Справа № 211/5234/24
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2024-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 грудня 2024 року м. Дніпросправа № 211/5234/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Баранник Н.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 листопада 2024 р. (суддя Вікторович Н.Ю.) в адміністративній справі №211/5234/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову №уп/11780 від 09.08.2024, прийняту начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою накладено штраф у сумі 17000 грн.

В обґрунтування позовної вимоги позивач вказував на те, що він 01.07.2024 пройшов ВЛК і міг не перебувати на військовому обліку. 01.07.2024 відповідачем було вручено позивачу повістку на відправку на 03.07.2024. Позивач 02.07.2024 звернувся до відповідача із заявою та поясненнями про причини нез`явлення 03.07.2024. Позивач також пред`явив довідку №13155 Релігійної організації «Релігійний центр Свідків Єгови в Україні» від 11 липня 2024 р., яка, на його думку, є доказом права на альтернативну службу під час мобілізації та не становить склад інкримінованого адміністративного правопорушення. Позивач також зазначив, що відповідачем не було надано йому копії протоколу про адміністративне правопорушення, чим порушено вимоги статей 268, 256 КУпАП.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 листопада 2024 р. позов залишено без задоволення.

У поданій апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржником наведені доводи, якими він обґрунтовував позовну вимогу, та які, на його думку, суд першої інстанції проігнорував. Також, скаржник зазначає, що суд першої інстанції не врахував правові висновки Верховного Суду зі спірного питання, висновки Уповноваженого Верховної Ради з прав людини, практику Європейського суду з прав людини.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити оскаржене рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване, вказуючи на те, що позивачем порушено законодавство про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, оскільки він не з`явився за викликом до ТЦК без поважних причин. Релігійні переконання позивача не є законною підставою для неявки до ТЦК і не звільняють його від виконання військового обов`язку та дотримання правил військового обліку.

Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження наявними у справі матеріалами у відповідності до статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України. Обґрунтування обраного апеляційним судом виду провадження наведено в ухвалі суду від 12 грудня 2024 р.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою №уп/11780 від 09.08.2024, прийнятою начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення до ОСОБА_1 застосовано штраф у сумі 17000 грн. За змістом цієї постанови, 01.08.2024 о 15 годині 05 хвилин посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено факт порушення вимог чинного законодавства військовозобов`язаним, якому було належним чином вручено 01.07.2024 повістку під особистий підпис на прибуття 03.07.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 для вирішення питання щодо призову на військову службу під час проведення загальної мобілізації. Будучи належним чином сповіщений (наявний підпис про отримання повістки) про необхідність прибуття, останній на вказану в повістці дату та час не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 про поважні причини у встановлений строк не повідомив, чим порушив вимоги абзацу 2 частини 1 та частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційні підготовку та мобілізацію».

Залишаючи позов без задоволення, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність спірної постанови, яка прийнята відповідачем за відсутності доказів поважних причин не прибуття позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до п. 23 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ № 560 від 16.05.2024.

Колегія суддів зазначає наступне.

Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 Кодексу адміністративного судочинства України - порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, які вчинені в особливий період.

Стаття 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" зобов`язує громадян з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду. У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

За даними військово-облікового документу, інформація про який міститься в мобільному застосунку Міністерства оборони України "Резерв+", ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває на обліку як військовозобов`язаний, дата ВЛК - 01.07.2024, визнаний придатним до служби у в/ч забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, НЦ, закладах (установах), медпідрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, ОЗ, охорони електронавігаційних приладів, Електрик (а.с.20). 01 липня 2024 р. йому було вручено під особистий підпис повістку на прибуття 03 липня 2024 р. до ІНФОРМАЦІЯ_1 для визначення призначення на особливий період під час проведення загальної мобілізації. Ця обставина підтверджена протоколом №1293/24 від 01.08.2024 про адміністративне правопорушення (а.с.81) та не заперечується позивачем (а.с.3).

Позивач також визнає і ту обставину, що у визначений у повістці день і час він до ІНФОРМАЦІЯ_1 не з`явився.

Внаслідок неявки за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, позивач порушив вимоги статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", що утворює об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 210-1 КУпАП.

Доводи позивача про те, що він не має проходити військову службу за своїми релігійними переконаннями, не змінюють складу адміністративного проступку та не є підставами для звільнення від адміністративної відповідальності, оскільки виклик за повісткою здійснювався для визначення його призначення на особливий період під час проведення загальної мобілізації.

Доводи позивача про те, що він звертався до відповідача із заявами про надання йому можливості проходити альтернативну службу на правомірність спірної постанови не впливають, оскільки розгляд питання визначення виду служби за заявами позивача, наявність права позивача на проходження альтернативної служби, результати розгляду відповідачем його заяв знаходиться поза межами предмету цього спору.

Доводи позивача про те, що він "міг не перебувати на військовому обліку" спростовані даними інформаційної системи "Резерв+", наданими позивачем.

Доводи позивача про необхідність врахування висновку Верховного Суду у справі №344/12021/22 не є підставами для скасування оскарженого рішення суду першої інстанції, оскільки вони сформульовані касаційним судом в межах кримінального провадження щодо іншої особи.

Доводи позивача про те, що йому не був вручений протокол про адміністративне правопорушення внаслідок чого він був позбавлений можливості бути обізнаним про дату розгляду адміністративної справи, спростовані змістом протоколу від 01.08.2024. Так, підпис позивача в протоколі підтверджує обставину роз`яснення йому, як особі, що притягується до адміністративної відповідальності, прав, передбачених статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, а також обставину повідомлення його про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 14.00 год. 05.08.2024 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , кабінет № 17 будівля 1 за адресою: АДРЕСА_1 . До протоколу були додані письмові пояснення позивача (а.с.82,83).

Відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що спірна постанова прийнята уповноваженим на те органом відповідно до вимог КУпАП, права ОСОБА_1 , як під час складання протоколу, так і під час розгляду справи були дотримані, а вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою ст. 210-1 ч. 2 КУпАП є доведеною та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення №1293/24 від 01.08.2024, зверненням начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 до начальника відділення поліції №2 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області щодо доставлення громадян, які вчинили адміністративне правопорушення за статтею 210-1 КУпАП, до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для складання протоколів про адміністративне правопорушення та рапортом начальника адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення суду, передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 листопада 2024 р. в адміністративній справі №211/5234/24 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили 18 грудня 2024 р. і касаційному оскарженню не підлягає, відповідно до частини 3 статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Н.П. Баранник