Справа № 620/12990/24
Суддя: Лариса ЖИТНЯК
Дата ухвалення: 2024-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2024 року Чернігів Справа № 620/12990/24

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, Пенсійного фонду України про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з уточненим позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, Пенсійного фонду України, в якому просить:

визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 12.04.2024 №10724/03-16 про відмову в зарахуванні періоду роботи в Монгольській Народній Республіці з 03.01.1990 по 03.01.1997 до страхового стажу;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до страхового стажу позивача період роботи в Монгольській Народній Республіці з 03.01.1990 по 03.01.1997 та провести перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу за період роботи в Монгольській Народній Республіці з 03.01.1990 по 03.01.1997 та провести виплату з урахуванням раніше виплачених сум з 14.07.2023.

Суд ухвалою від 10.10.2024 відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами. В подальшому, суд ухвалою від 11.10.2024 залучив до участі у справі в якості другого відповідача Пенсійний фонду України. В подальшому, ухвалою суду від 24.10.2024 до участі у справі залучено Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві.

Позов мотивовано тим, що Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві протиправно не врахувало до страхового стажу позивача період його роботи в Монгольській Народній Республіці з 03.01.1990 по 03.01.1997.

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, в межах встановленого судом строку подано відзив на позов, в якому він проти позову заперечує та просить у задоволенні вимог відмовити, наголошуючи, що зарахування до страхового стажу періоду роботи на території Монгольської Народної Республіки можливе виключно, якщо компетентні органи Монгольської Народної Республіки підтвердять такий стаж.

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області також подано відзив на позов, в якому він просить у задоволенні позову відмовити, з підстав зазначених в оскаржуваному рішенні та зазначає, що жодних рішень, якими б порушувались права або інтереси позивача, ним не приймалось.

Представником Пенсійного фонду України також подано відзив на позов, в якому він наголошує на безпідставності його залучення до участі у справі та вказує, що жодних заяв, скарг або звернень від позивача на адресу Пенсійного фонду не надходило.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та одержує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» .

05.04.2024 позивач звернувсь із заявою про щодо врахування до страхового стажу періоду роботи на території Монгольської Народної Республіки, яка була розглянута за принципом екстериторіальності спеціалістами Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві.

За результатами розгляду заяви прийнято рішення від 12.04.2024 №5, яким відмовлено в зарахуванні до страхового стажу, періоду роботи на території Монголії, оскільки відсутнє підтвердження компетентних органів Монгольської Народної Республіки. З огляду на наведене, період роботи в Монгольській Народній Республіці з 03.01.1990 по 03.01.1997.

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам, суд зазначає про таке.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Приписами частини 3 статті 46 Конституції України визначено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 1 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами.

За приписами статті 8 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж. Розмір страхового стажу (стажу роботи) є одним із основних чинників для визначення розміру пенсійних виплат.

Відповідно до статті 24 Закону №1788-ХІІ страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж з 01.01.2004 обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону, за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01.01.2004) - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Розмір пенсії кожної особи, обчислений за нормами Закону, є індивідуальним і залежить від набутого особою страхового стажу та отримуваної заробітної плати та обчислюється як добуток осучасненої заробітної плати на коефіцієнт страхового стажу. Для кожного пенсіонера визначається коефіцієнт страхового стажу (в залежності від кількості відпрацьованих місяців) та індивідуальний коефіцієнт заробітку, від якого залежить середньомісячний заробіток для обчислення пенсії. Величина зазначених коефіцієнтів впливає на розмір пенсійної виплати. Заробітна плата для обчислення пенсії визначається як добуток середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії на індивідуальний коефіцієнт заробітної плати. Період, за який враховується заробітна плата не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Відповідно до вимог статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності необхідного страхового стажу.

Судом встановлено та не заперечується відповідача, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та одержує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» .

Статтею 62 Закону №1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Як встановлено судом, до страхового стажу позивача не зараховано періоди трудової діяльності на території Монгольської Народної Республіки з 03.01.1990 по 03.01.1997.

Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві вказує, що зарахування до страхового стажу періодів роботи на території Монголії, можливе у випадку отримання від компетентних органів Монгольської Народної Республіки підтвердження такого стажу.

Згідно зі статтею 19 Закону України від 29.06.2004 №1906-IV "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

06.04.1981 між СРСР і Монгольською народною Республікою підписана Угода про співробітництво у галузі соціального забезпечення, ратифікована 02.12.1981, та яка набула чинності з 28.01.1982 (далі - Угода).

Ця Угода поширюється на всі види соціального забезпечення громадян, які встановлено або буде встановлено законодавством Договірних Сторін. Під соціальним забезпеченням у галузі пенсійного забезпечення за даною Угодою маються на увазі всі види забезпечення, які надаються громадянам державними органами обох держав у разі призначення пенсії за віком, по інвалідності, а також у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 1 зазначеної Угоди під час здійснення соціального забезпечення застосовується законодавство Договірної Сторони, на території якої проживає громадянин, якщо Угодою не передбачено інше.

Згідно зі статтею 4 Угоди при призначенні пенсій зараховується повністю трудовий стаж, в тому числі і стаж, який дає право для призначення пенсій на пільгових умовах та в пільгових розмірах, набутий на території обох Договірних Сторін та підтверджений компетентними органами тієї Договірної Сторони, на території якої був набутий стаж. Розрахунок стажу роботи в кожній із Договірних Сторін здійснюється по законодавству тієї Договірної Сторони, на території якої здійснювалась робота або прирівняна до неї діяльність.

Таким чином, законодавством передбачена можливість зарахування до страхового стажу періоду роботи на території Монголії за умови відповідного документального підтвердження.

Позивачем до позовної заяви долучено: копію трудової книжки серії НОМЕР_1 , з якої вбачається, що позивач з 03.01.1990 по 03.01.1997 був відкомандирований до Монгольської Народної Республіки; копію довідки від 28.09.1996 №ОК/190 комерційної компанії «Совінвест», копії особових рахунків за період з 1990 року по 1997 рік (а.с.15-21), копію військового квитка, яким підтверджено факт взяття позивача на військовий облік в Монгольській Народній Республіці, копія посвідчення водія, що видане в Монгольській Народній Республіці, ощадна книжка.

Таким чином, суд вважає безпідставними та необґрунтованими висновки Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про відсутність підстав для зарахування періоду роботи з 03.01.1990 по 03.01.1997 до страхового стажу позивача, оскільки такі спростовуються зібраними у справі матеріалами.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, визначено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з нормами п.4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Відповідно до частини 3 статті 44 Закону №1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Водночас, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м.Києві не надано до суду належних доказів здійснення своїх повноважень щодо отримання додаткових документів чи допомоги позивачу в їх отриманні, які були б достатніми для зарахування спірного періоду роботи до страхового стажу.

Відтак, суд дійшов висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві протиправно відмовило позивачеві у зарахуванні до його страхового стажу періоду роботи в Монгольській Народній Республіці з 03.01.1990 по 03.01.1997, відомості щодо якого відображені у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , довідці від 28.09.1996 №ОК/190 комерційної компанії «Совінвест», особових рахунків за період з 1990 року по 1997 рік (а.с.15-21), військовому квитку, тощо.

Таким чином, суд зазначає, що на момент розгляду Головним управлінням Пенсійного фонду України в м.Києві заяви про перерахунок пенсії за віком були наявні підстави для зарахування до страхового стажу періоду роботи з 03.01.1990 по 03.01.1997, з огляду на що суд дійшов висновку, що відмова у перерахунку пенсії позивачу, викладена у рішенні від 12.04.2024 №5є протиправною.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до страхового стажу період роботи та провести перерахунок пенсії, суд зазначає наступне.

Починаючи з 30.03.2021, набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», якою передбачено, зокрема, застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення / перерахунок пенсії, починаючи з 01.04.2021.

Зазначена технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів ПФУ в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від місця прийняття заяви до розгляду та місця проживання пенсіонера.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

В силу приписів Порядку №22-1 (у редакції згаданих вище змін):

пункт 1.1. розділу І заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію);

пункт 4.1. розділу IV заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію;

пункт 4.2. розділу IV після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Зі змісту викладених положень слід дійти висновку про те, що сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення (перерахунок), незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території.

У справі, що розглядається, судом встановлено, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви про перерахунок пенсії за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ в м.Києві, рішенням якого позивачу відмовлено у перерахунку пенсії за віком, з урахуванням страхового стажу, набутого за період роботи в Монгольській Народній Республіці.

Тож, дії зобов`язального характеру щодо зарахування до страхового стажу спірного періоду має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що необґрунтовано прийняв рішення про відмову у перерахунку пенсії.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08.02.2024 у справі №500/1216/23.

У той же час, за правилами пункту 4.10. розділу IV Порядку №22-1 (у редакції згаданих вище змін), після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

З аналізу вказаних вище положень випливає, що після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення (перерахунок) пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, тобто територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу територіальному органу Пенсійного фонду України за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця перебування особи для здійснення виплати такої пенсії.

Тобто, нарахування та виплату пенсії проводить територіальний орган Пенсійного фонду України за місцем фактичного проживання (реєстрації)/перебування особи.

Не є спірним у справі, що заяву про перерахунок пенсії позивачем подано до територіального органу Пенсійного фонду за місцем його проживання, тобто до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

При цьому, після ухвалення спірного рішення електронна пенсійна справа позивача, отримана Головним управлінням Пенсійного фонду України в м.Києві для розгляду заяви про призначення пенсії, передана засобами програмного забезпечення до територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця перебування особи, тобто до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області. Тому, пенсійна справа позивача після розгляду заяви перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області, яке б, у разі прийняття щодо позивача рішення про перерахунок пенсії, було зобов`язане здійснювати виплату такої пенсії.

Таким чином, суд вважає, що належним та ефективним способом відновлення порушеного права позивача на пенсійне забезпечення є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві зарахувати до страхового стажу позивача період роботи на території Монгольської Народної Республіки з 03.01.1990 по 03.01.1997, а також зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії за віком відповідно до статті 26 вказаного Закону.

При цьому, з огляду на положення ст..45 Закону №1058, якою визначено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа, перерахунок та виплату пенсії слід провести з 01.05.2024.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог.

У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог суд дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, Пенсійного фонду України про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 12.04.2024 №5.

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві зарахувати період роботи ОСОБА_1 на території Монгольської Народної Республіки з 03.01.1990 по 03.01.1997 до страхового стажу.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести з 01.05.2024 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, з урахуванням страхового стажу за період роботи в Монгольській Народній Республіці з 03.01.1990 по 03.01.1997.

В решті позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві на користь ОСОБА_1 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 коп.) судових витрат, відповідно до частини задоволених вимог.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції.

Позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 ).

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83-а, м. Чернігів, ).

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, )

Відповідач Пенсійний фонд України (вул..бастіонна, 9, м.Київ, 01014, )

Повне рішення суду складено 23.12.2024.

Суддя Л.О. Житняк