Справа № 521/12314/24
Суддя: Плавич І. В.
Дата ухвалення: 2024-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження № 2-а/521/119/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючий суддя Плавич І.В.,

секретар судового засідання Петренко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування Постанови тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_2 , № 151 від 18.07.2024 року, постановлену відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. Також позивач просить суд, справу про адміністративне правопорушення за ст.210 ч.3 відносно нього закрити у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що Постановою тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_3 , № 151 від 18.07.2024 року позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та було накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. Позивач вважає дану постанову необґрунтованою, такою що не відповідає нормам КУпАП України.

Позивач вказує про те, що 18 липня 2024 року, при оновленні військово-облікових даних, ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно позивача було складено протокол №3054 від 18.07.2024 року про адміністративне правопорушення та в той же день постановлено оскаржувану постанову, в якої зазначили про те, що позивач ОСОБА_1 нібито порушив правила військового обліку, а саме не пройшов військово-лікарську комісію. Позивач ОСОБА_1 зазначає про те, що він не є ініціатором проходження ВЛК, ініціатором є ТЦК та СП. Тільки коли ТЦК та СП направить військовозобов`язаного на ВЛК - тільки тоді виникне обов`язок цей ВЛК пройти. Якщо ТЦК та СП не намагалось направити військовозобов`язаного на ВЛК, відсутній склад правопорушення з боку військовозобов`язаного щодо несвоєчасного проходження ВЛК. Позивач ОСОБА_1 не отримував жодного виклику, повістки до ТЦК та СП, та відповідного направлення на проходження ВЛК, а з власної ініціативи він його пройти не міг, оскільки ВЛК проходиться лише за направленням ТЦК та СП.

В оскаржуваній постанові зазначено, що він, будучі військовозобов`язаним нібито порушив правила військового обліку, а саме не пройшов військово-лікарську комісію, в особливий період, однак не зазначено які саме правила та яким законом вони передбачені, відсутні посиланні на нормативно-правові акти.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про слухання справи сповіщені належним чином, представник позивача надала заяву про слухання справи у її відсутності. Зазначив, що заявлені вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином та своєчасно, відзив на позов не подавав.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до Наказу №1685 від 29.03.2023 року та додатку до нього, позивач ОСОБА_1 , працюючи в Спеціалізованій лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби на посаді начальника Одеського управління експертиз та досліджень, є заброньованим військовозобов`язаним, якому надано відстрочку від призиву на військову службу під час мобілізації та на воєнний час Державної митної служби України.

18 липня 2024 року, при оновленні військово-облікових даних, ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно позивача ОСОБА_1 було складено протокол №3054 від 18.07.2024 року про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вказаного протоколу, 18.07.2024 року о 15.00 годині позивач ОСОБА_1 порушив правила військового обліку, а саме не пройшов військово-лікарську комісію.

Судом встановлено про те, що протокол №3054 від 18.07.2024 року, складений відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення має ряд порушень щодо його оформлення та не відповідає Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом №3 від 01.01.2024 Міністерства оборони України, оскільки в протоколі №3054 від 18.07.2024 року не вказано яке саме правопорушення, передбачене якою статтею вчинив позивач; не вказано чи проходив позивач ВЛК взагалі та коли, в який строк йому необхідно було пройти нове ВЛК та чим це передбачено, не зазначено про наявність або відсутність свідків правопорушення, залишено не заповнені графи в протоколі, що є забороненим; не повідомлено про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, вказані графи також залишені не заповнені.

18 липня 2024 року Постановою тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_3 , № 151 позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та було накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн.

З матеріалів справи вбачається про те, що позивач ОСОБА_1 не був повідомлений про час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим був позбавлений можливості надати свої заперечення щодо обставин справи, скористатися правовою допомогою.

Відповідно до ч.1 ст.210 КУпАП, передбачена відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку. Ч. 3 ст. 210 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення порушення передбаченого частиною 1 цієї статті в особливий період.

Постанова про адміністративне правопорушення від 18.07.2024 року, складена відносно позивача не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки вона не містить суті адміністративного правопорушення, зокрема не зазначено об`єктивної сторони правопорушення, яка б відповідала диспозиції ч. 3 ст. 210 КУпАП, оскільки в постанові зазначені лише наслідки діяння.

Враховуючи той факт, що протокол про адміністративне правопорушення складений з численними порушеннями та не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, він не може бути доказом по справі. Інші докази, які беззаперечно доводять винуватість позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, відсутні.

Постановою Кабінету Міністрів України № 560, затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації та встановлено, що на особливий період строк дії довідки з висновком ВЛК складає: в мирний час - 5 років; під час мобілізації та/або воєнного стану - 1 рік.

Відповідно до Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджені Постановою КМУ від 30 грудня 2022 р. № 1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) ТЦК та СП до ТЦК та СП у строки, зазначені в отриманих ними документах для проходження медичного огляду, а також проходити медичний огляд та лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішеннями комісій з питань взяття на військовий облік, призовних комісій або військово-лікарських комісій районних (міських) ТЦК та СП.

Виходячи з цього, суд вважає, що ініціатором проходження ВЛК є не сам військовозобов`язаний, в даному випадку ОСОБА_1 , а ТЦК та СП. Тільки коли ТЦК та СП направить військовозобов`язаного на ВЛК - тільки тоді виникне обов`язок цей ВЛК пройти. Якщо ТЦК та СП не намагалось направити військовозобов`язаного на ВЛК, відсутній склад правопорушення з боку військовозобов`язаного щодо несвоєчасного проходження ВЛК.

В матеріалах справи відсутні докази того, що позивачу ОСОБА_1 ТЦК та СП були направлені повістки (виклики) або вручено направлення на проходження ВЛК, а з власної ініціативи він його пройти не міг, оскільки ВЛК проходиться лише за направленням ТЦК та СП.

Доказів прийняття рішення про проходження позивачем медичного огляду чи виписаного направлення на військово-лікарську комісію матеріали справи також не містять.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про оборону» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Крім того, Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан, який діє на даний час.

Порядок організації та ведення військового обліку призовників військовозобов`язаних та резервістів затверджено Постановою КМУ від 30.12.2022 року № 1487.

Відповідно до п. 1 цей Порядок визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації).

Згідно із ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно п. 10 ст.1Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України зобов`язані прибувати до ІНФОРМАЦІЯ_4 , за викликом.

Доказів того, що позивачу були направлені виклики з метою проходження військово-лікарської комісії матеріали справи не містять.

Частини 1 та 3 ст.210 КУпАП в редакції станом на час складання оскаржуваної постанови передбачає відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку та тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210,210-1,211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

В оскаржуваній постанові зазначено, що ОСОБА_1 , будучі військовозобов`язаним нібито порушив правила військового обліку, а саме не пройшов військово-лікарську комісію, в особливий період, однак не зазначено які саме правила та яким законом вони передбачені, відсутні посиланні на нормативно-правові акти.

Згідно із ст. 245 КУпАП одними із завдань провадження адміністративної справи закон визначає такі, як своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до cт. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до ч. 1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із закріпленого в ч. 4 ст. 129 Конституції України принципу змагальності та рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається саме на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.

Тобто, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах стосовно оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Судом встановлено про те, що відсутні належні та допустимі докази щодо наявності вини позивача ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 210 ч.3 КУпАП, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Також, враховуючи те, що копію оскаржуваної постанови від 18.07.2024 року, позивач отримав 23.07.2024 року, що зазначено у самої постанові, а до суду з цим позовом звернувся 31.07.2024 року, суд приходить до висновку про необхідність поновлення позивачу строку для звернення до суду з цим позовом.

При таких обставинах, із наявних у справі доказів суд дійшов висновку, що ІНФОРМАЦІЯ_5 в порушення ч. 2 ст. 2 КАС України прийнята постанова про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не обґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без ретельного збору та дослідження матеріалів, що мають доказове значення у справі, із передчасним висновком про доведеність вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, чим порушені права останнього.

Обраний позивачем спосіб захисту порушеного права відповідає статті 245 КАС України.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездітності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. 19, 62 Конституції України,ст.ст. 5, 9, 19, 20, 72, 77, 90, 139, 194, 241, 242, 244, 245, 246, 250 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з відповідним адміністративним позовом.

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати Постанову тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_2 , № 151 від 18.07.2024 року відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повні відомості про учасників справи згідно ст. 246 ч. 5 п. 4 КАС України:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 )

Суддя: І.В. Плавич