Справа № 360/1120/24
Суддя: Т.І. Чернявська
Дата ухвалення: 2024-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про витребування доказів

23 грудня 2024 року м. ДніпроСправа № 360/1120/24

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Чернявська Т.І., під час розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи за позовом ОСОБА_1 , поданим в її інтересах адвокатом Каверіним Сергієм Миколайовичем, до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі позивач), поданим в її інтересах адвокатом Каверіним Сергієм Миколайовичем (далі представник позивача), до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) (далі відповідач), в якому представник позивача просить:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (військової частини НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з 27 лютого 2020 року по 27 серпня 2024 року (включно);

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військову частину НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з 27 лютого 2020 року по 27 серпня 2024 року (включно).

Ухвалою від 07 жовтня 2024 року серед іншого відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою від 18 жовтня 2024 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням Верховного Суду у справі № 440/6856/22 за позовом ОСОБА_1 до Полтавської міської ради про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Ухвалою від 23 грудня 2024 року поновлено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , поданим в її інтересах адвокатом Каверіним Сергієм Миколайовичем, до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

28 жовтня 2024 року за вхідним реєстраційним № 8767/2024 від відповідача через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву від 25 жовтня 2024 року б/н та витребувані документи.

Дослідженням наданої відповідачем довідки від 19 жовтня 2024 року № 806 про доходи позивача за грудень 2019 року січень 2020 року судом встановлено, що означена довідка не містить всіх складових грошового забезпечення позивача за грудень 2019 року січень 2020 року, тоді як суд зобов`язував відповідача надати довідку про грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 грудня 2019 року по 31 січня 2020 року із зазначенням у довідці окремо всіх складових грошового забезпечення (щомісячних основних, щомісячних додаткових та одноразових додаткових видів грошового забезпечення).

Про незазначення у довідці від 19 жовтня 2024 року № 806 про доходи позивача за грудень 2019 року січень 2020 року всіх складових грошового забезпечення свідчать надані позивачем архівні відомості на позивача за 2019-2020 роки, згідно з якими грошове забезпечення позивача за грудень 2019 року складало 20579,28 грн, у тому числі посадовий оклад - 3080,00 грн, оклад за військовим званням - 1020,00 грн, надбавка за вислугу років 1435,00 грн, премія 3388,00 грн, інші премії 900,00 грн, набавка за класифікацію 154,00 грн, надбавка за особливості проходження служби 1660,50 грн, індексація 216,51 грн, винагорода (2 лінія) 8725,27 грн; за січень 2020 року 19115,41 грн, у тому числі посадовий оклад - 3080,00 грн, оклад за військовим званням 1020,00 грн, надбавка за вислугу років 1435,00 грн, премія 4004,00 грн, надбавка за класифікацію 92,40 грн, надбавка за особливості проходження служби 2767,50 грн, індексація 216,51 грн, винагорода (2 лінія) 6500,00 грн.

Отже, у довідці від 19 жовтня 2024 року № 806 про доходи позивача за грудень 2019 року січень 2020 року відсутні такі складові як: у грудні 2019 року - інші премії, індексація та винагорода (2 лінія), а у січні 2020 року - індексація та винагорода (2 лінія) (з урахуванням проведеного перерахунку на виконання судового рішення).

Також суд зазначає, що у довідці від 19 жовтня 2024 року № 806 про доходи позивача у грудні 2019 року та січні 2020 року складові грошового забезпечення відображені без урахування виконання Військовою частиною НОМЕР_1 рішення Луганського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2024 року у справі № 360/1422/23, зміненого постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2024 року, а саме не відображено суми нарахованої та виплаченої щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення в сумі 4133,09 грн за грудень 2019 року та січень 2020 року.

За відсутності правильної довідки про розмір грошового забезпечення позивача за спірний період із зазначенням у довідці окремо всіх складових грошового забезпечення (щомісячних основних, щомісячних додаткових та одноразових додаткових видів грошового забезпечення), суд не може правильно вирішити цю справу.

Дослідженням Єдиного державного реєстру судових рішень судом встановлено, що після звільнення позивача з військової служби з Військової частини НОМЕР_1 на користь позивача Луганським окружним адміністративним судом ухвалено такі судові рішення:

1) 29 грудня 2023 року рішення у справі № 360/1359/23, яким позов адвоката Каверіна Сергія Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено:

- визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення у квітні 2016 року, липні 2017 року та лютому 2018 року без урахуванням у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій»;

- зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у квітні 2016 року, липні 2017 року, лютому 2018 року з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій», ураховуючи раніше виплачені суми;

2) 25 січня 2024 року - рішення у справі № 360/1379/23, яким позов адвоката Каверіна Сергія Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 (військової частини НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 (військової частини НОМЕР_1 ), яка полягає у незастосуванні при обчисленні та виплаті ОСОБА_1 місячного грошового забезпечення (щомісячних основних видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та одноразових додаткових видів грошового забезпечення) за період з 29 січня 2020 року по 26 лютого 2020 року, грошової допомоги для оздоровлення за 2020 рік, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпуски як учаснику бойових дій за 2015-2020 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01 січня 2020 року;

- зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 (військової частини НОМЕР_1 ) здійснити ОСОБА_1 перерахунок місячного грошового забезпечення (щомісячних основних видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та одноразових додаткових видів грошового забезпечення) за період з 29 січня 2020 року по 26 лютого 2020 року, грошової допомоги для оздоровлення за 2020 рік, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпуски як учаснику бойових дій за 2015-2020 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;

- відмовлено в задоволенні решти позовних вимог;

3) 05 лютого 2024 року рішення у справі № 360/1422/23, змінене постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2024 року, яким позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_5 (військової частини НОМЕР_1 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково:

- визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_5 (військової частини НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січня 2008 року;

- зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січня 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_5 (військової частини НОМЕР_1 ) щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 березня 2018 року по 26 лютого 2020 року відповідно до приписів абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078;

- зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення в сумі 4133,09 грн за період з 01 березня 2018 року по 26 лютого 2020 року включно, відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078;

- у решті позовних вимог відмовлено;

4) 12 липня 2024 року рішення у справі № 360/1360/23, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року та яким позов адвоката Каверіна Сергія Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії задоволено:

- визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 (військової частини НОМЕР_1 ) щодо нездійснення розрахунку виплачених ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2015, 2016, 2017, 2018 роки, підйомної допомоги за 2015 рік, щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889, за період з січня 2016 року по лютий 2018 року включно з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення;

- зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 (військову частину НОМЕР_1 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2015, 2016, 2017, 2018 роки, підйомної допомоги за 2015 рік та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889, за період з січня 2016 року по лютий 2018 року включно з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення;

5) 18 листопада 2024 року рішення у справі № 360/1065/24, яким позов адвоката Каверіна Сергія Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 (військової частини НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії задоволено:

- визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 (військової частини НОМЕР_1 ) щодо неврахування індексації грошового забезпечення при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2016-2020 роках, щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій», виплаченої за період з січня 2016 року по лютий 2018 року, компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2020 роки, виплаченої у лютому 2020 року, та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, виплаченої у лютому 2020 року;

- зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ) провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2016-2020 роках, щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій», виплаченої за період з січня 2016 року по лютий 2018 року, компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2020 роки, виплаченої у лютому 2020 року, та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, виплаченої у лютому 2020 року, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення.

06 грудня 2024 року Судовою палатою з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду ухвалено постанову у справі № 440/6856/22, в якій виснувано таке:

«58. Насамперед, судова палата вважає за необхідне звернути увагу на те, що у постанові від 26.09.2019 у справі № 761/9584/15-ц Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновки щодо застосування статті 117 Кодексу законів про працю України в редакції Закону № 3248-IV від 20.12.2005.

59. У зв`язку з набранням чинності Законом № 2352-IX, яким статтю 117 Кодексу законів про працю України викладено в новій редакції, з 19.07.2022 стаття 117 Кодексу законів про працю України в редакції Закону від 20.12.2005 № 3248-IV втратила чинність. Отже, судова палата вважає, що розповсюдження висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 26.09.2019 у справі № 761/9584/15-ц, на статтю 117 Кодексу законів про працю України в новій редакцій, яка регулює правовідносини, які виникли/тривають після 19.07.2022 є неможливим.

60. Також судова палата зауважує, що наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду підхід щодо критеріїв/способів зменшення суми середнього заробітку, який підлягає стягненню у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, був обґрунтований з урахуванням, зокрема, того, що оплаті середнім заробітком підлягав весь час затримки по день фактичного розрахунку, оскільки стаття 117 Кодексу законів про працю України в редакції Закону від 20.12.2005 № 3248-IV не обмежувала період, за який може стягуватися середній заробіток у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні.

61. У справі № 761/9584/15-ц Велика Палата Верховного Суду, визначивши критерії, за яких суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 Кодексу законів про працю України, виходила з того, що якщо відповідальність роботодавця перед колишнім працівником за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку при звільненні не обмежена в часі та не залежить від простроченої заборгованості, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо роботодавця, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків.

62. Також під час розгляду справи № 761/9584/15-ц Велика Палата Верховного Суду враховувала, що непоодинокими є випадки, коли працівник за наявності спору з роботодавцем щодо розміру належних при звільненні незначних сум тривалий час не звертається до суду, а у позовній заяві зазначає мінімальну суму простроченої роботодавцем заборгованості, яку, на думку позивача, суд точно стягне в повному обсязі. Проте метою таких дій працівника є не стягнення заборгованості з роботодавця, а стягнення з нього у повному обсязі відшкодування в розмірі середнього заробітку, тобто без будь-якого зменшення розміру останнього. Указане є наслідком застосування підходу щодо неможливості суду зменшити розмір відшкодування, визначений, виходячи із середнього заробітку.

63. Загалом аналіз змісту постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.09.2019 у справі № 761/9584/15-ц дає підстави для висновку, що критерії зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника, які викладено у цій постанові, побудовані саме з урахуванням того, що стаття 117 Кодексу законів про працю України в редакції Закону від 20.12.2005 № 3248-IV не обмежувала періоду, за який може стягуватися середній заробіток у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні. Такі критерії визначено Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, і задля уникнення недобросовісності як роботодавця, так і працівника у таких правовідносинах.

64. Також необхідність такої позиції була зумовлена недосконалістю нормативно-правового регулювання у питанні дотримання принципу співмірності в умовах необмеженості строку, за який такі суми підлягали стягненню.

65. Водночас із прийняттям Закону № 2352-IX законодавець обмежив строк, за який роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові середній заробіток шістьма місяцями, чим фактично на нормативному рівні усунув обставини, які призводили до порушення критеріїв співмірності, недобросовісності.

66. Крім того, з прийняттям указаного закону усунуто і такий чинник, який зумовлював можливість недобросовісної поведінки працівника, як необмеженість строку звернення до суду з позовом про стягнення невиплаченого заробітку, а саме шляхом внесення змін до статті 233 Кодексу законів про працю України, якою строк звернення до суду у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, обмежено трьома місяцями.

67. У зв`язку з обмеженням законодавцем строку звернення до суду у таких спорах та можливістю отримання середнього заробітку шістьма місяцями, судова палата вважає, що застосовувати висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 26.09.2019 у справі № 761/9584/15-ц, на правовідносини, які регулюються статтею 117 Кодексу законів про працю України в редакції Закону № 2352-IX, не є можливим.

68. Зважаючи на наведене, судова палата вважає за необхідне відступити від висновку, викладеному в постанові Верховного суду у складі колегії Касаційного адміністративного суду від 20.06.2024 у справі № 120/10686/22, у якій зроблено протилежний висновок щодо застосування статті 117 Кодексу законів про працю України у редакції Закону № 2352-IX.

69. Відступаючи у цій справі від висновків Верховного Суду, які викладено у вказаній постанові, судова палата зазначає, що відповідно до сформованої практики такий перелік судових рішень не є вичерпним.

70. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17 зазначила, що незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.

71. Отже, Верховний Суд, відступаючи від правової позиції, викладеної в раніше ухвалених рішеннях Верховного Суду, може не вказувати на усі такі рішення, оскільки суд відступає від правової позиції, а не від судових рішень.

72. З огляду на наведе судова палата, повертаючись до обставин цієї справи, нагадує, що суди попередніх інстанцій застосували до спірних правовідносин, які виникли за редакції статті 117 Кодексу законів про працю України в редакції Закону від 20.12.2005 № 3248-IV та тривали після змін, внесених Законом № 2352-IX, висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц.

73. Водночас Суд зауважує, що у межах цієї справи належить враховувати норми статті 117 Кодексу законів про працю України у редакції, яка діяла до 19.07.2022 із урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц, які безпосередньо стосуються норм статті 117 Кодексу законів про працю України у редакції, яка діяла до 19.07.2022, а на їх виконання підлягає встановленню: розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні; загальний розмір належних позивачеві при звільненні виплат; частка коштів, яка була виплачена позивачу при звільненні у порівнянні з загальним розміром належних позивачеві при звільненні виплат; частка коштів, яка не була виплачена позивачу при звільненні у порівнянні з загальним розміром належних позивачеві при звільненні виплат. Належить також враховувати приписи чинної редакції статті 117 Кодексу законів про працю України щодо періоду з 19.07.2022, яким законодавець обмежив виплату 6 місяцями, проте без застосування принципу співмірності цієї суми щодо коштів, які роботодавець невчасно сплатив працівникові.».

Оскільки предметом спору у цій справі є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27 лютого 2020 року по 27 серпня 2024 року (включно), який умовно необхідно поділити на два періоди з 27 лютого 2020 року по 18 липня 2022 року та з 19 липня 2022 року по 27 серпня 2024 року, та у зв`язку з наявністю судових рішень, ухвалених на користь позивача, суд дійшов висновку про необхідність подання відповідачем додаткових відомостей щодо проведення нарахувань та/або проведення з позивачем розрахунків на виконання таких судових рішень.

Окрім того, відповідач має надати суду довідку із зазначенням окремо всіх сум, належних позивачу до виплати у зв`язку зі звільненням з військової служби (щомісячних основних, щомісячних додаткових та одноразових додаткових видів грошового забезпечення), та із відображенням у цій довідці сум, належних позивачу до виплати на підставі проведених на виконання судових рішень у справах №№ 360/1359/23, 360/1379/23, 360/1422/23, 360/1360/23, 360/1065/24 перерахунків.

Відповідно до частин першої-третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою, абзацами першим, другим частини другої та частиною четвертою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини четвертої статті 9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу. Будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду (частини третя, шоста статті 80 КАС України).

Письмовими доказами відповідно до частини першої статті 94 КАС України є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно з частинами другою-п`ятою статті 94 КАС України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

За приписами частини другої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до пунктів 2, 4-6 частини п`ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Отже, отримання доказів на підтвердження або спростування обставин у справах, що розглядаються судом, є передумовою повноти та всебічності з`ясування всіх обставин у справі та прийняття законного та обґрунтованого рішення, а надання учасниками справи, зокрема суб`єктами владних повноважень, таких доказів є їх обов`язком.

З метою правильного вирішення справи суд дійшов висновку про витребування від ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ):

довідки про грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 грудня 2019 року по 31 січня 2020 року із зазначенням у довідці окремо всіх складових грошового забезпечення (щомісячних основних, щомісячних додаткових та одноразових додаткових видів грошового забезпечення, у тому числі донарахованих (перерахованих) на виконання рішення суду)) та фактично відпрацьованих днів у кожному місяці за вказаний період;

довідки із зазначенням окремо всіх сум, належних до виплати ОСОБА_1 у зв`язку зі звільненням з військової служби (щомісячних основних, щомісячних додаткових та одноразових додаткових видів грошового забезпечення), та із відображенням у цій довідці сум, належних позивачу до виплати на підставі проведених на виконання судових рішень у справах №№ 360/1359/23, 360/1379/23, 360/1422/23, 360/1360/23, 360/1065/24 перерахунків.

документально підтвердженої інформації щодо виконання Військовою частиною НОМЕР_1 судових рішень у справах №№ 360/1359/23, 360/1360/23, 360/1065/24, а саме доказів нарахування та/або виплати ОСОБА_1 належних за цими судовими рішеннями сум (довідки, розрахунки, накази, платіжні доручення, банківські виписки, тощо).

Суд наголошує, що відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Суд вважає за необхідне звернути увагу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) на положення пунктів 1, 3 частини другої статті 149 КАС України, якими визначено, що суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення.

Керуючись статтями 9, 72, 77, 80, 94, 241, 243, 248, 256, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військову частину НОМЕР_1 ) протягом 7 днів з дня отримання цієї ухвали надати суду через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» зі скріпленням електронним підписом учасника справи (його представника):

довідку про грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 грудня 2019 року по 31 січня 2020 року із зазначенням у довідці окремо всіх складових грошового забезпечення (щомісячних основних, щомісячних додаткових та одноразових додаткових видів грошового забезпечення, у тому числі донарахованих (перерахованих) на виконання рішення суду)) та фактично відпрацьованих днів у кожному місяці за вказаний період;

довідку із зазначенням окремо всіх сум, належних до виплати ОСОБА_1 у зв`язку зі звільненням з військової служби (щомісячних основних, щомісячних додаткових та одноразових додаткових видів грошового забезпечення), та із відображенням у цій довідці сум, належних позивачу до виплати на підставі проведених на виконання судових рішень у справах №№ 360/1359/23, 360/1379/23, 360/1422/23, 360/1360/23, 360/1065/24 перерахунків.

документально підтверджену інформацію щодо виконання Військовою частиною НОМЕР_1 судових рішень у справах №№ 360/1359/23, 360/1360/23, 360/1065/24, а саме докази нарахування та/або виплати ОСОБА_1 належних за цими судовими рішеннями сум (довідки, розрахунки, накази, платіжні доручення, банківські виписки, тощо).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Т.І. Чернявська