Справа № 160/11014/24
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2024-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Громадської організації «Міжрегіональне бюро екологічного захисту» до відповідача-1: заступника Міністра захисту довкілля та природних ресурсів України ОСОБА_1 , відповідача-2: Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, в якій, з урахуванням уточненої позовної заяви, позивач просить суд:
- зобов`язати сторону відповідача відшкодувати громадянам: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , неповнолітньому ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , неповнолітньому ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , неповнолітньому ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 , ОСОБА_78 , ОСОБА_79 , ОСОБА_80 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_83 , ОСОБА_84 , неповнолітній ОСОБА_85 , неповнолітній ОСОБА_86 , неповнолітньому ОСОБА_87 , ОСОБА_88 , недієздатному інваліду ОСОБА_89 , недієздатному інваліду ОСОБА_90 , ОСОБА_91 , ОСОБА_92 , ОСОБА_93 , ОСОБА_94 , ОСОБА_95 , - шкоду, заподіяну незаконними діями органу державної влади, у загальній сумі по 50 (п`ятдесят) тисяч грн кожному (кожній), всього 3 050 000 (три мільйони п`ятдесят тисяч) грн.
Зауважено, що у третій декаді 2023 року заступником Міністра захисту довкілля та природних ресурсів України ОСОБА_1 за відсутності волевиявлення Українського народу, без розгляду звіту з оцінки впливу на довкілля, звіту про громадське обговорення та висновку з оцінки впливу на довкілля, без ухвалення на виконання статті 11 Зкону України "Про оцінку впливу на довкілля" рішення про провадження планованої діяльності, яка полягає у будівництві хвостосховища «ІІІ карта» на території Гречаноподівської та Новолатівської сільських рад Криворізького (колишнього Широківського) району Дніпропетровської області для складування хвостів збагачення з корисним об`ємом 29,4 млн.м3, - без оприлюднення інформації про нього не пізніше наступного робочого дня з дня його прийняття та забезпечення громадськості можливість ознайомитися з ним, було підписано, а Міністірством захисту довкілля та природних ресурсів України видано Публічному акціонерному товариству "АрселорМіттал Кривий Ріг" документ дозвільного характеру у формі дозволу № НОМЕР_1 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами для об`єкта першої групи строком з 27.10.2023 по 27.10.2030.
Позивач вважає, що такі дії заступника Міністра Киреєвої В.С. вчинено не на підставі та поза межами повноважень дозвільного органу, що визначені Конституцією та законами України, тобто необґрунтовано, недобросовісно, непропорційно, упереджено та без урахування усіх обставин, які їй були відомі внаслідок розгляду заяви Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" про видачу дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря для хвостосховища «ІІІ карта» від 08.12.2022 №73-484, направленої засобами електронного зв`язку на адресу Дніпропетровської обласної державної адміністрації пропозиції ГО МіРБЕЗ вих.№Пр-1 від 05.01.2023 про зупинення згідно з абз. 2 частини десять статті 41 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" розгляду заяви суб`єкта господарювання про намір отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин для об`єкта нового будівництва - хвостосховища «ІІІ карта», - до винесення остаточного рішення в зазначених вище судових справах; звернень громадської організації "Міжрегіональне бюро екологічного захисту", які надіи?шли до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України через Урядовий контактний центр від 22.08.2023 № НІ-16037417 та від 12.09.2023 № НІ-16037417; а також за відсутності, на думку позивача, у Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності, яка полягає у будівництві хвостосховища «ІІІ карта» вартістю понад 150 млн доларів і розміщення у його ємності відходів гірничодобувного виробництва (хвостів збагачення), без наявності якого суб`єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами хвостосховища «ІІІ карта». Тому, на думку Громадської організації "Міжрегіональне бюро екологічного захисту" і фізичних осіб, екологічні права яких нею захищаються, дозвіл № НОМЕР_1 підписано і видано всупереч охоронюваному сусльному інтересу, з порушенням встановленої процедури, що призвело до загострення катастрофічної екологічної ситуації у південній приміській зоні міста Кривий Ріг Дніпропетровської області, яка негативно відобразилася на здоров`ї людей, й зумовило незворотній процес погіршення природних якостей землі - основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, в межах Гречаноподівської і Новолатівської об`єднаних територіальних громад Криворізького району Дніпропетровської області.
Також, позивачем звернуто увагу на те, що Публічне акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" з метою отримання актів правосуддя, які, позбавлять центральні органи виконавчої влади, діяльність яких спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України, можливості вимагати від Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" проводити ефективні та комплексні заходи щодо охорони навколишнього природного середовища задля забезпечення прав і свобод людини та громадянина, створення сприятливих умов для вільного і всебічного розвитку особистості, звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного про скасування приписів Державної екологічної інспекції України від 06.04.2021 №4.3/001 і Державної екологічної інспекції Придніпровського округу від 25.03.2021 №57/2.2-7/21, виданих за результатами позапланових перевірок суб`єкта господарювання ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» і спрямованих на усунення порушень природоохоронного законодавства (адміністративні справи № 160/7904/21 і № 160/7905/21).
Окремо звернуто увагу на те, що негативний вплив на здоров`я населення господарської діяльності ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» є загальновизнаним фактом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.05.2023 року позовну заяву було залишено без руху.
03.06.2024 року на адресу суду від відповідача 1 надійшов відзив щодо заявлених позовних вимог, в якому відповідач 1 просив суд відмовити в задоволенні позову. Вказав, що заступник Міністра захисту довкілля та природних ресурсів України ОСОБА_1 діяла в межах повноважень, визначених Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21.04.2023 № 337-р «Про призначення ОСОБА_1 заступником Міністра захисту довкілля та природних ресурсів України» та Наказом Міндовкілля від 23.10.2023 № 707 «Про розподіл функціональних повноважень між заступниками Міністра захисту довкілля та природних ресурсів України».
Відповідач вважає, що оскаржуваний дозвіл у розумінні пункту 19 частини першої статті 4 КАС України, є актом індивідуальної дії, який стосується прав і інтересів ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», встановлює обов`язки для нього та не порушує права позивача і громадян, зазначених у позові.
Також, відповідач зауважив, що на час звернення до суду з даним позовом позивач доказів забруднення довкілля за місцем проживання вказаних у позові осіб, як і доказів погіршення стану здоров`я членів громадської організації, завдання їм діями відповідачів моральних страждань не має.
Також, звернув увагу, що позивачем не доведено наявності усіх складових елементів для застосування правового механізму відшкодування моральної шкоди.
Також було зазначено, що нормативно-правові акти, які регулюють процедуру видачі, відмови у видачі, анулювання дозволу на викиди, не передбачають офіційно встановлений порядок скасування виданого з перевищенням повноважень дозвільного органу, передбаченого пунктом 30 додатку до Закону України "Про Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності" дозволу на викиди, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до першої групи, і правових наслідків оголошення документа дозвільного характеру недійсним.
Зауважено, що Міндовкілля переклало на позивача тягар доказування того, що підписанням і видачею документа дозвільного характеру, який є предметом судового контролю, відбулося порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища і заподіяно реальну шкоду екологічним правам осіб, зазначених у позові.
На думку позивача, ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" не має право на провадження господарської діяльності з будівництва та експлуатації об`єкта Хвостосховище «ІІІ карта».
07.06.2024 року на адресу суду від відповідача 2 надійшов відзив щодо заявлених позовних вимог, зміст є ідентичним змісту відзиву відповідача 1, в якому відповідач 2 просив суд відмовити в задоволенні позову.
11.06.2024 року від Громадської організації «Міжрегіональне бюро екологічного захисту» до суду надійшли додаткові пояснення по справі.
14.06.2024 року від відповідача 2 до суду надійшли заперечення по справі, в яких зазначено, що позивач у відповіді на відзив не обґрунтував, які саме норми чинного законодавства, на його думку, відповідач 2 порушив чи неправильно застосував при видачі Дозволу. Водночас, Міндовкілля погоджується з позицією ГО «Міжрегіональне бюро екологічного захисту» в частині того, що вимоги, викладені у відзиві відповідача 2 не є безпідставними та заперечує, що правова позиція останнього ґрунтується на помилковому тлумаченні норм чинного законодавства, оскільки відзив містить обґрунтування та докази дотримання відповідачем 2 при видачи Дозволу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» Закону України «Про охорону атмосферного повітря», Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», Порядку проведення робіт, пов`язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку суб`єктів господарювання, які отримали такі дозволи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 № 302 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24.01.2023 № 63).
18.11.2024 року до суду від Громадської організації Міжрегіональне бюро екологічного захисту надійшов уточнений адміністративний позов.
03.12.2024 року від третьої особи до суду надійшли пояснення, в яких Публічне акціонерне товариство "АрселорМіттал Кривий Ріг" просило відмовити в задоволені позовних вимог Громадської організації «Міжрегіональне бюро екологічного захисту». Зазначено, що чинне законодавство України не передбачає механізму окремої процедури отримання волевиявлення Українського народу при видачі Дозволів, окрім як опублікування повідомлення про наміри отримати дозвільний документ та у випадку надходження у встановлений строки пропозицій чи зауважень громадськості, з якими не згоден позивач проведення громадських обговорень. Третя особа вважає, що процедуру щодо розгляду зауважень громадськості було дотримано, а позивачем не наведено норму права, яку начебто було недотримано відповідачами при ухвалені рішення про видачу Дозволу.
Зауважено, що третя особа не має жодного відношення до Інгулецького хвостосховища, що підтверджується пунктом 1 Постанови Верховної Ради від 12.07.2001р. № 2661-ІІІ, відповідно до якого Верховна Рада постановила «Кабінету Міністрів України: Забезпечити дотримання акціонерним товариством "Інгулецький гірничо- збагачувальний комбінат" та акціонерним товариством "Південний гірничо- збагачувальний комбінат" вимог чинного земельного законодавства в частині гарантій прав власників землі і землекористувачів, пов`язаних з переселенням жителів селища Миколаївка і села Новоселівка Широківського району Дніпропетровської області, а також виділення коштів на їх переселення.». Третя особа в даній Постанові зазначена лише в переліку суб`єктів, які сплачують кошти, у порядку відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва.
Що стосується твердження позивача про опублікування результатів розгляду (..без оприлюднення інформації про нього не пізніше наступного робочого дня з дня його прийняття та забезпечення громадськості можливість ознайомитися з ним..), то, на думку третьої особи, відповідачі діяли відповідно до положень п. 53 Порядку № 302.
Також зауважено про необґрунтованість тверджень позивача щодо здійснення третьою особою діяльності із порушенням природоохоронного законодавства.
Звернуто увагу, що в позовній заяві відсутні обґрунтовані доводи, що видача державним органом Дозволу на викиди спричинили порушення немайнових чи майнових прав Громадської організації «Міжрегіональне бюро екологічного захисту».
Позиція позивача, що останній дії в інтересах фізичних осіб, також, на думку третьої особи, не знаходить свого підтвердження. При цьому, питання представлення інтересів з питань захисту майнових прав на земельні ділянки не були предметом розгляду під час видачі Дозволу, а також не є предметом доказування у даній справі.
Також, третью особою в поясненнях було зазначено, що анулювання документа дозвільного характеру з підстав, не передбачених законом, забороняється. Законодавством вставлено чіткий процедурний механізм припинення дії дозвільного документу, а саме, Центральний орган виконавчої влади самостійно здійснює припинення дії дозвільного документу.
Окремо звернуто увагу на необґрунтованість розміру відшкодування на кожну фізичну особу.
09.12.2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано заяву про відвід, яка надійшла від представника позивача в підсистемі «Електронний Суд».
16.12.2024 року на адресу суду від Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України надійшов відзив щодо заявлених позовних вимог, зміст є ідентичним змісту відзиву від 07.06.2024 року.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом з матеріалів справи встановлено, що 10.03.2023 ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» листом №1-11 подало заяву та відповідні документи для отримання дозволу на викиди стаціонарними джерелами.
Листом Департаменту запобігання промисловому забрудненню та кліматичної політики Міндовкілля від 20.04.2023 № 14/14-01/416-23 за результатом розгляду заяви від 10.03.2023 № 1-11 та документів, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, для отримання дозволу на викиди стаціонарними джерелами ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (Гірничий департамент, відкриті розробки, Нове будівництво хвостосховища «III карта») Міндовкілля повернуло вказані документи, оскільки ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» не дотримано вимоги абзацу другого пункту 20 Порядку відповідно до якого суб`єкт господарювання враховує зауваження та пропозиції громадськості, отримані з повідомленням від обласної, Київської, Севастопольської міської держадміністрації, органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, у документах для отримання дозволу на викиди або протягом 60 календарних днів з дня отримання такого повідомлення публікує в місцевих друкованих засобах масової інформації, сфера розповсюдження яких повинна охоплювати адміністративно-територіальні одиниці, які можуть зазнати впливу, повідомлення про проведення публічного обговорення, а саме не повністю враховані зауваження та пропозиції громадськості.
Листом Департаменту запобігання промисловому забрудненню та кліматичної політики Міндовкілля від 05.07.2023 №14/14-01/817-23 повідомлено ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», що за результатом розгляду заяви від 01.05.2023 № 1-14 та документів, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, для отримання дозволу на викиди стаціонарними джерелами ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (Гірничий департамент, відкриті розробки, Нове будівництво хвостосховища «III карта») Міндовкілля повертає вказані документи, оскільки ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» не дотримано вимог абзацу другого пункту 20 Порядку.
02.08.2023 року третя особа звернулась до Міндовкілля з листом № 1-26 від 02.08.2023 та відповідними додатками, в яких врахувала попередні зауваження, щодо видачі дозволу на викиди.
Листом Департаменту запобігання промисловому забрудненню та кліматичної політики Міндовкілля від 12.09.2023 № 14/14-01/1141-23 за результатом розгляду заяви від 02.08.2023 №1-26 та документів, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, для отримання дозволу на викиди стаціонарними джерелами ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (Гірничий департамент, відкриті розробки, Нове будівництво хвостосховища «III карта») Міндовкілля повідомило про відмову у видачі дозволу та повернуло документи, у яких обґрунтовуються обсяги викидів ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».
06.09.2023 року Департаментом запобігання промисловому забрудненню та кліматичної політики Міндовкілля проведено робочу нараду щодо врахування зауважень і пропозицій громадськості в документах, у яких обґрунтовуються обсяги викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами для ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (гірничий департамент, відкриті розробки Нове будівництво хвостосховища «III карта»), які надійшли до Дніпропетровської обласної військової адміністрації протягом 30 календарних днів з дня публікації суб`єктом господарювання повідомлення про намір отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, а саме, від Виконавчого комітету Криворізької міської ради та від КГО (Досить труїти Кривий Ріг).
27.09.2023 року ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» листом від 27.09.2023 вих.№ 1-36 подало до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України документи для отримання дозволу, а саме:
- заяву щодо отримання дозволу на викиди від 27.09.2023 № 1-36;
- повідомлення Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної військової адміністрації від 12.01.2023 №1-114/0/261-23 про участь громадськості в процесі прийняття рішення про видачу дозволу на викиди;
- інформація щодо розгляду зауважень та пропозицій громадськості до документів, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, для отримання дозволу на викиди забруднюючих в атмосферне повітря стаціонарними джерелами для ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (Гірничий департамент, відкриті розробки Нове будівництво Хвостосховища «III карта»), де зазначалось про врахування суб`єктом господарювання зауважень;
- відомості щодо наявності висновку з оцінки впливу на довкілля, в якому визначено допустимість провадження планованої діяльності, яка згідно з вимогами Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» підлягає оцінці впливу на довкілля зазначено в документах, в яких обґрунтовуються обсяги викидів, для отримання дозволу на викиди ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (Гірничий департамент, відкриті розробки Нове будівництво Хвостосховища «III карта»).
- повідомлення Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної військової адміністрації від 12.01.2023 №1-114/0/261-23 про участь громадськості в процесі прийняття рішення про видачу дозволу на викиди;
Відповідно до Переліків наборів даних, що підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних згідно з Положенням про набори даних, які підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 835, та на виконання доручення Міндовкілля від 30.03.2023 № 10/1-Д щодо оприлюднення та оновлення наборів даних перелік дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами об`єктів 1, 2, 3 груп за IV квартал 2023 року розміщено на єдиному державному вебпорталі відкритих даних. У розділі «Облік суб`єктів господарювання, які отримали дозволи на викиди (IV квартал 2023 року)» під номером 799 міститься інформація щодо виданого ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» дозволу від 27.10.2023.
Не погоджуючись з правомірністю підписання відповідачем 1 спірного дозволу, вважаючи дозвіл протиправним, позивач звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Щодо позовної вимоги ГО «Міжрегіональне бюро екологічного захисту» про визнання дій заступника Міністра захисту довкілля та природних ресурсів України ОСОБА_1 стосовно підписання виданого ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами для об`єкта першої групи незаконними та такими, що заподіяли шкоду суспільним інтересам, немайновим правам позивача і екологічним правам осіб, вказаних у позові, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 1 Положення про Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.06.2020 № 614 (далі - Положення № 614), Міндовкілля є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує, зокрема, формування та реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, екологічної та в межах повноважень, передбачених законом, біологічної і генетичної безпеки.
Згідно з пунктом 2 Положення № 614, Міндовкілля у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.
Відповідно до підпункту 51 пункту 4 Положення № 614, Міндовкілля відповідно до покладених на нього завдань видає, анулює, здійснює переоформлення документів дозвільного характеру на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами для об`єктів, які взяті на державний облік і мають виробництва або технологічне устаткування, на яких повинні впроваджуватися екологічно безпечні технології та методи керування (об`єкти першої групи), та об`єктів, що знаходяться на території зони відчуження, зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21.04.2023 № 337-р «Про призначення ОСОБА_1 заступником Міністра захисту довкілля та природних ресурсів України» відповідача 1 призначено заступником Міністра захисту довкілля та природних ресурсів України.
Наказом Міндовкілля від 23.10.2023 № 707 «Про розподіл функціональних повноважень між заступниками Міністра захисту довкілля та природних ресурсів України» відповідно до пункту 21 частини другої статті 8 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», Закону України «Про державну службу», пунктів 8 та 10 Положення № 614, затверджено розподіл функціональних повноважень між заступниками Міністра захисту довкілля та природних ресурсів України згідно з додатком 1.
Згідно з пунктом 1 розділу І додатку 1 до Наказу № 707, заступники Міністра захисту довкілля та природних ресурсів України згідно з визначеним розподілом функціональних повноважень та за дорученнями Міністра захисту довкілля та природних ресурсів України, здійснюють координацію та спрямування реалізації державної політики у сферах, відповідно до визначеної компетенції.
Так, відповідно до пункту 1 розділу III додатку 1 до Наказу № 707, відповідач 1 координує, спрямовує та контролює формування політики та координує і спрямовує в межах компетенції Міндовкілля реалізацію політики, зокрема, у сфері охорони атмосферного повітря, екологічного аудиту; запобігання промисловому забрудненню та впровадження найкращих доступних технологій.
Згідно з пунктом 2 розділу III додатку 1 до Наказу № 707, відповідач 1 організовує роботу з видачі, відмови у видачі, анулювання, здійснення переоформлення документів дозвільного характеру на:
провадження діяльності, пов`язаної із штучними змінами стану атмосфери та атмосферних явищ у господарських цілях;
викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами для об`єктів, які взяті на державний облік і мають виробництва або технологічне устаткування, на яких повинні впроваджуватися екологічно безпечні технології та методи керування (об`єкти першої групи) та об`єктів, що знаходяться на території зони відчуження, зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Відповідно до пункту 5 розділу III Наказу № 707, за дорученням/резолюцією Міністра (усно або письмово), заступник Міністра захисту довкілля та природних ресурсів України ОСОБА_1 погоджує, підписує, у межах визначеної компетенції, відповідно до законодавства, меморандуми, угоди та інші документи.
Таким чином, з аналізу вищевикладених положень, суд дійшов висновку, що, підписуючи документ дозвільного характеру у формі дозволу № НОМЕР_1 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами для об`єкта першої групи строком з 27.10.2023 по 27.10.2030, заступник Міністра захисту довкілля та природних ресурсів України ОСОБА_1 діяла в межах повноважень, визначених Розпорядженням № 337-р та Наказом № 707.
Відповідно до статті 50 Конституції України, кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.
Екологічні інтереси населення також можуть захищатися у судовому порядку на підставі частини 7 статті 41 Конституції України, відповідно до якої використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі, а також приписів статті 66 Конституції України, відповідно до яких ніхто не повинен заподіювати шкоду довкіллю.
Орхуська конвенція міжнародний договор, який встановив зобов`язання держав у сфері доступу до правосуддя в екологічних справах.
Орхуська конвенція ратифікована Законом України від 06 липня 1999 року № 832-ХІV та відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.
Для забезпечення належної реалізації, зокрема, екологічних прав Орхуська конвенція передбачає у статті 9 право і гарантії доступу до судового й адміністративного оскарження рішень, дій чи бездіяльності, що вчинені з порушенням права на доступ до інформації чи права на участь у процесі прийняття рішень з питань, що стосуються довкілля.
Пунктом 3 статті 9 Орхуської конвенції на її Договірні Сторони покладається зобов`язання, зокрема, забезпечувати доступ громадськості до процедур оскарження дій та бездіяльності державних органів і приватних осіб, що порушують вимоги національного екологічного законодавства.
Водночас відповідно до Орхуської конвенції, представники громадськості мають право оспорювати порушення національного законодавства у сфері довкілля незалежно від того, належать такі порушення до прав на інформацію і на участь громадськості при прийнятті рішень, гарантованих Орхуською конвенцією, чи ні (згідно з Керівництвом із провадження Орхуської конвенції (ООН, 2000 рік), далі - Керівництво). Орхуська конвенція забезпечує доступ до правосуддя як на підставі власних положень, так і в порядку забезпечення дотримання національного природоохоронного законодавства.
Так, відповідно до положень статті 2 Орхуської Конвенції «Громадськість», означає одну або більше фізичних чи юридичних осіб, їхнє об`єднання, організації або групи, які діють згідно з національним законодавством або практикою (пункт 4).
Зміст наведених норм Орхуської Конвенції свідчить, що ця Конвенція закріпила фундаментальне право громадськості, в тому числі однієї фізичної особи, оскаржити рішення, дії чи бездіяльність якими порушуються норми чинного законодавства, що стосується охорони навколишнього середовища.
Для забезпечення запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема, допустимого рівня безпеки населення та навколишнього природного середовища здійснюється державний нагляд (контроль) спеціально уповноваженими органами, яким делеговано повноваження здійснювати відповідні заходи державного нагляду (контролю).
У пункті 9 Орхуської конвенції, визначено, що крім процедур перегляду, передбачених вище пунктами 1 і 2, і без їх порушення, кожна зі Сторін забезпечує представникам громадськості, коли вони відповідають передбаченим законодавством критеріям, якщо такі є, доступ до адміністративних або судових процедур для оскарження дій або бездіяльності приватних осіб і громадських органів, які порушують положення національного законодавства, що стосується навколишнього середовища.
Отже, положеннями Орхуської конвенції передбачено право оскарження порушень виключно «законодавства, що стосується навколишнього середовища». Критерієм віднесення положень норм чинного законодавства, до того, яке стосується навколишнього середовища, повинен бути результат, на досягнення якого ці норми спрямовані. Обрання саме такого способу тлумачення цього словосполучення обумовлюється метою Орхуської конвенції, якою є «сприяння захисту права кожної людини нинішнього і прийдешніх поколінь жити в навколишньому середовищі, сприятливому для її здоров`я та добробуту».
Відтак, метою зазначеної Конвенції є досягнення певного «екологічного» результату, у зв`язку з чим оскарження рішення, дії чи бездіяльності державних органів та інших осіб, у порядку, передбаченому пунктом 3 статті 9 Орхуської конвенції, відповідатиме меті зазначеної Конвенції лише у випадку оскарження порушення норми, яке призводить до негативного впливу на навколишнє природне середовища, або ж такого порушення, яке істотно знижує ефективність гарантій від негативного впливу на навколишнє природне середовище чи життя і здоров`я людини.
Подібна правова позиція щодо тлумачення вказаного пункту Орхуської конвенції викладена у постанові Верховного Суду від 15 травня 2020 року у справі №420/2256/19, від 17 січня 2024 року у справі №240/9382/19, від 16 березня 2023 року у справі № 640/351/20.
Закон України від 16 жовтня 1992 року № 2707-XII «Про охорону атмосферного повітря» (далі - Закон № 2707-XII) спрямований на збереження та відновлення природного стану атмосферного повітря, створення сприятливих умов для життєдіяльності, забезпечення екологічної безпеки та запобігання шкідливому впливу атмосферного повітря на здоров`я людей та навколишнє природне середовище.
Відповідно до статті 10 Закону № 2707-XII, підприємства, установи, організації та громадяни - суб`єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов`язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов`язані: здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо; вживати заходів щодо зменшення обсягів викидів забруднюючих речовин і зменшення впливу фізичних факторів; забезпечувати безперебійну ефективну роботу і підтримання у справному стані споруд, устаткування та апаратури для очищення викидів і зменшення рівнів впливу фізичних та біологічних факторів; здійснювати контроль за обсягом і складом забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, і рівнями фізичного впливу та вести їх постійний облік; заздалегідь розробляти спеціальні заходи щодо охорони атмосферного повітря на випадок виникнення надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру і вживати заходів для ліквідації причин, наслідків забруднення атмосферного повітря; забезпечувати здійснення інструментально-лабораторних вимірювань параметрів викидів забруднюючих речовин стаціонарних і пересувних джерел та ефективності роботи газоочисних установок; забезпечувати розроблення методик виконання вимірювань, що враховують специфічні умови викиду забруднюючих речовин; використовувати метрологічно атестовані методики виконання вимірювань і повірені засоби вимірювальної техніки для визначення параметрів газопилового потоку і концентрацій забруднюючих речовин в атмосферному повітрі та викидах стаціонарних і пересувних джерел; здійснювати контроль за проектуванням, будівництвом і експлуатацією споруд, устаткування та апаратури для очищення газопилового потоку від забруднюючих речовин і зниження впливу фізичних та біологічних факторів, оснащення їх засобами вимірювальної техніки, необхідними для постійного контролю за ефективністю очищення, дотриманням нормативів гранично допустимих викидів забруднюючих речовин і рівнів впливу фізичних та біологічних факторів та інших вимог законодавства в галузі охорони атмосферного повітря; своєчасно і в повному обсязі сплачувати екологічний податок.
Відповідно до частини шостої статті 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися на підставі дозволу на викиди, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до першої групи, суб`єкту господарювання, об`єкт якого знаходиться на території зони відчуження, зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, або через центри надання адміністративних послуг.
Згідно з частиною сьомою статті 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», до першої групи належать об`єкти, які взяті на державний облік і мають виробництва або технологічне устаткування, на яких повинні впроваджуватися екологічно безпечні технології та методи керування. До другої групи належать об`єкти, які взяті на державний облік і не мають виробництв або технологічного устаткування, на яких повинні впроваджуватися екологічно безпечні технології та методи керування. До третьої групи належать об`єкти, які не належать до першої і другої груп.
Частиною восьмою статті 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» строк дії дозволу на викиди, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до першої групи, суб`єкту господарювання, об`єкт якого знаходиться на території зони відчуження, зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, - сім років, об`єкт якого належить до другої групи, - десять років, об`єкт якого належить до третьої групи, - необмежений.
Відповідно до частини першої статті 111 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», видача (відмова у видачі) дозволу на викиди здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища або через центри надання адміністративних послуг протягом двадцяти робочих днів з дня надходження заяви та документів, необхідних для його видачі, безоплатно відповідно до Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно зі статтею 111 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», для одержання дозволу на викиди суб`єкт господарювання, об`єкт якого належить до першої групи, та суб`єкт господарювання, об`єкт якого знаходиться на території зони відчуження, зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, подає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, або через центри надання адміністративних послуг, а суб`єкт господарювання, об`єкт якого належить до другої або третьої групи, - обласним, Київській, Севастопольській міським державним адміністраціям, органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища або через центри надання адміністративних послуг:
документи, в яких обґрунтовуються обсяги викидів забруднюючих речовин, оформлені відповідно до вимог, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, в паперовій та/або електронній формі;
відомості, що підтверджують факт та дату опублікування в місцевих друкованих засобах масової інформації повідомлення про намір отримати дозвіл на викиди, із зазначенням адреси обласної, Київської, Севастопольської міських державних адміністрацій, органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, до яких можуть надсилатися зауваження громадських організацій та окремих громадян у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;
відомості щодо наявності висновку з оцінки впливу на довкілля, в якому визначено допустимість провадження планованої діяльності, яка згідно з вимогами Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» підлягає оцінці впливу на довкілля;
повідомлення обласної, Київської, Севастопольської міських державних адміністрацій, органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища про наявність або відсутність зауважень громадськості щодо видачі суб`єкту господарювання дозволу на викиди, що надається у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 111 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», яка кореспондується з частиною п`ятою статті 41 Закону, підставами для відмови у видачі дозволу на викиди є:
подання суб`єктом господарювання неповного пакета документів, необхідних для одержання дозволу на викиди;
виявлення в документах, поданих суб`єктом господарювання, недостовірних відомостей;
одержання негативного висновку центрального (територіального) органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, щодо можливості видачі дозволу на викиди;
відсутність повідомлення відповідної обласної, Київської, Севастопольської міських державних адміністрацій, органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища про наявність або відсутність зауважень громадськості щодо видачі суб`єкту господарювання дозволу на викиди, що надається у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;
застосування відповідно до Закону України «Про санкції» до фізичних та юридичних осіб, а також юридичних осіб, які знаходяться під контролем таких фізичних або юридичних осіб, спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) у вигляді анулювання або зупинення відповідного дозволу.
У разі усунення суб`єктом господарювання причин, що стали підставою для відмови у видачі дозволу на викиди, повторний розгляд документів здійснюється дозвільним органом у строк, що не перевищує двадцяти робочих днів з дня отримання відповідної заяви суб`єкта господарювання, документів, необхідних для видачі дозволу на викиди, і документів, які засвідчують усунення причин, що стали підставою для відмови.
Відповідно до абзацу шостого частини п`ятої статті 41 Закону, відмова у видачі документа дозвільного характеру за підставами, не передбаченими законами, не допускається.
Згідно з ст. 25 Закону № 2707-XII, для визначення безпеки для здоров`я людини та екологічної безпеки під час проектування, розміщення, будівництва нових і реконструкції діючих підприємств та інших об`єктів проводяться оцінка впливу на довкілля та державна санітарно-гігієнічна експертиза в порядку, визначеному законодавством.
Тобто здійснення відповідної планової діяльності тісно пов`язане з чітким дотриманням регламентованих законодавцем вимог щодо екологічної безпеки.
Постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2002 року № 302 затверджено Порядок проведення та оплати робіт, пов`язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців, які отримали такі дозволи.
Відповідно до пункту 4 Порядку № 302, для отримання дозволу суб`єкт господарювання: оформляє заяву; готує документи, в яких обґрунтовуються обсяги викидів забруднюючих речовин; проводить інвентаризацію стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, видів та обсягів викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, пилогазоочисного обладнання; проводить оцінку впливу викидів забруднюючих речовин на стан атмосферного повітря на межі санітарно-захисної зони; розробляє плани заходів щодо: досягнення встановлених нормативів граничнодопустимих викидів для найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин; охорони атмосферного повітря на випадок виникнення надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру; ліквідації причин і наслідків забруднення атмосферного повітря, остаточного припинення діяльності, пов`язаної з викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря, та приведення місця діяльності у задовільний стан; запобігання перевищенню встановлених нормативів граничнодопустимих викидів у процесі виробництва; здійснення контролю за дотриманням встановлених нормативів граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин та умов дозволу на викиди; обґрунтовує розміри нормативних санітарно-захисних зон, проводить оцінку витрат, пов`язаних з реалізацією заходів щодо їх створення; проводить оцінку та аналіз витрат, пов`язаних з реалізацією запланованих заходів щодо запобігання забрудненню атмосферного повітря; готує інформацію про отримання дозволу для ознайомлення з нею громадськості відповідно до законодавства.
Суб`єкт господарювання для розроблення документів, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, може залучати установи, організації та заклади, яким Мінприроди надає право на розроблення цих документів.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 302, дозвіл видається безоплатно на строк не менш як п`ять років: суб`єкту господарювання, об`єкт якого відповідно до законодавства належить до першої групи, - Мінекоенерго за погодженням з Держпродспоживслужбою; суб`єкту господарювання, об`єкт якого відповідно до законодавства належить до другої або третьої групи, - обласними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища через дозвільні центри за погодженням з територіальними органами Держпродспоживслужби.
Згідно з пунктом 5 Порядку № 302, суб`єкт господарювання, об`єкт якого належить до першої групи, для отримання дозволу подає Мінекоенерго, а суб`єкт господарювання, об`єкт якого належить до другої або третьої групи,- дозвільному центру у письмовій та в електронній формі документи, підготовлені відповідно до затвердженої Мінекоенерго Інструкції про загальні вимоги до оформлення документів, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами для підприємств, установ, організацій та громадян - підприємців, а також вміщує в місцевих друкованих засобах масової інформації повідомлення про намір отримати дозвіл із зазначенням адреси місцевої держадміністрації, до якої можуть надсилатися зауваження громадських організацій та окремих громадян.
Відповідно до пункту 6 Порядку № 302, Мінекоенерго та дозвільні центри передають Держпродспоживслужбі, її територіальним органам відповідно заяву та документи на отримання дозволу.
Держпродспоживслужба, її територіальні органи протягом 15 календарних днів з дати надходження документів приймають рішення щодо можливості/неможливості видачі дозволу, яке надсилається Мінекоенерго та дозвільним центрам відповідно.
У разі прийняття рішення щодо неможливості видачі дозволу у ньому зазначається зміст зауважень.
Пунктом 7 указаного Порядку визначено, що місцеві держадміністрації розглядають зауваження громадських організацій, у разі потреби організовують проведення їх публічного обговорення і протягом 30 календарних днів з дати опублікування інформації про намір суб`єкта господарювання отримати дозвіл повідомляють про це орган, який видав дозвіл.
Орган, який видав дозвіл, аналізують зауваження та у разі необхідності пропонує суб`єкту господарювання врахувати їх під час підготовки дозволу до видачі.
Відповідно до пункту 8 Порядку № 302, орган, який видав дозвіл, протягом 30 календарних днів розглядає заяву та документи на отримання дозволу і у разі відсутності зауважень видає дозвіл.
У разі наявності зауважень документи повертаються суб`єкту господарювання з викладом їх змісту та зазначенням терміну повторного подання.
Рішення про видачу дозволу надсилається органом, який видав дозвіл, суб`єкту господарювання та Держпродспоживслужбі або її територіальним органам.

Правові та організаційні засади функціонування дозвільної системи у сфері господарської діяльності, порядок діяльності дозвільних органів, уповноважених видавати документи дозвільного характеру та адміністраторів визначає Закон України від 6 вересня 2005 року № 2806-IV «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» (далі також Закон № 2806-IV, у редакції, чинній на час звернення позивача до суду).

Статтею 1 Закону № 2806-IV визначено, що дозвільна система у сфері господарської діяльності - це сукупність урегульованих законодавством відносин, які виникають між дозвільними органами, адміністраторами та суб`єктами господарювання у зв`язку з видачею документів дозвільного характеру, переоформленням, анулюванням документів дозвільного характеру.

Документ дозвільного характеру - дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ в електронному вигляді (запис про наявність дозволу, висновку, рішення, погодження, свідоцтва, іншого документа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), який дозвільний орган зобов`язаний видати суб`єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб`єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.

Дозвільна (погоджувальна) процедура - сукупність дій, що здійснюються адміністраторами та дозвільними органами під час проведення погодження (розгляду), оформлення, надання висновків тощо, які передують отриманню документа дозвільного характеру.

Спеціально уповноважений орган з питань дозвільної системи у сфері господарської діяльності (далі - уповноважений орган) - це центральний орган виконавчої влади, визначений Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою статті 4-1 вказаного Закону передбачено, що порядок проведення дозвільної (погоджувальної) процедури, переоформлення та анулювання документів дозвільного характеру центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами встановлюється Кабінетом Міністрів України за поданням відповідного дозвільного органу, погодженим з уповноваженим органом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Отже, суб`єкти господарювання, що здійснюють викиди забруднюючих речовин, які справляють негативний вплив на здоров`я людини та стан навколишнього природного середовища зобов`язані отримувати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами. Тобто законодавець встановив обов`язок отримувати такий дозвіл тим підприємствам, які експлуатують об`єкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші.

Відповідно до положень статті 4-1 Закону № 2806-IV, підставами для відмови у видачі документа дозвільного характеру є: подання суб`єктом господарювання неповного пакета документів, необхідних для одержання документа дозвільного характеру, згідно із встановленим вичерпним переліком; виявлення в документах, поданих суб`єктом господарювання, недостовірних відомостей; негативний висновок за результатами проведених експертиз та обстежень або інших наукових і технічних оцінок, необхідних для видачі документа дозвільного характеру.

Законом можуть встановлюватися інші підстави для відмови у видачі документа дозвільного характеру.

За змістом частини сьомої статті 4-1 Закону України від 06.09.2005 № 2806-IV "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності", дозвільний орган анулює документ дозвільного характеру з таких підстав:

- звернення суб`єкта господарювання із заявою про анулювання документа дозвільного характеру;

- наявність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей про припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення та ліквідації, якщо інше не встановлено законом;

- наявність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Дозвільний орган, що видав документ дозвільного характеру, може звернутися до адміністративного суду з позовом про застосування заходу реагування у виді анулювання документа дозвільного характеру за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- встановлення факту надання в заяві про видачу документа дозвільного характеру та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації;

- здійснення суб`єктом господарювання певних дій щодо провадження господарської діяльності або видів господарської діяльності, на які отримано документ дозвільного характеру, з порушенням вимог законодавства, щодо яких дозвільний орган видавав припис про їх усунення із наданням достатнього часу для їх усунення.

Законом можуть передбачатися інші підстави для анулювання документа дозвільного характеру.

Анулювання документа дозвільного характеру з підстав, не передбачених законом, забороняється.

Так, чинним законодавством України визначено підстави, за наявності яких дозвільний орган анулює документ дозвільного характеру самостійно, та підстави, за наявності яких такий орган має право звернутись до адміністративного суду з позовом про застосування заходу реагування у виді анулювання документа дозвільного характеру.

Отже, суб`єктом звернення до суду з позовом про застосування заходу реагування у вигляді анулювання документа дозвільного характеру може виступати відповідний дозвільний орган, при цьому даному зверненню має передувати встановлення фактів, які законом визначені як підстава для анулювання такого документу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.10.2018 у справі №809/437/17.

Також, суд вважа за необхідне зазначити, що на даний час (на відміну від дати звернення з позовною заявою), положення Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», не передбачають такої дії, як анулювання дозволу на викиди (у тексті Закону слово "анулювання" в усіх відмінках замінено словами "припинення дії" у відповідному відмінку згідно із Законом України від 10 жовтня 2024 року № 4017-IX).

На даний час положення ст. 2 Закону України визначають:

«Видача (відмова у видачі, припинення дії) дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами здійснюється відповідно до цього Закону з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про охорону атмосферного повітря".».

В свою чергу, положення ст. 111 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», передбачають, що:

«…Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, обласні, Київська, Севастопольська міські державні адміністрації, орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища припиняє дію дозволу на викиди з таких підстав:

скасування центральним (територіальним) органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, висновку щодо можливості видачі дозволу;

наявність звернення суб`єкта господарювання із заявою про припинення дії дозволу на викиди;

наявність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей про припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення та ліквідації, якщо інше не встановлено законом;

наявність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця;

видача нового дозволу на викиди - з моменту видачі такого дозволу на викиди.

Припинення дії дозволу на викиди може бути застосовано як санкцію до фізичних та юридичних осіб, а також юридичних осіб, які знаходяться під контролем таких фізичних або юридичних осіб, відповідно до Закону України "Про санкції".

Дія дозволу на викиди припиняється через десять робочих днів з дня прийняття (винесення) рішення про припинення його дії або з дати видачі нового дозволу на викиди.

Призупинення господарської діяльності суб`єкта господарювання повністю або частково за рішенням суду, яке набрало законної сили, за позовом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, здійснюється з таких підстав:

встановлення факту надання в заяві про видачу дозволу на викиди та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації;

провадження суб`єктом господарювання певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності, на які отримано дозвіл на викиди, з порушенням вимог законодавства, щодо яких центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, було раніше видано припис про їх усунення із наданням достатнього часу для цього…».

Анулювання документа дозвільного характеру з підстав, не передбачених законом, забороняється.

Відтак, вищезазначене встановлює процедурний механізм, що саме Центральний орган виконавчої влади самостійно здійснює припинення дії дозвільного документу.

При цьому, суд зауважує, що хоч положення пунктів 49, 52 Порядку №302 станом на час розгляду справи зберегли назву (форму) дій як «анулювання» Дозволу, вони повністю корелюються з положеннями Закону України «Про охорону атмосферного повітря», а саме:

« 49. Дозвільний орган, який видав дозвіл на викиди, протягом 10 робочих днів з дня отримання заяви суб`єкта господарювання про анулювання дозволу на викиди або настання підстав для анулювання дозволу на викиди приймає рішення про його анулювання або відмову в анулюванні дозволу на викиди, про що повідомляє суб`єкту господарювання особисто або через центр надання адміністративних послуг (у разі, коли така послуга надається через центр надання адміністративних послуг) поштовим відправленням, через електронний кабінет користувача або у порядку електронної інформаційної взаємодії.

Дія дозволу на викиди припиняється через 10 робочих днів з дня прийняття дозвільним органом рішення про його анулювання або з дати видачі нового дозволу на викиди.

Підставою для відмови в анулюванні дозволу на викиди є виявлення в заяві про анулювання дозволу на викиди, поданої суб`єктом господарювання, недостовірних відомостей.

52. Рішення дозвільних органів про відмову у видачі дозволу на викиди, зупинення дії дозволу (повністю або частково) або його анулювання можуть бути оскаржені до суду.».

За таких обставин, суд зазначає, що саме Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, який є відповідачем у даній справі, уповноважений припиняти дію Дозволу.

Спеціальний закон, який регламентує охорону атмосферного повітря - Закон України «Про охорону атмосферного повітря» не передбачає додаткові підстави, ніж наведені вище, для анулювання дозволу на викиди.

Як вбачається з матеріалів справи, у Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" наявний дозвіл № НОМЕР_1 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами для об`єкта першої групи строком з 27.10.2023 по 27.10.2030, який відповідає вимогам додатку 1 до Порядку проведення робіт, пов`язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку суб`єктів господарювання, які отримали такі дозволи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 № 302.

Виробнича діяльність Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", згідно з умовами, які встановлені в дозволі, здійснюється з дотриманням екологічних умов провадження планованої діяльності «Нове будівництво хвостосховища «III карта» шламового господарства рудозбагачувальної фабрики на території Гречановодівської та Новолатівської сільських рад Широківського району Дніпропетровської області ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», визначених висновком з оцінки впливу на довкілля планованої діяльності від 02.08.2022 № 21/01-3/1, шляхом забезпечення неухильного виконання заходів, передбачених Міською програмою вирішення екологічних проблем Кривбасу та поліпшення стану навколишнього природного середовища на 2016-2025 роки, а також іншими міськими та регіональними програмами, зокрема, включаючи співпрацю зі легалізованими науковими організаціями з питань розробки, розгляду та провадження нових технологій з пилопригнічення відвалів, хвостосховищ, у тому числі «зелених технологій» зі зменшення викидів забруднюючих речовин у амосферне повітря впродовж 2023 року.

Докази оскарження висновку з оцінки впливу на довкілля планованої діяльності від 02.08.2022 № 21/01-3/1 в матеріалах справи відсутні.

Суд вважає за необхідне зазначити, що Орхуська конвенція гарантує право на звернення до суду за захистом охоронюваного законом інтересу у сфері екологічної безпеки, разом з тим, це не надає позивачу право підміняти відповідний дозвільний орган, який відповідно до вимог законодавства повинен здійснювати оцінку всіх обставин в сукупності, та приймати рішення щодо звернення до суду із позовом про застосування заходів реагування у вигляді анулювання відповідного дозволу на викиди.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 18.03.2021 Державна екологічна інспекція Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) зверталась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (справа №160/4073/21) про застосування заходів реагування, в якій просила: повністю зупинити виробництво виготовлення), реалізацію продукції, виконання робіт, надання послуг, які пов`язані із здійсненням Публічним акціонерним товариством "АрселорМіттал Кривий Ріг" (місцезнаходження: вул. Орджонікідзе, буд. 1, м. Кривий Ріг, 50095), () планованої діяльності «Будівництво хвостосховища «ІІІ карта» на території Гречаноподівської та Новолатівської сільських рад Широківського району Дніпропетровської області ГД.ШГ.РЗФ ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» без позитивного висновку додаткової оцінки впливу на довкілля до повного усунення порушення.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.05.2023 року по справі №160/4073/21 було відмовлено в задоволенні позовної заяви Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" про застосування заходів реагування.

Рішення по справі №160/4073/21 набрало законної сили 25.06.2024 року.

За результатами судового розгляду адміністративних справ № 160/7904/21 і № 160/7905/21, на які у позові посилається позивач, позиція контролюючого органу про порушення суб`єктом господарювання ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" природоохоронного законодавства не знайшла свого підтвердження.

Щодо інших справ, зазначених позивачем у позові, то суд не приймає їх до уваги, оскільки зазначені судові справи розглядаються в порядку цивільного судочинства та стосуються питань власності земельних ділянок фізичних осіб, а не екологічних питань.

Перевіряючи наявність підстав для визнання оскаржуваного дозволу від 27.10.2023 протиправним та його анулювання, суд окремо зазначає нижченаведене.

Так, доказів того, що планова діяльність Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", яка полягає в будівництві хвостосховища «ІІІ карта» шламового господарства рудозбагачувальної фабрики на території Гречаноподівськоії та Новолатівської сільських рад Криворізького (колишнього Широківського) району Дніпропетровської області, здійснюється з порушенням природоохоронного законодавства, матеріали справи не містять. Доказів перевищення викидів забруднюючих речовин, матеріали справи також не містять.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для анулювання як протиправно виданого Публічному акціонерному товариству "АрселорМіттал Кривий Ріг" дозволу № НОМЕР_1 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами для об`єкта першої групи строком з 27.10.2023 по 27.10.2030.

Суд не надає правової оцінки змісту документам, зокрема: показникам емісії (питомі викиди) забруднюючих речовин в атмосферне повітря від окремих джерел ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»; Висновку з оцінки впливу на довкілля планованої діяльності від 02.08.2022; повідомленню про початок виконання підготовчих робіт; дозволу на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельної ділянки від 29.07.2020 № 00054, дозволу на зняття та перенесення ґрунтового покриву, дозволу на виконання будівельним робіт, рішенню про передачу в оренду земельних ділянок, оскільки вказані документи безпосередньо предмету спору у справі №160/11014/24 не стосуються.

З приводу позовної вимоги про зобов`язання відповідача відшкодувати громадянам: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , неповнолітньому ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , неповнолітньому ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , неповнолітньому ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 , ОСОБА_78 , ОСОБА_79 , ОСОБА_80 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_83 , ОСОБА_84 , неповнолітній ОСОБА_85 , неповнолітній ОСОБА_86 , неповнолітньому ОСОБА_87 , ОСОБА_88 , недієздатному інваліду ОСОБА_89 , недієздатному інваліду ОСОБА_90 , ОСОБА_91 , ОСОБА_92 , ОСОБА_93 , ОСОБА_94 , ОСОБА_95 , - шкоду, заподіяну незаконними діями органу державної влади, у загальній сумі по 50 (п`ятдесят) тисяч грн кожному (кожній), всього 3 050 000 (три мільйони п`ятдесят тисяч) грн., суд зазначає, що статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч.5 ст.21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 3 ст.23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно із загальними підставами цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Статтею 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Фактичною підставою для застосування відповідальності на підставі ст.1167 ЦК України є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком.

Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 №4 (пункт 3) визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрату немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктами 4, 5 зазначеної Постанови встановлено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами цей розмір підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Іншими словами, моральна шкода фізичної особи визначається через страждання. Страждання - це негативна для людини емоція, змістом якої є біль, мука, тривога, переживання. Страждання є наслідком певних дій, які викликають такі емоції. Які саме дії викликають страждання - чинне законодавство не зазначає, обмежуючись лише загальною вказівкою на їхню протиправність. Поміж тим, за практикою Європейського Суду з прав людини обставинами, які беруться до уваги як такі, що заподіюють моральну шкоду, зокрема є: невизначеність ситуації з результатом кримінального провадження та його фінансових наслідків; незручності, викликані негативним впливом на здоров`я; стурбованість і тривога через те, що ситуація триває довго; негативний вплив на членів сім`ї; психічне напруження; глибоке відчуття несправедливості, викликане тривалим невиконанням судового рішення; розчарування тощо.

Таким чином, обов`язок доказування спричиненої моральної шкоди, її розміру та інших обставин, покладається на особу, що звертається із таким позовом.

Позивачем не надано до суду доказів, з урахуванням вимог статей 73-76 КАС України, які б підтвердили завдання діями відповідачів майнової, моральної шкоди громадянам, зазначеним у позові.

Доказів забруднення довкілля за місцем проживання вказаних осіб, як і доказів погіршення стану здоров`я членів громадської організації та громадян, зазначених у позові, завдання їм діями відповідачів моральних страждань, матеріали справи не містять.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що ухвалою суду від 17.05.2024 року у даній справі було відмовлено в задоволенні клопотання позивача про залучення до участі у справі в якості третіх осіб громадян, зазначених у позові, а також те, що суд дійшов висновку про відмову в задовленні позовних вимог про визнання дій заступника Міністра захисту довкілля та природних ресурсів України ОСОБА_1 щодо підписання оскаржуваного дозволу №UA0022633-І-0225 протиправними та про визнання дозволу протиправним та його анулювання, вимога про відшкодування зазначеним вище громадянам шкоди є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб`єкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, зокрема, принципи прийняття рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України та прийняття рішення, вчинення дії обґрунтовано, що є одночасно і орієнтирами при реалізації повноважень владного суб`єкта, який вимагає від останнього діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, з дотриманням встановленої законом процедури, та із урахуванням як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказують законодавчі акти, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи наведене, суд зазначає, що розглядом справи доведено та матеріалами справи підтверджено, що у правовідносинах, з приводу яких подано позов, відповідачі діяли правомірно.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Також, суд враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча, пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до вимог ст.139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні адміністративного позову Громадської організації «Міжрегіональне бюро екологічного захисту» до відповідача-1: заступника Міністра захисту довкілля та природних ресурсів України ОСОБА_1 , відповідача-2: Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, треті особи на стороні відповідача: Департамент екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної Державної адміністрації, Публічне акціонерне товариство "АрселорМіттал Кривий Ріг" про визнання дій незаконними, визнання протиправним та анулювання дозволу № UA0022633-І-0225 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами для об`єкта першої групи та зобов`язання відшкодування шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник