Справа № 200/4801/24
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2024-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2024 року Справа№200/4801/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Волгіної Н.П., розглянувши в письмовому порядку в прощеному позовному провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1 ,

Військової частини НОМЕР_2

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність (дії) Військової частини НОМЕР_1 щодо безпідставного не нарахування та не виплати позивачу грошового забезпечення у повному розмірі та додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн за лютий 2024 року у зв`язку з безпосередньою участю в бойових діях, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» з урахуванням фактично виплачених сум;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати позивачу грошове забезпечення у повному розмірі та додаткову винагороди у розмірі 100 000 грн за лютий 2024 року у зв`язку з безпосередньою участю в бойових діях, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з урахуванням фактично виплачених сум;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 виплатити позивачу грошове забезпечення у повному розмірі та додаткову винагороду у розмірі 100 000 грн за лютий 2024 року у зв`язку з безпосередньою участю в бойових діях передбаченою постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з урахуванням фактично виплачених сум (а.с. 1-4).

Ухвалою суду від 22 липня 2024 року позовна заява залишена без руху, позивачу надано десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви (а.с. 15-16).

23 липня 2024 року позивачем усунуті недоліки позовної заяви, в тому числі подано клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду із даним позовом (а.с. 21-24).

Ухвалою суду від 29 липня 2023 року визнано поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду із даним позовом; відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; запропоновано відповідачам надати суду відзив на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів після отримання ухвали про відкриття провадження у справі; зобов`язано відповідачів надати суду додаткові докази (а.с. 25-27).

14 серпня 2024 року отримано від військової частини НОМЕР_1 відзив на позовну заяву, витребувані судом додаткові докази (а.с. 33-38).

14 серпня 2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив (а.с. 56-58).

2 вересня 2024 року від військової частини НОМЕР_1 надійшли заперечення на відповідь на відзив (а.с. 62-64).

6 вересня 2024 року від позивача надійшли додаткові пояснення по справі (а.с. 68-70).

Суд вважає за необхідне зазначити, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із військовою агресією російської федерації в Україні введено воєнний стан із 5 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженими відповідними законами, дія воєнного стану неодноразово продовжувалась та станом на час розгляду справи в Україні продовжує діяти воєнний стан.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Позивач в березні 2022 року був призваний на військову службу у Збройні Сили України на підставі Указу Президента України про загальну мобілізацію № 69/2022 від 24 лютого 2022 року у військову частину НОМЕР_1 .

У період з 13 березня 2022 року по 1 травня 2024 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Військова частина НОМЕР_1 не була балансоутримувачем і не мала власного фінансового рахунку, тому грошове забезпечення в 2022 року позивач отримував з фондів ІНФОРМАЦІЯ_1 , а починаючи з 2024 року (коли позивач повернувся до військової частини НОМЕР_1 після відбування покарання у дисциплінарному батальйоні) він зі своїм підрозділом отримував завдання (бойові накази, розпорядження) та грошове забезпечення з фонду військової частини НОМЕР_2 .

Факт безпосередньої участі позивача у лютому 2024 року у бойових діях та заходах, необхідних для забезпечення оборони України та пов`язаних із захистом Батьківщини та її територіальної цілісності, підтверджується довідкою від 29 квітня 2024 року за № 1259/1, в якій зазначено, що позивач в період з 7 січня 2024 року по 29 квітня 2024 року брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в районі населеного пункту Сіверськ Донецької області.

Враховуючи наведене, позивач має право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн в місяць пропорційно часу виконання бойових завдань, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

13 березня 2024 року на картковий рахунок позивача за лютий 2024 року було зараховано лише 6 805,74 грн, що суттєво менше розміру його місячного забезпечення.

Тобто, відповідачі неправомірно не нарахували та не виплатили позивачу в повному розмірі грошове забезпечення та додаткову винагороду за лютий 2024 року.

29 травня 2024 року позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 на адресу електронної пошти, яку військова частина НОМЕР_1 використовує та надає як офіційну електронну адресу () з проханням надати інформацію стосовно не нарахування та не виплати йому грошового забезпечення та додаткової винагороди на період дії воєнного стану у розмірі 100 000 грн за лютий 2024 року, але відповіді не отримав, у зв`язку із чим звернувся до суду із даним позовом (а.с. 1-4).

У відзиві на позов військова частина НОМЕР_1 заперечує проти позовних вимог позивача та зазначає наступне.

Позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_3 в період з 13 березня 2022 року по 29 квітня 2024 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 13 березня 2022 року (по стройовій частині) № 3 солдата ОСОБА_1 , який відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 та мобілізаційної директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 24 лютого 2022 року № 32/321/501/l3т прибув для подальшого проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_3 , зараховано до списків особового складу на всі види забезпечення та визнано таким, що 13 березня 2022 року справи та посаду прийняв i приступив до виконання службових обов`язків.

1 травня 2022 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 6-рс солдата ОСОБА_1 увільнено від займаної посади та призначено на посаду стрільця-санітара другого відділення першого взводу першої роти військової частини НОМЕР_1 .

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000786 від 2 серпня 2022 року між прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил Медуновим В.О. та ОСОБА_1 затверджено угоду від 12 вересня 2022 року про визнання винуватості; визнано ОСОБА_1 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, за який призначено узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 62 КК України призначено покарання у вигляді тримання у дисциплінарному батальйоні на той самий строк, визначивши ОСОБА_1 остаточне покарання у вигляді тримання в дисциплінарному батальйоні строком на 2 роки. Строк відбування покарання встановлено відраховувати з 2 серпня 2022 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 15 листопада 2022 року (по особовому складу) № 85-рс відповідно до пп. 13 п. 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, солдата ОСОБА_1 зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 ; на час перебування у розпорядженні залишено у списках військової частини та знято зі всіх видів забезпечення у зв`язку із арештом відповідно до вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2022 року.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 27 грудня 2023 року по справі № 753/23155/23 задоволено клопотання захисника ОСОБА_2 та звільнено умовно-достроково ОСОБА_1 від відбування покарання, призначеного вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2022 року у вигляді 2 років тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців з невідбутим строком у 7 місяців 7 днів.

7 січня 2024 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 7 солдата ОСОБА_1 , який перебував у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , призначено на посаду стрільця першого відділення першого взводу першої роти військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з витягом з журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 від 12 серпня 2024 року № 2387 позивач у лютому 2024 року перебував на бойових позиціях в районі населеного пункту АДРЕСА_1 - з 9 лютого 2024 року по 29 лютого 2024 року включно.

23 лютого 2024 року приблизно о 05.00 з позиції «Булава» до КСП «Оскар» вибули два військовослужбовця, у тому числі солдат ОСОБА_1 .

Свої дії ОСОБА_1 пояснив наказом старшого на позиції «Булава» принести бойовий комплект та провізію.

Наказ старшого чергового на КСП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » повернутись на позицію « ІНФОРМАЦІЯ_3 » військовослужбовці не виконали, чим послабили обороноздатність бойової позиції, що призвело в подальшому до її втрати.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24 лютого 2024 року (з адміністративно-господарської діяльності) № 148/1-агд призначено службове розслідування з метою встановлення обставин, що спричинили втрату бойових позицій « ІНФОРМАЦІЯ_3 » і «Скеля» у ході бойових дій 23 лютого 2024 року в районі села Веселе Бахмутського району Донецької області.

28 квітня 2024 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) № 363-агд за результатами проведеного службового розслідування встановлено, серед іншого, що 23 лютого 2024 року приблизно о 05.00 год, солдат ОСОБА_3 і солдат ОСОБА_1 самовільно, без наміру повернутись, залишили позицію «Булава» та прибули на КСП «Оскар». За поясненнями зазначених військовослужбовців солдат ОСОБА_3 погано себе почував, а солдат ОСОБА_1 його супроводжував та мав намір взяти продукти та боєприпаси. Після наказу старшого чергового КСП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » повернутись на позицію « ІНФОРМАЦІЯ_3 » солдат ОСОБА_1 та солдат ОСОБА_3 , не маючи наміру повернутись на позицію, затягували час та врешті відмовились повертатись на позицію «Булава», чим ослабили її оборонну здатність та залишили своїх побратимів у кількості, недостатній для ведення оборонного бою, що призвело до втрати позиції. За наслідком встановлених обставин солдата ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани.

Також по даному факту військовою частиною НОМЕР_3 було направлено повідомлення від 25 червня 2024 року (вих. № 1790) про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, до Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську.

У зв`язку із тим, що позивач самовільно залишив місце служби, не повернувся до місця несення служби та в подальшому відмовився виконувати бойовий наказ, його не було включено у наказ про виплату додаткової грошової винагороди за лютий місяць 2024 року на підставі абз.абз. 2, 4 п. 15 розділу ХХХІV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам № 260.

У відзиві також зазначено, що надана позивачем довідка про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України від 29 квітня 2024 року № 1258/1, не є доказом, що підтверджує право ОСОБА_1 на одержання додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у безпосередніх бойових діях, так як не є документом, що згідно із законодавством підтверджує таку участь.

Відповідно до п. 4 розділу XXXIV Порядку № 260 підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Наведені документи щодо позивача відсутні, отже, участь позивача у бойових діях,зокрема, у лютому 2024 року, не підтверджена.

Грошове забезпечення за місяць лютий 2024 року нараховано та виплачено позивачу в належному розмірі.

Зазначено також, що нарахування грошового забезпечення та додаткової винагороди військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 здійснює саме військова частина НОМЕР_1 , а виплату нарахованого грошового забезпечення та додаткової винагороди - військова частина НОМЕР_2 як орган забезпечення. Без відповідного нарахування цих виплат військовою частиною НОМЕР_1 виплата їх військовою частиною НОМЕР_2 неможлива.

Просить відмовити позивачу у задоволені його позовних вимог (а.с. 33-38).

У відповіді на відзив, а також додаткових поясненнях, позивач заперечує проти доводів відповідача та зазначає, що факт перебування його на позиціях та виконання бойового завдання підтверджується витягом з журналу бойових дій, який відповідач додав до відзиву.

В жодному наказі за наслідком розслідування не було висвітлено питання позбавлення його грошових коштів.

Стосовно доводів відповідача про те, що матеріали щодо позивача були надіслані до Територіального управління ДБР у м. Краматорськ, ОСОБА_1 зазначив, що ним був відправлений запит до вказаного органу досудового розслідування та отримана відповідь, згідно з якою в ДБР м. Краматорськ перебувало кримінальне провадження з приводу правопорушення, повідомлення щодо якого надійшло 12 серпня 2022 року.

Тобто, ДБР м. Краматорськ заперечує наявність кримінального правопорушення за даним фактом.

Позивач зазначає про безпідставність доводів відповідача та помилковість тлумачення останнім норм чинного законодавства (а.с. 56-57).

У запереченнях на відповідь позивача на відзив, наданих суду Військовою частиною НОМЕР_1 , зазначено наступне.

Щодо відсутності наказів, якими ОСОБА_1 позбавлено додаткової винагород.

Відповідно до п. 10 розділу XXXIV Порядку № 260 накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Абзацами 2 та 4 п. 15 розділу XXXIV Порядку № 260 визначено випадки, коли до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці.

Вина позивача у відмові виконувати бойовий наказ командира є доведеною, у зв`язку із чим позивача на законних підставах не включено до наказу від 5 березня 2024 року № 205-агд про виплату додаткової винагороди та, як наслідок, не нараховано додаткову винагороду за лютий 2024 року.

При цьому позбавлення позивача додаткової грошової винагороди не є видом дисциплінарного стягнення, передбаченим Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, а здійснено на підставі абз. 4 п. 15 роз. XXXIV Порядку № 260.

Посилається на постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2024 року по справі № 380/14075/23 та Першого апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2023 року по справі № 360/529/23.

Також відповідач зазначає, що наказ від 28 квітня 2024 року № 363-агд, яким встановлено факт відмови солдата ОСОБА_1 від виконання бойового наказу, є чинним, позивачем не оскаржувався та не скасований судом.

Зауважує, що позивач у відповіді на відзив жодним чином не спростовує та не заперечує факт відмови від виконання бойового наказу 23 лютого 2024 року.

Відсутність у Територіальному управлінні Державного бюро розслідувань, розташованому у м. Краматорську, станом на 12 серпня 2024 року кримінальних проваджень відносно ОСОБА_1 жодним чином не спростовує факту відмови позивача від виконання бойового наказу, який встановлений службовим розслідуванням.

Притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за відмову виконувати наказ є достатньою підставою для не включення його до наказу про виплату додаткової винагороди та премії за лютий 2024 року (а.с. 62-64) .

У додаткових поясненнях позивач вказав, що з аналізу витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 28 квітня 2024 року № 363-агд "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" слідує, що відповідно до вимог абз. 2 та 4 п. 15 розділу XXXIV Порядку № 260 ОСОБА_1 не було оголошено таким, що відмовився виконувати бойові накази (розпорядження) зазначеним наказом, а просто притягнуто до дисциплінарної відповідальності (п. 5 Наказу 363) та вказано, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки вчинених військових кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 402, ч. 3 ст. 403, ст. 429 КК України; надано вказівку помічнику командира батальйону з правової роботи для прийняття процесуального рішення направити матеріали розслідування до Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську.

При цьому за інформацією, наданою ДБР у відповідь на запит позивача, за даним фактом кримінальних проваджень не обліковано.

Просить врахувати зазначені пояснення та задовольнити позовні вимоги (а.с. 68-69).

Другий відповідач, Військова частина НОМЕР_2 , станом на час розгляду даної справи відзив на позов та витребувані судом докази по справі до суду не направила.

Дослідивши наявні матеріали справи суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) є громадянином України згідно паспорта НОМЕР_4 від 23 лютого 2017 року, РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання № 73080112 від 4 листопада 2021 року за відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської РДА в м. Києві: АДРЕСА_2 (а.с. 5-7).

Перший відповідач, Військова частина НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 , місцезнаходження відповідно до довідки № 78/24 з відомчого обліку Міністерства оборони України в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: м. Київ; місцезнаходження відповідно до зазначеного у відзиві на позов: АДРЕСА_3 ; є органом державної влади без статусу юридичної особи (окремий підрозділ Міністерства оборони України) та належним відповідачем у справі (а.с. 41, 33).

Другий відповідач, Військова частина НОМЕР_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 , місцезнаходження: АДРЕСА_4 , є органом державної влади та належним відповідачем у справі (https://usr.minjust.gov.ua/content/free-search).

Як встановлено судом, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13 березня 2022 року № 3 солдата ОСОБА_1 , призваного ІНФОРМАЦІЯ_4 , призначено стрільцем стрілецького взводу стрілецької роти з 4 (2 730) тарифним розрядом, шпк-«солдат», ВОС-100915А (а.с. 42, 9).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 1 травня 2022 року № 6-рс, увільнено від займаної посади солдата ОСОБА_1 та призначено стрільця 2-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу 1-ої стрілецької роти стрільцем-санітаром 2-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу 1-ої стрілецької роти з 4 (2 730) тарифним розрядом, шпк-«солдат», ВОС-100915/658 (а.с. 43).

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2022 року у справі № 185/6338/22 (кримінальне провадження № 0000786 від 2 серпня 2022 року) затверджено угоду про визнання винуватості між прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил Медуновим В.О. та ОСОБА_1 від 12 вересня 2022 року; визнано ОСОБА_1 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, за який призначено узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 62 КК України призначено покарання у вигляді тримання у дисциплінарному батальйоні на той самий строк, визначивши ОСОБА_1 остаточне покарання у вигляді тримання в дисциплінарному батальйоні строком на 2 роки. Строк відбування покарання відраховувати з 2 серпня 2022 року (а.с. 51-52).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 15 листопада 2022 року № 85-рс, відповідно до пп. 13 п. 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, зі змінами внесеними згідно Указу Президента від 12 вересня 2018 року № 277/2018 (якщо стосовно військовослужбовців застосовано запобіжні заходи кримінального провадження у виді домашнього арешту або тримання під вартою чи за вироком суду застосовані такі покарання, як арешт або тримання в дисциплінарному батальйоні, до скасування чи зміни запобіжного заходу або до винесення судом вироку чи відбування покарання) ОСОБА_1 , стрільця-санітара стрілецького взводу стрілецької роти, зараховано у розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 ; на час перебування у розпорядженні визначено залишити у списках військової частини та зняти зі всіх видів забезпечення у зв`язку із арештом та вироком суду, який набрав законної сили (а.с. 44).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 7 січня 2024 року № 7 солдата ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , призначено стрільцем 1-го стрілецького відділення 1-ого стрілецького взводу 1-ої стрілецької роти з 5 (2 820) тарифним розрядом, шпк-«солдат», ВОС-100915А/630; підстава: рапорт командиру підрозділу (а.с. 45).

За поясненнями першого відповідача, які підтверджуються рапортом командира першої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 від 12 серпня 2024 року, стрілець першого відділення першого взводу першої роти військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_1 у місяці лютому 2024 року виконував наступні обов`язки: з 1 лютого 2024 року по 3 лютого 2024 року - знаходився в районі зосередження резерву 2 черги; з 4 лютого 2024 року по 7 лютого 2024 року - знаходився на відновлені боєздатності в зоні бойових дій; 8 лютого 2024 року - знаходився в районі зосередження резерву 3 черги; з 9 лютого 2024 року по 29 лютого 2024 року - перебував на бойових позиціях в батальйонному районі оборони, що неподалік населеного пункту Веселе Бахмутського району Донецької області (а.с. 3, 48).

Витягом з журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 від 12 серпня 2024 року № 2387 також підтверджується, що позивач з 9 лютого 2024 по 29 лютого 2024 року перебував на бойових позиціях в районі населеного пункту АДРЕСА_1 (а.с. 50).

Як встановлено службовим розслідуванням та відображено у наказі командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 28 квітня 2024 року № 363-агд «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», 23 лютого 2024 року приблизно о 05.00 год, солдат ОСОБА_3 і солдат ОСОБА_1 самовільно, без наміру повернутись, залишили позицію «Булава» (в районі н.п. Веселе Донецької області), яка була зайнята відповідачем на виконання бойового розпорядження № 11дск від 25 січня 2024 року, та прибули на КСП «Оскар». За поясненнями зазначених військовослужбовців, солдат ОСОБА_3 погано себе почував, а солдат ОСОБА_1 його супроводжував та мав намір взяти продукти та боєприпаси. Після наказу старшого чергового КСП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » повернутись на позицію « ІНФОРМАЦІЯ_3 » солдат ОСОБА_1 та солдат ОСОБА_3 , не маючи наміру повернутись на позицію, затягували час та врешті відмовились повертатись на позицію «Булава», чим ослабили її оборонну здатність та залишили своїх побратимів у кількості, недостатній для ведення оборонного бою, що призвело до втрати позиції (а.с. 46).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24 лютого 2024 року (з адміністративно-господарської діяльності) № 148/1-агд було призначено службове розслідування з метою встановлення обставин, що спричинили втрату бойових позицій « ІНФОРМАЦІЯ_3 » і «Скеля» у ході бойових дій 23 лютого 2024 року в районі села Веселе Бахмутського району Донецької області (а.с. 46).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 28 квітня 2024 року № 363-агд «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», прийнятим за результатами службового розслідування, факт самовільного залишення позивачем позиції «Булава» та відмови у поверненні на зазначену бойову позицію підтверджено. Наказано: за порушення вимог ст.ст. 11, 16, 30, 37, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 4, 48 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, стрільця другого відділення першого стрілецького взводу першої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани. Також зазначено, що враховуючи, що в діях стрільця другого відділення першого стрілецького взводу першої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 вбачаються ознаки вчинення військових кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 402, ст. 403, ст. 429 КК України, помічнику командира батальйону з правової роботи направити копію матеріалів службового розслідування до Державного бюро розслідування розташованого у м. Краматорську (а.с. 46).

За поясненням першого відповідача, по даному факту військовою частиною НОМЕР_3 було направлено відповідне повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, від 25 червня 2024 року (вих. № 1790) до Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську (а.с. 36).

Суд зазначає, що доказів направлення зазначеного повідомлення матеріали справи не містять.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29 квітня 2024 року № 120, відповідно до п.п. 82 та 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, солдата ОСОБА_1 , стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти, увільнено від займаної посади та призначено оператором відділення роботизованих систем взводу роботизованих систем роти роботизованих систем військової частини НОМЕР_8 ; з 29 квітня 2024 року виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення. Підстава: витяг наказу командира НОМЕР_9 окремої механізованої бригади від 23 березня 2024 року № 152-РС (а.с. 47).

Відповідно до Витягу з журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 :

9 лютого 2024 року о 19-40 год з місця висадки посадки особового складу районі населеного пункту Рай Олександрівка Донецької області (**** авто від третьої стрілецької роти ГАЗ-66 (військовий номер НОМЕР_10 ) на позиції в районі населеного пункту Веселе вибули: *** солдат ОСОБА_4 *** (журнал бойових дій №13дск від 19 грудня 2023 року);

10 лютого 2024 року 00.20 год за інформацією від старшого на КСП «ОСКАР», прибувший особовий склад розподілився по позиціям: на ПВ «Булава» (***): - солдат ОСОБА_1 ;

23 лютого 2024 року о 5-00 год, за інформацією від старшого на КСП «Оскар» (***) в районі населеного пункту Веселе Донецької області з позиції «Булава» (***) до КСП вибули два військовослужбовця, в т.ч. солдат ОСОБА_1 , який свої дії пояснив наказом старшого на позиції «Булава» принести бойовий комплект та провізію. Отримавши наказ від старшого на КСП «Оскар» на повернення на позицію, не виконав, чим послабив обороноздатність бойової позиції. О 19-33 год за інформацією від оперативного чергового *** осб особовим складом ** осб під натиском противника було втрачено позиції: ПВ «Булава» (***), про що, позатерміново було зроблене донесення командиру ** огшбр від 23 лютого 2024 року № 222дск. За фактом втрати позиції «Булава» в районі населеного пункту Веселе Донецької області було розпочато службове розслідування;

1 березня 2024 року 6.00 год за інформацією від оперативного чергового ОКП *** осб на позиціях виконують бойові задачі: позиція «Січ» (***): солдат ОСОБА_1 (а.с. 50).

Згідно з довідкою про доходи (вих. № 2374) від 12 серпня 2024 року, виданої Військовою частиною НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_1 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 ; за лютий 2024 року йому нараховано грошове забезпечення в розмірі 6 909,38 грн, сума до виплати склала - 6 805,74 грн (винагорода 0 грн) (а.с. 49).

Відповідно до пояснень позивача, на підтвердження яких до позову додано скріншот з екрану телефону, заробітна плата у сумі 6 805,74 грн зарахована на його картковий рахунок 13 березня 2024 року (а.с. 1, 10).

Будучи не згодним із не нарахуванням та не виплатою йому збільшеної додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (100 000,00 грн на місяць) за лютий 2024 року, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 3 Закону України «Про військову службу і військовий обов`язок» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (тут і надалі в редакції, чинній станом на час виникнення спірних відносин) (далі - Закон № 2232-ХІІ) правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із військовою агресією російської федерації в Україні введено воєнний стан із 5 год 30 хв 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та діє і станом на час розгляду справи.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено проведення загальної мобілізації.

Статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Пунктом 2 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 визначено військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_5 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, […] разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

28 лютого 2022 року на виконання Указу Президента України № 64/2022, а також Указу Президента України № 69/2022 від 24 лютого 2022 року "Про загальну мобілізацію" Кабінетом Міністрів України була прийнята № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стан» (далі - Постанова № 168).

Пунктом 1-1 зазначеної постанови (в редакції, яка була чинною станом на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану:

військовослужбовцям Збройних Сил, […], які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах;

[…]

військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 30000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.

Відповідно до п. 2-1 Постанови № 168 к порядок та умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджений Наказом Міністерства оборони України від 7 червня 2018 року № 260, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197 (далі Порядок № 260).

На виконання п. 2-1 Постанови № 168, відповідно до ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», наказом Міністерства оборони № 44 від 25 січня 2023 року внесені зміни до Порядку № 260, в тому числі Порядок доповнено новим розділом: «XXXIV. Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану».

Згідно із п. 2 розділу XXXIV Порядку № 260 на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:

100 000 грн - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), та виконують бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):

під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;

[…]

30 000 грн - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):

у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил) (далі - завдання у складі угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління);

[…].

Відповідно до п. 4 даного розділу Порядку № 260 підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Як вбачається з матеріалів справи, рапортом командира першої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 від 12 серпня 2024 року, стрілець першого відділення першого взводу першої роти військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_1 у місяці лютому 2024 року виконував наступні обов`язки: з 1 лютого 2024 року по 3 лютого 2024 року - знаходився в районі зосередження резерву 2 черги; з 4 лютого 2024 року по 7 лютого 2024 року - знаходився на відновлені боєздатності в зоні бойових дій; 8 лютого 2024 року - знаходився в районі зосередження резерву 3 черги; з 9 лютого 2024 року по 29 лютого 2024 року - перебував на бойових позиціях в батальйонному районі оборони, що неподалік населеного пункту Веселе Бахмутського району Донецької області (а.с. 3, 48).

Витягом з журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 від 12 серпня 2024 року № 2387 також підтверджується, що позивач з 9 лютого 2024 по 29 лютого 2024 року перебував на бойових позиціях в районі населеного пункту АДРЕСА_1 (а.с. 50).

Згідно із п. 15 розділу XXXIV Порядку № 260 до наказів про виплату додаткової винагороди н е включаються військовослужбовці, які:

самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували),- за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника);

[…]

відмовились виконувати бойові накази (розпорядження),- за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника); […].

Як встановлено судом, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 28 квітня 2024 року № 363-агд «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», прийнятим за результатами службового розслідування, факт самовільного залишення позивачем позиції «Булава» та відмови у поверненні на зазначену бойову позицію підтверджено; позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани за порушення вимог ст.ст. 11, 16, 30, 37, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 4, 48 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України (а.с. 46).

Матеріали справи не містять відомостей про скасування даного наказу.

Враховуючи наведене, суд висновує, що відповідачем правомірно не було включено позивача до наказу про нарахування та виплату позивачу за лютий 2024 року додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, у розмірі 100 000,00 грн у розрахунку за місяць; як наслідок правомірно не нараховано та не виплачено зазначену винагороду.

Стосовно посилань позивача на те, що в жодному наказі за наслідком розслідування не було висвітлено питання позбавлення його грошових коштів, суд зазначає, що відповідно до п. 9 розділу XXXIV Порядку № 260 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини; керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.

Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів (п. 10 цього розділу).

Отже, виплата додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою № 168, є виплатою, яка встановлюється один раз на місяць за попередній місяць за наявності відповідних документів та з а в і д с у т н о с т і при цьому обставин, наведених у п. 15 розділу XXXIV Порядку № 260 (за наявності однієї (або декількох) з яких військовослужбовці н е включаються до наказів про виплату зазначеної винагороди).

Із зазначеного слідує, що рішення (наказ) про позбавлення зазначеної виплати може мати місце лише у випадку попереднього прийняття рішення (наказу) про її призначення та у подальшому прийняття рішення про скасування раніше прийнятого рішення про таку виплату.

Щодо посилань позивача на те, що за інформацією органу досудового розслідування в ДБР м. Краматорськ не перебуває кримінальне провадження з приводу правопорушення, що мало місце у лютому 2024 року, суд зазначає, що п. 15 Порядку № 260 передбачено н е включення військовослужбовців до наказів про виплату додаткової винагороди, передбаченої п. 2 розділу XXXIV Порядку № 260 у випадку, зокрема, встановлення факту самовільного залишення військові частини, місця служби або відмови виконувати бойові накази (розпорядження).

Жодних вимог щодо обов`язкового притягнення військовослужбовця до кримінальної відповідальності за встановлений наказом дисциплінарний проступок пункт 15 Порядку № 260 (та Порядок № 260 в цілому) не містить.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи встановлені судом обставини та наведені вище нормативно-правові приписи, суд висновує про доведеність відповідачем правомірності не нарахування та не виплати позивачеві збільшеної до 100 000,00 грн додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168, за лютий 2024 року.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Беручи до уваги, що позивач є звільненим від сплати судового збору за подання даного позову, а доказів на підтвердження понесення сторонами інших судових витрат матеріали справи не містять, в силу вимог ст. 139 КАС України питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 2-4, 6, 9, 12, 72-78, 90, 94, 139, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_6 , місцезнаходження за КАТОТТГ: м. Київ; місцезнаходження відповідно до зазначеного у відзиві на позов: АДРЕСА_3 ), Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_7 , місцезнаходження: АДРЕСА_4 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.П. Волгіна