Справа № 593/1227/24
Суддя: Чапаєв Р. В.
Дата ухвалення: 2024-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 593/1227/24
Провадження №2-а/951/31/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року селище Козова

Козівський районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого судді Чапаєва Р.В., за участі секретаря судового засідання Барилко А.А., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 09.09.2024 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування рішення постанови №61/875 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 31.08.2024 щодо ОСОБА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що 31.08.2024 щодо позивача відповідачем було складено постанову № 61/875 за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом КУпАП), якою позивача визнано винним за ч.3 ст.210-1 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17000 грн. Позивач вважає зазначену постанову незаконною, оскільки в його діях відсутній склад зазначеного у ній адміністративного правопорушення.

Позивач зазначає, що 23.07.2024 він як військовозобов`язаний на усну пропозицію співробітників ІНФОРМАЦІЯ_2 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення військово-облікових даних. У приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 йому вручили картку №7524 обстеження та медичного огляду, і він розпочав проходження медичного огляду для визначення ступеня придатності до військової служби. Оскільки для об`єктивного встановлення стану його здоров`я та ступеню його придатності до військової служби необхідний був висновок лікаря-кардіолога, знаючи свої захворювання та маючи за місцем свого проживання відповідну медичну документацію, він попросив дати йому можливість привезти медичні документи. Проте працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 відреагували на його прохання негативно, відмовились випустити його за документами. Наступного дня, 24.07.2024, йому запропонували підписати документи, що ознайомлюють його із відповідальністю за відмову у проходженні медогляду, надали йому акт фіксації відмови від проходження медичного огляду, склали стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП. Він підписав зазначені документи, водночас у поясненні до згаданого протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 24.07.2024 №60/879 він написав, що не міг надати усю інформацію щодо стану свого здоров`я через відсутність при собі всіх документів щодо історії хвороб, обстежень, і висновків. Наведене перешкоджає проведенню ВЛК всебічно та об`єктивно. 31.08.2024 відповідачем винесено оспорювану постанову №61/875 за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, якою позивача визнано винним за ч.3 ст.210-1 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17000 грн, цю постанову винесено у відсутності позивача.

Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 21.10.2024 позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а надалі, після усунення позивачем зазначених у вказаній заяві недоліків, ухвалою суду від 29.10.2024 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судове засідання позивач не з`явився, проте подав заяву, згідно з якою просив позов задовольнити у повному обсязі на підставі наявних доказів та з підстав, зазначених у позові. Також просив проводити судовий розгляд справи у його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судових засідань був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив.

Разом з тим, 10.11.2024 відповідач подав відзив на позовну заяву, який надійшов до суду 28.11.2024, у якому зазначено, що 23.07.2024 позивач близько 11 год. 00 хв. прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 як такий, що підлягає призову на військову службу по мобілізації. Під час уточнення військово-облікових даних встановлено, що позивач не перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивачу повідомлено військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 про необхідність проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, відповідно до направлення на ВЛК від 23.07.2024 №7529. Однак позивач від завершення проходження медичного огляду та обстеження ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовився, що зафіксовано актом відмови від проходження ВЛК від 24.07.2024. У зв`язку із вищевказаним позивач, на думку відповідача, здійснив адміністративне правопорушення в особливий період, чим здійснив порушення вимог абзацу 3 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», в результаті чого 24.07.2024 складено протокол про адміністративне правопорушення №60/879, де під особистий підпис позивачу роз`яснено його права і обов`язки, роз`яснено, що він як особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подавати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, після чого позивач надав пояснення, де вказав причину відмови від проходження ВЛК, що зафіксовано в протоколі під особистий підпис. В той же час під особистий підпис позивачу повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10 год. 30 хв. 31.07.2024 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 , кабінет, №204. У своєму відзиві відповідач також посилається на копію протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП (протокол №60/879 від 24.07.2024) та звертає увагу на те, що у згаданому протоколі стоїть особистий підпис відповідача ОСОБА_1 як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про те, що він ознайомлений із часом та місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення. Відповідач зазначає, що дата винесення постанови 31.08.2024 є опискою, насправді постанову було винесено, а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за фактом вчинення ним вищевказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-3 КУпАП, було розглянуто 31.07.2024, у зв`язку з чим відповідач надає разом із відзивом та матеріалами справи про адміністративне правопорушення вже виправлену після виявлення описки постанову з правильною датою її складення 31.07.2024. Відповідач не погоджується з доводами позивача про те, що оскільки ІНФОРМАЦІЯ_4 є відповідно до Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки від 23.02.2023 №154 структурним підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_3 , тому не уповноважений розглядати справи про адміністративні правопорушення за ч.3 ст.210-3 КУпАП. Відповідач при цьому звертає увагу на те, що оскільки відповідно до Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2023 №154, а саме пункту 12 керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 Кодексу України, і накладати адміністративні стягнення, отже начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 був особою, уповноваженою розглядати справу про адміністративне правопорушення щодо позивача ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП за описаних обставин.

Отже, відповідач просить залишити позов без задоволення а постанову від 31.07.2024 (помилково, як зазначено у відзиві, дату складення якої вказано у примірнику, наданому позивачеві 31.08.2024) №61/875 без змін.

Позивач 03.12.2024 подав клопотання, у якому просить суд звернути увагу на те, що малоймовірним, на його думку, є те, що описка може мати систематичний характер у різних частинах документу на початку і в кінці оскаржуваної постанови. Отже позивач наполягає, що датою винесення постанови є саме 31.08.2024.

Суд належним чином повідомив учасників справи про час та місце розгляду справи, про що свідчать долучені до справи повістки. Позивач та відповідач у судове засідання не з?явилися, тобто не скористалися своїм процесуальним правом брати участь у судовому засіданні. Суд вбачає підстави проводити судовий розгляд за відсутності позивача та відповідача. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, судом не здійснювалося.

Суд, вивчивши позиції учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що від імені тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 складено постанову № 61/875 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення, у якій зазначено про таке: «23 липня 2024 року громадянин ОСОБА_3 близько 11 год. 00 хв. прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 як такий, шо підлягає призову на військову службу по мобілізації. Під час уточнення військово-облікових даних встановлено, що ОСОБА_3 не перебуває на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Громадянину ОСОБА_4 , військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлено про необхідність проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, відповідно до направлення на ВЛК від 23.07.2024 року №7529.

Однак ОСОБА_3 від проходження медичного огляду та обстеження ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовився, що зафіксовано актом відмови від проходження ВЛК від 24.07.2024.

У зв`язку із вищевказаним ОСОБА_3 здійснив адміністративне правопорушення в особливий період (особливий період в Україні діє з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року №30-3/2014 «Про часткову мобілізацію» (набрав чинності з дня опублікування в газеті «Голос України» від 18 квітня 2014 року №49), який затверджений Законом України від 17.03.2014 №) 126-V та буде закінченим з прийняттям Президентом України відповідного рішення, щодо переведення всіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу), чим здійснив порушення вимог абзацу 3 частини l статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (обставини правопорушення, установлені під час розгляду справи)

Враховуючи, що громадянин ОСОБА_3 скоїв адміністративне правопорушення, що передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП ПОСТАНОВИВ: накласти на громадянина ОСОБА_5 штраф у сумі 17000.00 гривень.».

Разом із позовом позивач ОСОБА_1 надав такі докази: копія посвідчення учасника бойових дій, копія постанови №61/875 за справою про адміністративне правопорушення, за частиною 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 31.08.2024, складеної т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 , якою на громадянина ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 17000,00 грн, копія протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, від 24 липня 2024 року №60/879, акт фіксації відмови від проходження медичного огляду від 24 липня 2024 року, консультативний висновок спеціаліста від 11.08.2016 КЗ ТОР «Тернопільська університетська лікарня», копія витягу з медичної карти Позивача, витяг із «Резерв +» (інформація АКС «Оберіг»), копія картки №7524 обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного для визначення ступеню придатності до військової служби ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 , витяг із електронної медичної карти ОСОБА_1 , відомості про яку внесені в державну базу ЕСОЗ, копія витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо юридичної особи з кодом код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , клопотання про витребування доказів судом, запит на надання публічної інформації, поданий до Міністерства оборони України в електронному вигляді, з доказом його надсилання.

Разом із відзивом відповідачем надано такі докази: копія постанови №61/875 за справою про адміністративне правопорушення, за частиною 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 31.07.2024 т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 , документи щодо повноважень представника ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснювати представництво відповідача в адміністративній справі, зокрема подавати відзив.

Крім того, ухвалою Козівського районного суду від 29.10.2024 про відкриття провадження у справі, постановлено витребувати низку доказів, що мають значення для правильного вирішення цієї справи, та на виконання вказаної ухвали ІНФОРМАЦІЯ_4 надано суду такі документи: копія направлення ОСОБА_1 на проходження військово-лікарської комісії від 23.07.2024, витяг з журналу реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою (згідно з додатком 12 до Постанови КМУ №560 від 16.05.2024 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період»); копія акта фіксації відмови від проходження медичного огляду ОСОБА_1 , копія протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП (протокол №60/879 від 24.07.2024).

Суд долучив усі зазначені докази до матеріалів справи.

Вирішуючи питання про дотримання визначених частиною 2 статті 286 КАС України та 289 КУпАП строків оскарження винесеної відповідачем постанови за справою про адміністративне правопорушення, суд керується таким.

Із тексту оскаржуваної постанови, зокрема із різних записів щодо дати її складення 31.08.2024 або ж 31.07.2024, виконаних у різних її примірниках, неможливо достеменно встановити, коли саме її складено, і коли її отримав позивач.

З огляду на це, суд, ретельно дослідивши матеріали справи, презюмує дату складення постанови саме 31.08.2024 та не висуває сумнівів щодо додержання позивачем процесуального строку звернення із даним позовом, не робить тверджень про пропуск позивачем зазначених строків, відтак не вирішує питання про поновлення строків, оскільки вони не пропущені.

З досліджених у судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ОСОБА_6 ), за місцем свого проживання, на підтвердження чого надано Витяг з «Резерв+», сформований 15.07.2024.

23.07.2024 позивач ОСОБА_1 як військовозобов`язаний на усну пропозицію співробітників ІНФОРМАЦІЯ_2 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення військово-облікових даних. Того ж дня під час проведення перевірки військово-облікових даних було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних не у ІНФОРМАЦІЯ_2 . Водночас ОСОБА_1 співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлено про необхідність проходження ним медичного огляду для визначення придатності для військової служби та вручено направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою, передбаченою додатком 11 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560. Проте ОСОБА_1 23.07.2024 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 при свідках відмовився від проходження медичного огляду ВЛК. 24.07.2024 комісією, що складалася зі співробітників ІНФОРМАЦІЯ_2 складено акт фіксації відмови від проходження медичного огляду, в якому особисто розписався ОСОБА_1 , будучи попередженим про настання адміністративної відповідальності через відмову в проходженні ним військово-лікарської комісії. Крім того, на ОСОБА_1 24.07.2024 був складений протокол про вчинення адміністративного правопорушення (протокол №60/879), в якому викладено суть правопорушення, ознайомлено ОСОБА_1 з його процесуальними правами та надано можливість підготуватись до розгляду даної адміністративної справи або надати письмові пояснення по суті правопорушення, вписано час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення 10 год. 30 хв. 31.07.2024, кабінет №204, АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час складення згаданого протоколу про адміністративне правопорушення надано можливість надати свої письмові пояснення, у зв`язку з чим ОСОБА_1 вчинено у відповідній графі протоколу такі записи: «У зв`язку з тим, що у мене при собі немає всіх документів про мої історії хвороб, обстежень і висновків, та не випуск мене з території ТЦК для їх довезення, я не зміг надати усно інформації по стану мого здоров`я, через що не можу пройти ВЛК повноцінно».

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Стаття 280 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зважаючи на його правову природу та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.

Пунктом 3.1 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 визначено, що медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП ВЛК ТЦК та СП на збірних пунктах районних (міських) ТЦК та СП або за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності лікарями, які включаються до складу ВЛК ТЦК та СП.

Військовозобов`язаний під час проведення медичного огляду зобов`язаний надати членам ВЛК ТЦК та СП медичну карту амбулаторного хворого за формою № 025/о, затвердженою наказом МОЗ України від 14.02.2012 № 110 «Про затвердження форм первинної облікової документації та Інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.04.2012 за № 661/20974 (далі - форма № 025/о), виписки з медичної документації щодо перенесених захворювань, отриманих травм, поранень тощо, якщо така інформація відсутня в ЕСОЗ (пункт 3.5 глави 3 розділу II).

Пунктом 3.4. Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 передбачено, що лікарі, які включаються до складу ВЛК із закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, під час проведення медичного огляду ознайомлюються з медичними записами в ЕСОЗ та з іншими медичними документами, які надає військовозобов`язаний, що характеризують його стан здоров`я, а також вносять до ЕСОЗ відповідні медичні записи на підставі отриманої інформації. Наведене свідчить, що вказаним підзаконним нормативно-правовим актом передбачено не лише можливість, а й обов`язок надання особисто військовозобов`язаним відповідних медичних документів задля об`єктивного визначення стану його здоров`я а відтак придатності його до військової служби.

Згідно з Наказом Міністерства оборони № 262 від 27.04.2024 пункт 2.8 глави 2 розділу I Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 доповнено підпунктом 2.8.6., яким визначено строки проведення медичних оглядів, а також лабораторних та інструментальних досліджень, включно з необхідністю направлення на додаткові методи дослідження, лабораторні обстеження, визначаються з урахуванням необхідності отримання повної та об`єктивної інформації про стан здоров`я людини, та не можуть становити більше 14 днів. Відтак зазначений підзаконний нормативно-правовий акт також передбачає за об`єктивної потреби можливість проведення відповідного медичного огляду не за один день. Навпаки, такий огляд може тривати певний період, необхідний для вивчення стану здоров`я (стану придатності до військової служби) військовозобов`язаного.

Як встановлено у судовому засіданні позивач ОСОБА_1 не відмовлявся проходити медичний огляд ВЛК, а просив надати йому можливість подати медичну документацію про стан свого здоров`я, що цілком узгоджується із вищевказаними нормами закону, з яких вбачається, що під час проходження медичного огляду військовозобов`язаний зобов`язаний надавати медичні документи щодо стану свого здоров`я. Дані, зазначені в наданих військовозобов`язаним медичних документах, враховуються лікарями під час здійснення медичного огляду.

Вказане також підтверджується поясненнями ОСОБА_1 , зазначеними у протоколі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП № 60/879 від 24.07.2024, в яких останній зазначив, що він хоче надати медичну документацію для проходження ВЛК.

Суд не вбачає правових підстав для тверджень, що ОСОБА_1 відмовлявся від проходження військово-лікарської комісії.

Суд вважає, що всупереч вимогам п. 6 Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства оборони від 01.01.2024 № 3, до протоколу не долучено доказів, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, та які містять достовірну інформацію. Такі докази не надані на виконання ухвали суду про відкриття провадження у справі від 29.10.2024 разом із копіями усіх матеріалів цієї справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Із змісту спірної постанови вбачається, що відповідач при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 в порушення вимог ст. 280 КУпАП не встановив всіх обставин, які мали значення для вирішення справи, а саме не з`ясував наявність медичних документів щодо стану здоров`я для об`єктивного проходження ВЛК, подальше проходження обстеження у вузьких спеціалістів за направленням ВЛК, а також не врахував, що чинне законодавство України не містить заборони щодо проходження військовозобов`язаним військово-лікарської комісії з метою визначення придатності для проходження військової служби не в день виявлення такого військовозобов`язаного.

Зазначені вище обставини свідчать про те, що посадовою особою, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не було надано оцінку наданим документам та не перевірено доводи, зазначені в поясненнях під час складання протоколу.

Крім того, відповідно до п.69 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, громадяни України, які перебувають на військовому обліку та з набранням чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, прибули до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх облікових даних (адреси місця проживання, номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інших персональних даних), на медичний огляд не направляються. На медичний огляд громадяни, які уточнили свої облікові дані, викликаються повісткою.

Таким чином, для проходження медичного огляду ОСОБА_1 повинен був викликатися повісткою. Відповідачем на надано жодних доказів, що позивача у встановленому порядку викликали до ІНФОРМАЦІЯ_1 23.07.2024 та 24.07.2024.

При цьому із системно-логічного аналізу Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, вбачається, що вказаний підзаконний нормативно-правовий акт розрізняє повістку (п.69) та направлення (п.74 та додаток №12 до зазначеного Порядку), тобто видача письмового направлення не замінює собою процедуру надання військовозобов`язаному відповідної повістки. Суд також враховує те, що матеріали справи, зокрема відповідне направлення на медичний огляд для визначення ступеню придатності для проходження військової служби, не містить конкретно визначеної дати проходження такого огляду - 23.07.2024 або ж 24.07.2024, а також не було визначено строку, у який ОСОБА_1 зобов`язаний був прибути для проходження медичного огляду. Отже відповідно до положень законодавства про військову службу, оборону та мобілізацію, військовозобов`язаний ОСОБА_1 мав прибути у строки, вказані у повістці, а у разі неможливості прибуття, повідомити ІНФОРМАЦІЯ_4 про поважність причин неприбуття за повісткою. Проте відповідач не визначив строку виконання вимоги про проходження медичного огляду ОСОБА_1 у направленні. При цьому, відповідачем складено протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача негайно.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився та не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення посадова особа дотрималася вимог 280 КУпАП та при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача врахувала вимоги щодо встановлення всіх обставин, які мали значення для вирішення справи.

Суд зауважує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для позивача, що знаходиться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

Суд також враховує, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, з огляду на положення КУпАП, сама по собі не є доказом у справі про адміністративне правопорушення та не є доказом вчинення адміністративного правопорушення, а є рішенням суб`єкта владних повноважень, яке приймається ним на підставі оцінки доказів у справі про адміністративне правопорушення. Враховуючи наведене, постанову у справі про адміністративне правопорушення, яка надана позивачем, суд не може визнати належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 05.08.2019 у справі № 712/12830/16-а.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а), від 17.07.2019 (справа №295/3099/17).

Положеннями частини 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016) визначено, що суд у цій справі, як і у кримінальному провадженні, має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, не доведена, в той час, як відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, однак представником відповідача не надано суду доказів, які б спростували пояснення позивача та доводили правомірність винесеної постанови.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 18.07.2020 у справі № 216/5226/16-а, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Разом з тим, суд відхиляє як самостійну окрему підставу для скасування оскарженої постанови твердження позивача про незазначення у резолютивній частині оскаржуваної постанови порядку її оскарження, оскільки форма постанови передбачена Додатком 4 до Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення (пункт 10 розділу II), затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 01.01.2024 № 3, суд не оцінює зазначений підзаконний нормативно-правовий акт на відповідність положенням КУпАП, водночас суд вважає, що оскаржувана постанова за своїм змістом визначає суть прийнятого суб`єктом владних повноважень рішення.

Суд не погоджується також із доводами позивача про відсутність повноважень у відповідача розглядати справи про адміністративні правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП станом на час виникнення спірних правовідносин. Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (ст.ст.210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України), згідно ст.235 КУпАП, розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки. Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки вправі розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення через свого керівника. При цьому відповідними повноваженнями, як свідчить аналіз Положення №154, наділені не лише територіальні центри комплектування та соціальної підтримки із статусом юридичної особи, а й їх відокремлені підрозділи попри відсутність у них статусу юридичної особи. Суд звертає увагу, що оскаржувана постанова, винесена т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , який уповноважений розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення. За таких обставин суд не бере до уваги наведені доводи позивача як самостійну підставу для скасування спірної постанови.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (вчинення порушення в особливий період) № 61/875 від 31.08.2024 (дата складення відповідно до іншого примірника постанови 31.07.2024) є підставним та підлягає до задоволення, шляхом скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі.

Суд звертає увагу позивача, що встановлення судом у межах цієї адміністративної справи наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення у його діях (бездіяльності) за описаних вище обставин не знімає з нього обов`язку, визначеного ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», за наявності законних підстав, зокрема, з`явитися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду, пройти медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином із відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 слід стягнути судові витрати у розмірі 605 гривень 60 копійок.

На підставі наведеного та керуючись ст. 2, 5, 6, 194, 211, 217, 246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (вчинення порушення в особливий період), № 61/875 від 31.08.2024 (дата складення відповідно до іншого примірника постанови 31.07.2024), якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн, скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано 23.12.2024.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 .

Суддя Р.В. Чапаєв