній операції.

В рішенні у справі «Будченко проти України» від 24.04.2014 (заява №38677/06, пункти 38-39) ЄСПЛ зазначив про те, що відмова держави в задоволенні гарантованих чинним законодавством вимог майнового характеру з підстав відсутності механізму реалізації відповідного законодавчого положення становить втручання в право особи за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.

Держава не може відмовляти в здійсненні особі певних виплат у разі чинності законодавчої норми, яка їх передбачає, та відповідності особи умовам, що ставляться для їх отримання, що мало місце у випадку спірних правовідносин.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №825/3519/15-а та від 18.10.2019 у справі №815/1053/16.

Указом Президента України від 30.04.2018 №116/2018 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 30.04.2018 «Про широкомасштабну антитерористичну операцію в Донецькій та Луганській областях».

Проте, в подальшому, відповідно до пункту 31 частини 11 статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Законом України від 24.02.2022 №2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Наразі воєнний стан продовжено, він триває дотепер.

Оскільки з 24.02.2022 діє правовий режим воєнного стану, а не період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що здійснюються шляхом проведення операції Об`єднаних сил (ООС)», абзац другий підпункту 1.7 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України не підлягав застосуванню до спірних правовідносин.

Лише 09.07.2022 набрав чинності Закон України від 19.06.2022 №2308-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо особливостей оподаткування військовим збором грошового забезпечення військовослужбовців та інших осіб, які беруть безпосередню участь у бойових діях в умовах воєнного стану», підпункт 1.7 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України після абзацу другого доповнено новим абзацом такого змісту:

«У період дії правового режиму воєнного стану не підлягають оподаткуванню військовим збором доходи у вигляді грошового забезпечення військовослужбовців на період їх безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації».

Абзац 3 підпункту 1.7 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України у редакції Закону України від 19.06.2022 №2308-IX не має зворотної дії в часі, тобто діє тільки на правовідносини, що виникли з 09.07.2022 (день набрання чинності Законом №2308-IX).

Отже, у період з 24.02.2022 по 08.07.2022 грошове забезпечення військовослужбовців теж підлягало оподаткуванню військовим збором, оскільки було відсутнє правове регулювання, яким би передбачалось звільнення від відрахування військового збору під час дії правового режиму воєнного стану.

Згідно довідки Військової частини № НОМЕР_2 від 08 листопада 2023 року №2084/8130 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, солдат ОСОБА_1 , дійсно, в період з 29.03.2022 по 31.05.2022, з 08.06.2022 по 06.03.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в н.п. Авдіївка Донецької області. Підстава: накази командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині): №23 від 29.03.2022, №86 від 31.05.2022, №94 від 08.06.2022, №65 від 06.03.2023, витяг із журналу бойових дій військової частини НОМЕР_2 №13т за ЖОЖ 2022 від 05.03.2023.

06 березня 2023 року отримав поранення: ВОСП вогнепальний перелом правого стегна, під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони Батьківщини, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях України, що також підтверджується довідкою Військової частини № НОМЕР_2 від 17 квітня 2023 року №3080.

У редакції від 28.08.2018, зміненої на підставі Постанови КМУ №650 від 22.08.2018, Постанова №1161 «Про порядок підтвердження статусу осіб, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції та/або здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що здійснюються шляхом проведення операції Об`єднаних сил (ООС), з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором» передбачала, що підтвердження статусу осіб, які беруть безпосередню участь:

в антитерористичній операції, з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором здійснюється на підставі витягів з наказів керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки про залучення таких осіб до проведення антитерористичної операції та наказів оперативного штабу з управління антитерористичною операцією про прибуття (вибуття) таких осіб до (із) складу сил і засобів, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції;

у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що здійснюються шляхом проведення операції Об`єднаних сил (ООС), з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором здійснюється на підставі витягів з наказів Генерального штабу Збройних Сил України про залучення до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, витягів з наказів Командувача об`єднаних сил, командирів оперативно-тактичних угруповань про прибуття (вибуття) до (з) районів здійснення таких заходів.

Зазначені документи командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів), керівники установ, організацій та підприємств, у складі яких проходять службу чи працюють особи, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції та/або здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що здійснюються шляхом проведення операції Об`єднаних сил (ООС), подають до відповідної бухгалтерської служби для здійснення розрахунків.

Позивач у позовних вимогах просить суд зобов`язати відповідача виплатити надмірно стягнутий військовий збір у розмірі 32983,52 грн. за весь період проходження служби з 08.03.2022 по 26.11.2023, проте доказів та будь-яких відомостей залучення його до вказаних заходів після 06.03.2023 суду не надав, тому дана позовна вимога в частині виплату надмірно стягнутого військового збору за період з 07.03.2023 по 26.11.2023, задоволенню не підлягає.

Крім того, зазначена позовна вимога також не підлягає задоволенню в частині зобов`язання відповідача виплатити надмірно стягнутий військових збір з 08.03.2022 по 08.07.2022 через відсутність в цей період чинних норм, що підлягали б застосуванню до спірних відносин, та які б в той же час передбачали пільгу для сплати військового збору.

Зважаючи на встановлені в ході розгляду справи обставини та положення нормативно-правових актів, що наведені вище, вимоги позивача, що стосуються безпідставності відрахувань військового збору із його грошового забезпечення, нарахованого за період його залучення до вищенаведених заходів, підлягають задоволенню з 09.07.2022 по 06.03.2023.

Щодо вимоги позивача про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2023 по 26.11.2023, суд зазначає, що пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України від 03.11.2022 №2710-IX «Про Державний бюджет України на 2023 рік» передбачено зупинити на 2023 рік дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Відтак, у відповідача не було обов`язку нараховувати та виплачувати позивачу індексацію грошового забезпечення у період з 01 січня 2023 року по 26 листопада 2023 року, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення даної частини позовних вимог.

Наведене свідчить про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України, суд зазначає, що позивач у справі, що розглядається, звільнений від сплати судового збору на підставі п. 8, п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з чим судовий збір останнім сплачено не було, а, отже, відсутні підстави для здійснення розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 9, 77, 133, 139, 242, 244-250, 255, 258, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо проведення нарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) з 08.03.2022 по 26.11.2023 з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) перерахунок грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, додаткові види грошового забезпечення, у тому числі додаткову грошову допомогу на оздоровлення) за період з 08.03.2022 по 26.11.2023, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1-14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704, та здійснити виплату різниці з урахуванням виплачених сум.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) нарахування та виплату додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 20100 грн. в місяць за період з 10.09.2023 по 26.11.2023.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) надмірно стягнутий військовий збір за період з 09.07.2022 по 06.03.2023.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 23 грудня 2024 року.

Суддя С.В. Ушенко