Справа № 240/16621/24
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2024-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року м. Житомир справа № 240/16621/24

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Капинос О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить :

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у проведенні з 01.01.2024 перерахунку та виплати пенсії за вислугу років на підставі довідки від 27.05.2024 №497/23, №498/23, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Житомирській області;

- зобов`язати відповідача провести з 01.01.2024 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років на підставі довідки від 27.05.2024 №1280/24-вих., виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Житомирській області з урахуванням таких видів та розмірів грошового забезпечення: 1) посадового окладу у розмірі 109916,40 грн; 2) окладу за військове звання "полковник юстиції" в сумі 1480,00 грн; 3) надбавки за вислугу років у розмірі 50% від суми посадового окладу і окладу за військове звання; 4) середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці .

Основний розмір пенсії (86% від суми грошового забезпечення) перерахувати без обмеження з врахуванням збільшення основного розміру пенсії на 25% як інваліду ІІ групи;

Зобов`язати відповідача виплатити з 01.01.2024 недоотриману частину пенсії з урахуванням відповідних індексацій без обмеження.

Зобов"язати нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів, у зв"язку з порушенням термінів їх виплати.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в перерахунку пенсії із урахуванням довідки ТУ ДСА у Житомирській області без обмеження максимальним розміром є протиправною, суперечить вимогам чинного законодавства та порушує його право на соціальний захист.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до вимог статті 262 КАС України.

Відповідачем подано відзив на адміністративний позов, в якому щодо задоволення позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , як уповноваженим органом на виготовлення оновленої довідки про розмір грошового забезпечення позивача за прирівняною посадою, не виготовлено нову довідку про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2024 з урахуванням посадового окладу, визначеного згідно довідки Територіального управління ДСА України в Житомирській області, тоді як орган Пенсійного фонду не може самостійно визначати розміри та види грошового забезпечення, з яких здійснюється перерахунок пенсії. Довідка, видана ТУСА не є уповноваженим на це органом.

У відзиві відповідач просить поновити строк на подання відзиву.

Оцінивши доводи відзиву, враховуючи встановлений в країні воєнний стан, суд вважає за можливе поновити такий строк.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що позивач , полковник юстиції у запасі, проходив військову службу у період з 1978 року до 2010 року, у тому числі, з 1996 року у військовому місцевому суді Житомирського гарнізону.

Указом Президента України №39/96 від 09.01.1996 позивача було призначено на посаду судді військового суду Житомирського гарнізону, перед звільненням у запас, він обіймав посаду голови військового місцевого суду Житомирського гарнізону та отримував відповідно до вимог законодавства грошове забезпечення, як військовослужбовець.

01.11.2010 наказом голови військового місцевого суду Житомирського гарнізону, на підставі Наказу Міністра оборони України №1142 від 25.10.2010 позиача виключено із списків особового складу та звільнено у запас за станом здоров`я з посади голови військового місцевого суду Житомирського гарнізону.

З 02.11.2010 позивача було призначено пенсію у розмірі 86% від грошового забезпечення, як особі, що мала на момент звільнення вислугу років військової служби 32 роки, згідно з Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", яку він і отримує на даний час.

Відповідно до рішень Богунського районного суду м. Житомира від 29.06.2011 у справі №2-а-2070/2011, справі №2-а-2447/2011 року, постанови Вінницького апеляційного суду від 07.11.2017 у справі №295/4057/17 та рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 13.02.2018 у справі №806/316/18, залишеного без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.07.2018, станом на 31.12.2017 позивачу було встановлено такі складові грошового забезпечення для обрахунку пенсії: основний розмір пенсії (з урахуванням посадового окладу 8616,50 грн) - 18299,53 грн; збільшення основного розміру пенсії на 25% - 4574,88 грн; підвищення інваліду війни II групи - 580,80 грн; цільова грошова допомога інваліду II групи - 50,00 грн; додаткова пенсія учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС - 379,60 грн; разом 23884,81 грн.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від у справі № 240/3748/19 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести перерахунок пенсії позивачу з 01.01.2018 з урахуванням складових, встановлених відповідно до судових рішень: постанови Богунського районного суду м. Житомира від 29.06.2011, ухвали Житомирського апеляційного адміністративного суду від 09.08.2011 (справа №2-а-2070/11), постанови Богунського районного суду м. Житомира від 29.07.2011, ухвали Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14.09.2011 (справа №2-а-2447/2011), постанови Богунського районного суду м. Житомира від 05.05.2017, ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07.11.2017 (справа №295/4057/17), рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 13.07.2018, Київського апеляційного суду від 05.07.2018 (справа №806/316/18) при звільненні з військової служби у запас з посади голови військового місцевого суду Житомирського гарнізону 01.11.2010, з урахуванням посадового окладу 8616,50 грн, вислуги років, в розмірі, встановленому законодавством, середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення за рішенням суду - 9026,42 грн, з урахуванням збільшення основного розміру пенсії на 25% та зміненого з 01.01.2018 розміру окладу за військовим званням "полковник юстиції".

Згідно довідки ТУДСА в Житомирській області від 27.05.2024 №1280/24-вих. посадовий оклад судді місцевого суду з урахуванням зайняття адміністративної посади голови суду з 01.01.2024 складає 109916,40 грн.

Оскільки з 01.01.2024 змінився розмір посадового окладу судді місцевого суду та з"явилася підстава для перерахунку пенсії, як колишньому військовослужбовцю, який перед звільненням з військової служби у запас перебував на посаді голови військового місцевого суду Житомирського гарнізону, позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії.

Разом з тим, відповідач листом відмовив у проведенні перерахунку пенсії, посилаючись на те, що після 21.02.2018 рішення про зміну розмірів грошового забезпечення для перерахунку пенсій Кабінетом Міністрів України не приймалось, Пенсійний фонд України не повідомляв про підстави для перерахунку пенсій в зв`язку з підвищенням грошового забезпечення військовослужбовців.

Позивач вважає таку відмову протиправною, тому звернувся до суду.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантії військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносини у цій галузі визначає Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 20.12.1991 № 2011-XII (надалі - Закон № 2011-XII).

Статтею 9 Закону №2011-XII визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно із частиною другою статті 9 Закону №2011-ХІІ, до складу грошового забезпечення входять:

посадовий оклад, оклад за військовим званням;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина третя статті 9 Закону № 2011-ХІІ).

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є, зокрема, Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 01.01.1992 №2262-ХІІ (надалі Закон № 2262-ХІІ).

Так, статтею 43 Закону №2262-ХІІ передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.3 ст.51 Закону №2262-ХІІ перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Питання перерахунку раніше призначених пенсій регламентовано статтею 63 Закону №2262-XII, згідно із якою перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Отже, підставами для здійснення перерахунку раніше призначених пенсій є додаткові документи, подані пенсіонером, які дають право на подальше підвищення пенсії або підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, яке здійснюється на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.4 ст.9 Закону №2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

У постанові від 02.08.2022 у справі №440/6017/21 Верховний Суд на підставі аналізу, у тому числі, норм Закону №2262-XII та Постанови №704 виснував таке:

а) з 01.01.2020 положення пункту 4 постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою №704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів;

б) через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, зокрема, згідно із Законом №1082-IX, у осіб з числа військовослужбовців виникло право на отримання довідки про розміри грошового забезпечення для перерахунку пенсії за формою, що передбачена додатком 2 до Порядку №45, з урахуванням оновлених даних про розмір посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом застосування пункту 4 постанови №704 із використанням для їх визначення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).

в) встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1774-VІІІ обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою №704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.

Такий висновок у подальшому також неодноразово підтриманий Верховним Судом, зокрема, у постановах від 31.08.2022 у справі №120/8603/21-а, від 12.09.2022 у справі №500/1813/21, від 22.09.2022 у справі №500/3840/21, від 16.11.2022 у справі №120/648/22-а, від 22.03.2023 у справі №340/10333/21, від 29.03.2023 у справі №640/8668/21, від 09.05.2023 у справі №380/5158/22.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачу призначено пенсію за вислугу років на підставі Закону № 2262-XII, але позивач звільнений з посади голови військового місцевого суду Житомирського гарнізону.

Так, у період здійснення позивачем правосуддя на посаді судді військового суду особливості статусу військових суддів визначались Законом України від 7 лютого 2002 р. №3018-III "Про судоустрій України" (далі - Закон № 3018-III), який на цей час не є чинним.

Статтею 63 зазначеного Закону було передбачено, що судді військових судів перебувають на військовій службі і входять до штатної чисельності Збройних Сил України.

Військові звання суддям військових судів присвоюються Президентом України за поданням Голови Верховного Суду України, якщо інше не встановлено законом. Строки та порядок присвоєння військових звань, порядок звільнення з військової служби суддів визначаються законом.

Військовий суддя крім здійснення правосуддя не може залучатися до виконання інших обов`язків військової служби.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач проходив військову службу, входив до штатної чисельності Збройних Сил України та здійснював правосуддя у Збройних Силах України, а отже має право на перерахунок пенсії у порядку ст. 63 Закону № 2262-XII.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (надалі - Постанова № 704) установлено розміри грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до вимог пункту 4 Постанови № 704, розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму, працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Пунктом 1 цієї Постанови затверджено схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил, Національної гвардії, Державної прикордонної служби та Державної спеціальної служби транспорту згідно з додатком 2.

Також Наказом Міністерства оборони України від 1 березня 2018 р. № 90 встановлено тарифні розряди за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України (далі - Наказ № 90).

У додатках 1-22 до Наказу № 90 визначені основні типові посади та основні посади осіб офіцерського складу Збройних Сил України, до відповідних тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України.

Проте, у цих додатках відсутня посада голови військового місцевого суду, з якої позивача було звільнено з військової служби.

Таким чином, суд встановив, що на час розгляду справи питання щодо визначення посадового окладу за посадою у військових судах, з якої особа звільнена з військової служби не врегульовано законодавством.

Однак, відповідно до ч.4 ст.6 КАС України, не врегульоване питання визначення посадового окладу судді військового суду не може стати підставою для відмови у здійсненні перерахунку пенсії позивача, гарантованого Законом №2262-XII.

Враховуючи те, що позивач отримує пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", відповідно до частини четвертої статті 63 Закону № 2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, у тому числі пенсія позивача.

Відповідно до ч.3 ст.44 Закону України "Про статус суддів", який діяв на час звільнення позивача зі служби, грошове утримання судді військового суду складалось з посадового окладу, окладу за військове звання, доплат за кваліфікаційний клас судді та за вислугу років військовослужбовця.

Отже, в даному конкретному випадку слід врахувати, що специфіка правового статусу суддів військових судів полягає в тому, що цей правовий статус одночасно включає і статус судді, і статус військовослужбовця.

Статус суддів та їх матеріальне забезпечення врегульовано Законом України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VІІІ від 06.06.2016 року (далі Закон №1402-VІІІ).

Відповідно до ч.2 ст.52 Закону №1402-VІІІ, судді в Україні мають єдиний статус незалежно від місця суду в системі судоустрою чи адміністративної посади, яку суддя обіймає в суді.

Згідно із ч.1 ст.135 Закону №1402-VІІІ, суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що посадовий оклад позивача для перерахунку пенсії має бути визначений саме на підставі Закону України "Про судоустрій і статус суддів" як особи яка звільнилась з військової служби на пенсію з посади судді військового суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 135 Закону №1402-VІІІ, чинної на час виникнення спірних правовідносин, базовий розмір посадового окладу судді становить: судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Відповідач фактично не заперечуючи право позивача на перерахунок пенсії, зазначає, про те, що для такого перерахунку ІНФОРМАЦІЯ_1 мав підгодовувати довідку про розмір грошового забезпечення позивача за прирівняною посадою та надіслати її до органу Пенсійного фонду для здійснення перерахунку пенсії.

Суд критично оцінює дане твердження з огляду на наступне.

Як зазначалось, статтею 63 Закону № 2262-ХІІ пенсіонерам надано право самостійно подавати додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії.

Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 р. № 45.

Пенсії, призначені відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі - Закон), у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до цього Порядку, довідки про розмір грошового забезпечення надаються уповноваженими структурними підрозділами тієї силової структури, з якої особа звільнялась з військової служби.

Таким чином, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком № 45, повідомляють орган ПФУ.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 22.04.2014 року у справі № 21-484а13, постановах Верховного Суду від 10.10.2019 у справі №553/3619/16-а, від 17.12.2019 у справі №160-8324/19.

Як зазначалось, позивач звернувся із заявою про перерахунок пенсії із врахуванням довідки, виданої Територіальним управлінням ДСА України в Житомирській області від 27.05.2024 №1280/24-вих., де зазначено, що посадовий оклад судді із урахуванням зайняття адміністративної посади відповідно до ст.135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402/VIII станом на 01.01.2024 становить 109916,40 грн, в тому числі доплата до посадового окладу за перебування на адміністративній посаді 10 % - 999240 грн.

Слід врахувати, що згідно з п.2 ч.3 ст.148 Закону №1402-VІІІ функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснюють: Державна судова адміністрація України - щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів, діяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України, Служби судової охорони та Державної судової адміністрації України.

Враховуючи, що позивач проходив військову службу у військовому місцевому суді Житомирського гарнізону, то довідку про складові його грошового забезпечення, що пов`язані саме із статусом судді має видати ТУ ДСА України в Житомирській області, яку позивач може самостійно надати до органу Пенсійного фонду для здійснення перерахунку пенсії.

Після подання заяви про проведення перерахунку пенсії 29.05.2024 із доданою до неї довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області від 27.05.2024 №1280/24-вих , у відповідача відповідно до статті 63 Закону №2262-XII виник обов`язок здійснити перерахунок пенсії, виходячи із посадового окладу судді у розмірі 109916,40 грн. При цьому, за правилами статті 63 Закону № 2262-XII перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів.

З огляду на викладене та заявлені позовні вимоги, слід визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у проведенні з 01.01.2024 перерахунку та виплати пенсії за вислугу років на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області від 27.05.2024 №1280/24-вих .

Вирішуючи питання вимог зобов"язального характеру , суд зазначає таке.

Обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром вже регулювалось частиною 7 статті 43 Закону №2262-XII, яка була визнана неконституційною рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, яким встановлено, що обмеження пенсії максимальним розміром не відповідає статті 17 Конституції України.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 12.03.2019 у справі № 913/204/18, від 10.03.2020 у справі № 160/1088/19.

Суд також враховує, що Рішенням Конституційного Суду України від 12.10.2022 № 7-р(ІІ)/2022 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), приписи статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 №3668-VI. Ці приписи втрачають чинність через шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, пенсія позивача повинна бути перерахована без обмеження максимальним розміром.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов"язання відповідача провести з 01.01.2024 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років на підставі довідки від 27.05.2024 №1280/24-вих., виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Житомирській області, у розмірі 86% сум грошового забезпечення, з урахуванням індексації, без обмеження максимальним розміром та з урахуванням проведених виплат.

Вимоги в частині перерахунку пенсії з урахуванням окладу за військове звання "полковник юстиції" в сумі 1480,00 грн; надбавки за вислугу років у розмірі 50% від суми посадового окладу і окладу за військове звання; середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці ; перерахунку основного розміру пенсії (86% від суми грошового забезпечення) з врахуванням збільшення основного розміру пенсії на 25% як інваліду ІІ групи , задоволенню не підлягають, оскільки є передчасними. На даний час права позивача відповідачем не порушені, оскільки перерахунок пенсії на виконання судового рішення не проведено.

При цьому, суд звертає увагу, що перерахунок пенсії має бути проведений відповідачем із урахуванням складових грошового забезпечення позивача на підставі матеріалів його пенсійної справи та проведених виплат.

Вимоги зобов`язати відповідача виплатити частину неотриманої пенсії з урахуванням індексації та без обмежень охоплюється обраним судом способом захисту порушеного права.

Також, суд зауважує, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 13.02.2018 у справі №806/316/18, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.07.2018, визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області щодо виплати позивачу з 01.01.2012 пенсії з обмеженням максимальним розміром та не виплати у повному обсязі нарахованої пенсії з 01.01.2012. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області виплачувати позивачу нараховану пенсію у повному обсязі без обмежень максимальним розміром.

Крім того, Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 14.07.2023 у справі №240/13230/23, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.09.2023 та постановою Верховного Суду від 21.05.2024, - зобов`язав відповідача провести позивачеві з 01.11.2022 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років на підставі довідок від 09.03.2023 №497/23, №498/23, виданих Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Житомирській області, з урахуванням проведених виплат; визнав протиправними дії відповідача щодо виплати позивачеві пенсії з обмеженням її максимальним розміром після її перерахунку із врахуванням індексації з 01.03.2022 та з 01.03.2023; зобов`язав відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачеві пенсії із врахуванням індексації з 01.03.2022 та 01.03.2023 без обмеження максимальним розміром, з урахуванням проведених виплат; у решті позову відмовив.

Щодо компенсації втрати частини доходів.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правове регулювання порядку нарахування та виплати громадянам компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати врегульовано Законом № 2050-ІІІ.

Стаття 1 Закону № 2050-ІІІ передбачає, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

За приписами статті 2 Закону № 2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Абзацем другий частини другої статті 2 Закону № 2050-ІІІ передбачено, що під доходами слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством).

Відповідно до статті 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

З контексту викладених норм, слідує висновок, що їх дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (ст. 4 Закону № 2050-ІІІ).

З метою реалізації Закону № 2050-ІІІ постановою Кабінету Міністрів України 21.02.2001 № 159 затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі Порядок № 159).

Пункти 1, 2 Порядку № 159 відтворюють положення Закону № 2050-ІІІ та конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

Згідно з абз. 1 п. 4 Порядку № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Таким чином, підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких основних умов: нарахування належних доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії); порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців; зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги; доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата). При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу не відповідає ознакам платежу, що має разовий характер, оскільки зумовлена порушенням строків сплати відповідачем пенсії, що носило триваючий характер. У зв`язку з цим виплата компенсації проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першочерговості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Використане у статті 3 Закону № 2050 та п. 4 Порядку № 159 формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Отже, основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 46 Закону № 1058-ІV, ст. 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Водночас компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.

При цьому зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень ст.ст. 1-3 Закону № 2050-ІІІ, окремих положень Порядку № 159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але невиплачені.

Аналогічна позиція дотримана Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 05 липня 2022 року у справі № 420/7633/20.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд вважає, що саме з вини відповідача позивачу не було вчасно нараховано та виплачено пенсію, а належним способом захисту порушеного права є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів, у зв"язку з порушенням строків виплати пенсії з 01.01.2024 по день фактичної виплати.

Згідно із ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірності своїх дій та бездіяльності. Разом з тим, враховуючи, що судом обрано інші способи захисту порушеного права, ніж просив позивач, позов слід задовольнити частково.

Зважаючи на відсутність документально підтверджених понесених судових витрат у даній адміністративній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 242-246, 295 КАСУ,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, буд. 7,м. Житомир, Житомирська обл., Житомирський р-н,10003. РНОКПП/) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у проведенні з 01.01.2024 перерахунку та виплати пенсії за вислугу років ОСОБА_1 на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області від 27.05.2024 №1280/24-вих .

Зобов"язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести з 01.01.2024 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 на підставі довідки від 27.05.2024 №1280/24-вих., виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Житомирській області, у основному розмірі 86% сум грошового забезпечення, з урахуванням індексації, без обмеження максимальним розміром та враховуючи проведені виплати.

Зобов"язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів, у зв"язку з порушенням строків виплати пенсії з 01.01.2024 по день фактичної виплати.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Капинос

23.12.24