Справа № 420/7083/22
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2024-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/7083/22

Перша інстанція: суддя Аракелян М.М.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Градовського Ю. М., Шеметенко Л. П.

розглянувши, в порядку письмового провадження, апеляційні скарги Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області та Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2024 року у справі за позовом адвоката Чепіля Олександра Сергійовича, який діє в інтересах громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне управління Національної поліції в Одеській області

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У травні 2022 року адвокат Чепіль О.С., який діє в інтересах громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_2 , звернувся до суду першої інстанції із позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (далі відповідач, ГУ ДМС в Одеській області), в якому заявив такі вимоги:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДМС в Одеській області № 69 від 03.05.2022 про заборону в`їзду в Україну терміном на 3 (три) роки до 03.05.2025.

В обґрунтування заявлених вимог адвокат пояснив, що ГУ ДМС в Одеській області отримало подання від Головного управління Національної поліції в Одеській області (далі - ГУНП в Одеській області) від 03.05.2022 № 15/355 про те, що громадянин Азербайджану ОСОБА_3 , постійно спілкується з особами, що відносяться до народів Кавказу , які становлять оперативний інтерес та скоюють злочини на території Одеського регіону.

Також ГУНП в Одеській області повідомляло, що ОСОБА_3 , зарекомендував себе, як стійкий прибічник злодійських традицій, підтримує тісні зв`язки і завжди надає підтримку особам, схильним до скоєння кримінальних правопорушень. Користується авторитетом у кримінальному середовищі та негативно впливає на криміногенну ситуацію в Одеському регіоні.

Окрім того, в поданні зазначено, що ОСОБА_4 , перебуваючи на території України, може бути причетний до вчинення протиправної діяльності направленої на дестабілізацію громадського порядку в Україні, шляхом підбурення до масових безпорядків, організації масових протестів та заколотів, які можуть призвести до підриву державності та направлені на повалення державного ладу України, поширювати вплив організованої злочинності на процеси, що відбуваються в економічній, політичній, суспільній сферах, а також в умовах виконання покарань.

Далі, адвокат пояснює, що ГУ ДМС в Одеській області на підставі вказаного подання, керуючись частиною 1 статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VІ (далі Закон № 3773-VІ), в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку, або боротьби з організованою злочинністю та якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні, прийняло рішенцям від 03.05.2022 №69 про заборону громадянину Азербайджану ОСОБА_5 , в`їзду в Україну, терміном на три роки до 03.05.2025.

Мотивуючи свою думку про протиправність оскаржуваного рішення, адвокат наголошує на тому, що аргументи, зазначені у поданні ГУНП в Одеській області від 03.05.2022 № 15/355, які стали підставою прийняття оскаржуваного рішення ГУ ДМС в Одеській області про заборону в`їзду на територію України її довірителю, носять уявний та абстрактний характер.

Адвокат указує, що суб`єкти владних повноважень, в особі ГУНП в Одеській області та ГУ ДМС України в Одеській області, не лише оперують уявними фактами, а й порушують принцип презумпції невинуватості, закріплений у частині 1 статті 11 Загальної декларації прав людини, пункті 2 статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, пункті 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статті 62 Конституції України, а також статті 17 КПК України, згідно якого особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Адвокат зауважує на тому, що наявність кожного ризику повинна носити не уявний та абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Виклад обставин, якими його довіритель обґрунтовує заявлені вимоги, підтверджують необґрунтованість, шаблонність та формалізм винесеного ГУ ДМС України в Одеській області рішення.

Як указує представник позивача, статтею 13 Закону № 3773-VІ визначений вичерпний визначений перелік підстав, за яких в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється.

Водночас, на переконання адвоката, ані ГУНП в Одеській області, ані ГУ ДМС України в Одеській області не довели, що перебування ОСОБА_1 на території України несе загрозу національній безпеці України, буде сприяти дестабілізації громадського порядку, поширювати вплив організованої злочинності на процеси, що відбуваються в економічній, політичній, суспільній сферах та мати вплив на процеси, що відбуваються в економічній, політичній, суспільній сферах, а також в умовах

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2022 року залучено до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ГУНП в Одеській області.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2024 року, ухваленого за правилами загального позовного провадження, позов громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_2 - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ДМС в Одеській області № 69 від 03.05.2022 відносно громадянина Азербайджану ОСОБА_2 , про заборону в`їзду в Україну терміном на 3 (три) роки до 03.05.2025.

Зобов`язано ГУ ДМС в Одеській області повторно розглянути подання ГУ НП в Одеській області від 03.05.2022 за вих. №15/355, з урахуванням висновків суду та прийняти відповідне рішення.

Суд стягнув з ГУ ДМС в Одеській області на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість яких прямо вказує закон, так і на інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього, суб`єкт владних повноважень, має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

Як встановив суд, рішення прийняте на підставі абзацу 1 частини 1 статті 13 Закону № 3773-VІ, а саме: в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку, або боротьби з організованою злочинністю та якщо не необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні.

На переконання суду, приймаючи спірне рішення, відповідач керувався міркуваннями, які не були зазначені у поданні ГУНП в Одеській області від 03.05.2022 №15/355, а рішення ухвалено в іншому контексті інкримінованих позивачу порушень, ніж ті, що убачаються з подання ГУНП в Одеській області, зокрема, щодо вчинення позивачем дій, спрямованих на дестабілізацію громадського порядку, підбурення до масових безпорядків, організацію масових протестів, тощо.

Суд указав, що висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх та допустимих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Як зауважив суд, орган міграційної служби після надходження подання правоохоронного органу не дослідив ретельно його зміст та дійшов передчасного висновку про необхідність заборони позивачу в`їзду в Україну терміном на три роки з мотивів, які взагалі не корелюються із змістом подання від 03.05.2022.

Суд погодився з доводами адвоката Чепіля О.С. про наявність в діях органу міграційної служби формального підходу щодо розгляду подання ГУНП в Одеській області як по суті, так і виходячи з того, що обидва документа датовані однією датою 03.05.2022, що, на думку суду, є додатковим свідченням прийняття відповідачем оскаржуваного рішення без урахування усіх обставин, що мали значення для його прийняття.

Відтак, суд дійшов висновку, що рішення підлягає скасуванню як протиправне за критеріями, встановленими статтею 2 КАС України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

В апеляційній скарзі, ГУ ДМС в Одеській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та на невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, просить скасувати рішення суду та прийняти нове - про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції під час ухвалення рішення не врахував, що рішення ГУ ДМС в Одеській області про заборону в`їзду позивача в Україну, прийняте за умови встановленої необхідності охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні, з боку Валієва Арзу.

Скаржник наголошує на тому, що Національна поліція розцінює діяльність позивача як одну з потенційних загроз громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян та інших осіб, які знаходяться на території України.

Зокрема, це виражається в неодноразових порушеннях Валієвим Арзу Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 10.10.2001 №1306, а також в тому, що він є боржником у виконавчому провадженні, а несплата на користь держави боргу призводить до непоповнення державного бюджету та становить загрозу національній безпеці.

Узагальнюючи викладене, ГУ ДМС України в Одеській області наголошує, що оскаржуване рішення про заборону ОСОБА_5 в`їзду в Україну прийняте правомірно, з наданням доказів такої правомірності та з посиланням на конкретні норми чинного законодавства.

Позивач, своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу ГУ ДМС в Одеській області, не скористався.

ГУНП в Одеській області, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, також подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Скаржник просить суд апеляційної інстанції врахувати, що загрози національним інтересам та національній небезпеці України поділяються на два види: зовнішні загрози та внутрішні.

Як пояснює скаржник, внутрішні загрози поділяються загрози безпеки суспільства та загрози безпеки людини. З метою попередження зазначених загроз, за твердженням скаржника, особи, що перебувають на території України, повинні дотримуватись норм чинного законодавства, в тому числі норм Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та Кримінального кодексу України (далі - КК України).

Представник ГУНП в Одеській області зазначає, що за оперативними даними, які отримані в рамках оперативно-розшукових заходів працівниками кримінальної поліції, Валієв Арзу, в період перебування на території України, систематично порушує правила перебування, а саме: не має постійного місця проживання, з метою конспірації постійно його змінює, не будучи працевлаштованим має постійні не встановлені джерела доходів, з метою легалізації свого перебування на території України здійснює налагодження корумпованих зв`язків..

Як вважає представник ГУНП в Одеській області, на даний час є підстави вважати, що перебування Валієва Арзу на території України, суперечить інтересам національної безпеки або охорони громадського порядку, а також охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.

Також скаржник просить врахувати, що Валієв Арзу на протязі тривалого часу систематично порушує норми адміністративного законодавства України, а саме: Закон України «Про дорожній рух», Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України 10.10.2001 №1306, за що поліцейськими складалися матеріали правопорушення за нормами КУпАП (близько 19 справ), що свідчить про вчинення суспільно небезпечних протиправних діянь.

Понад те, скаржник зауважує, що стосовно позивача задокументовано порушення положень кримінального законодавства України, а саме:

- згідно даних бази МВС України «АРМОР» Валієв Арзу 28.11.2017 був затриманий в порядку статті 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України (умисне вбивство двох та більше осіб), відомості про що були внесені до ЄРДР за №00007256 від 17.11.2017;

- 14.02.2020 ОСОБА_4 був затриманий в порядку статті 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 189 (вимагання, вчинене повторно), частини 2 статті 146 КК України (незаконне позбавлення волі або викрадення людини, вчинені щодо малолітнього або з корисливих мотивів, щодо двох чи більше осіб або за попередньою змовою групою осіб, або способом, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого), про що були внесені відомості до ЄРДР за № 0000447 та №0000448.

- вироком Ладижинського міського суду Вінницької області віл 14.01.2022 (залишений без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06.06.2022) у кримінальному провадженні № 0000406, внесеного в ЄРДР 10.07.2017 (справа № 129/883/19) ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частини 2 статті 186 КК України (грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, або вчинений повторно, або за попередньою змовою групою осіб) та призначене покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки.

- 19.04.2022, в рамках оперативно-розшукової справи № від 17.02.2021 за ознаками злочину передбаченого частини 2 статті 303 КК України (сутенерство або втягнення особи в заняття проституцією), диспозиція частини другої статті визначає - дії, передбачені частиною першою (втягнення особи в заняття проституцією або примушування її до зайняття проституцією з використанням обману, шантажу чи уразливого стану цієї особи, або із застосуванням чи погрозою застосування насильства, або сутенерство) цієї статті, вчинені щодо кількох осіб або повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або службовою особою з використанням службового становища, або особою, від якої потерпілий був у матеріальній чи іншій залежності, було отримано оперативну інформацію про те, що Валієв Арзу є кримінальним авторитетом, має зв`язок у кримінальному середовищі Одеської області та впливає на загострення криміногенної обстановки в Україні, при цьому надає допомогу іншим кримінальним елементам.

Таким чином, на переконання представника, правоохоронний орган, після опрацювання даної інформації, дійшов обґрунтованого висновку, що перебування на території України ОСОБА_2 несе загрозу інтересам національної безпеки України.

Саме тому, як зазначає скаржник, було направлене подання ГУНП в Одеській області для реалізації у встановленому порядку до ГУ ДМС в Одеській області.

Скаржник вважає, що внаслідок неврахування судом першої інстанції наведених обставин, є помилковим його висновок про наявність підстав для задоволення позову, а відтак оскаржуване рішення суду не відповідає завданню адміністративного судочинства.

Адвокат Чепіль О.С. подав відзив на апеляційну скаргу ГУНП в Одеській області, в якому посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги та правомірність та законність рішення суду першої інстанції, просить в задоволенні скарги відмовити а рішення суду залишити без змін.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України, враховуючи відсутність клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, справа розглянута в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Республіки Азербайджан, що підтверджується паспортом НОМЕР_1 від 23.01.2016.

03.05.2022 до ГУ ДМС в Одеській області за вих. № 151355 від ГУНП в Одеській області надійшло подання, в якому зазначалося, що Управлінням міграційної поліції ГУНП в Одеській області проводилась перевірка вихідців з країн ближнього зарубіжжя, на предмет недопущення розповсюдження ними кримінального впливу на території м. Одеси та Одеської області та встановлена особа ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Азербайджану, проживає АДРЕСА_1 , який раніше неодноразово потрапляв у поле зору правоохоронних органів, схильний до скоєння майнових злочинів, підозрювався в організації злочинів.

За змісту цього подання Валієв Арзу постійно спілкується з вихідцями з Кавказу, які становлять оперативний інтерес та скоюють злочини на території Одеського регіону, крім того, зарекомендував себе, як стійкий прибічник злодійських традицій, підтримує стійкі зв`язки і завжди надає підтримку особам, схильним до скоєння кримінальних правопорушень. Користується авторитетом у кримінальному середовищі та негативно впливає на криміногенну ситуацію в Одеському регіоні.

До того ж, наголошено, що Валієв Арзу, на протязі тривалого часу систематично порушував норми адміністративного права: Закон України «Про дорожній рух», Правила дорожнього руху, за що поліцейськими складалися матеріали правопорушення норм КУпАП.

Розкриваючи зміст вчинених правопорушень, які на думку ГУНП в Одеській області, відносяться до особливо суспільно небезпечних протиправних діянь, останнє вказує про перевищення Валієвим Арзу швидкості руху, проїзду на заборонний червоний сигнал або миготливий сигнал світлофору, порушення правил проїзду перехресть, керування транспортним засобом за відсутності посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на ТЗ, поліса страхування, порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, керування ТЗ з номерним знаком, закритим іншими предметами чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів.

Є в поданні відомості про порушення Валієвим Арзу статті 173 КУпАП (дрібне хуліганство)

Окрім того, в даному документі зазначається, що ОСОБА_3 значиться як боржник в Державному реєстрі боржників, за виконавчими провадженнями № 64273728, 60320433, 62998294, 65562274, 550087096, 5593971, 56024777, 58023512, 550994576, 60617250, 606008897, 61295885, 64641089, 65666865, у зв`язку із несплатою на користь держави боргу, що призводить до не наповнення державного бюджету України та становить загрозу Національній безпеці.

За наслідками викладених обставин, ГУНП в Одеській області робить висновок, що за період перебування на території України Валієв Арзу систематично порушує правила перебування в Україні, а саме: не має постійного місця проживання, з метою конспірації постійно його змінює, не будучи працевлаштованим має постійні не встановлені джерела доходів, з метою легалізації свого перебування на території України займається налагодженням корумпованих зв`язків, та на даний час є підстави вважати, що його перебування на території України суперечить інтересам національної безпеки або охорони громадського порядку, а також охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.

З огляду на наведене, ГУНП в Одеській області вважає, що з метою забезпечення вимог законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, інтересів національної безпеки України чи охорони громадського порядку, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні та відповідно до пункту 1 статті 1, пунктів 1-3 статті 2, підпунктів 1,2 пункту 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» та статті 13 Закону № 3773-VІ, а відтак просить ГУ ДМС України в Одеській області прийняти рішення про заборону в`їзду на територію України терміном на 3 (три) роки громадянину Азербайджану ОСОБА_1 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

03.05.2022 заступник начальника управління начальника відділу міграційного контролю Управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС України в Одеській області В. Котик, розглянувши наявні матеріали стосовно громадянина Азербайджану ОСОБА_1 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , стать чоловіча, паспорт громадянина Азербайджану серії НОМЕР_1 прийняв рішення № 69, в якому, керуючись частиною 1 статті 13 Закону № 3773-VІ, в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку, або боротьби з організованою злочинністю та якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні, вирішив заборонити в`їзд в Україну громадянину Азербайджану ОСОБА_5 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , стать чоловіча, паспорт громадянина Азербайджану серії НОМЕР_1 , строком на 3 (три) роки до 03.05.2025.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням міграційного органу, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційних скарг, з огляду на таке.

Одним із ключових питань, яке належить вирішити в даному спорі, це чи є правові підстави для заборони в`їзду в Україну громадянину Азербайджану ОСОБА_9 .

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень, в основу оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 1 статті 26 Конституції України визначає, що іноземці та особи без громадянства, які знаходяться в Україні на законних підставах користуються тими ж правами та свободами, а також несуть такі ж самі обов`язки, що і громадяни України.

Закон № 3773-VІ визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Відповідно до статті 1 Закону №3773-VI іноземцями визнаються іноземні громадяни - особи, які належать до громадянства іноземних держав і не є громадянами України, та особи без громадянства - особи, які не належать до громадянства будь-якої держави.

Стаття 3 Закону №3773-VI встановлює засади правового статусу іноземців та осіб без громадянства, зокрема частина 2 цієї статті визначає, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Стаття 13 Закону №3773-VI визначає підстави для заборони в`їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну.

Зокрема, згідно частини 1 вказаної статті у редакції чинній на час прийняття оскаржуваного рішення, в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється:

-в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку, або боротьби з організованою злочинністю;

-якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні;

-якщо при клопотанні про в`їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи;

-якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі;

-якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, митних та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні;

-якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну;

-якщо така особа з порушенням встановленого законодавством України порядку здійснила в`їзд на тимчасово окуповану територію України або до району проведення антитерористичної операції чи виїзд з них або вчинила спробу потрапити на ці території поза контрольними пунктами в`їзду-виїзду;

Згідно частини 2 статті 13 Закону № 3773-VІ за наявності підстав, зазначених в абзацах другому, сьомому і восьмому частини першої цієї статті, відомості про іноземця або особу без громадянства вносяться до бази даних осіб, яким згідно із законодавством України не дозволяється в`їзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України.

Відповідно до частини 3 статті 13 Закону № 3773-VІ рішення про заборону в`їзду в Україну строком на три роки приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону, або уповноваженим підрозділом Національної поліції України.

У разі невиконання рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства забороняється подальший в`їзд в Україну на десять років, що додається до частини строку заборони в`їзду в Україну, який не сплив до моменту прийняття повторного рішення про заборону в`їзду в Україну.

За приписами пунктів 3 та 4 статті 1 Закону України «Про національну безпеку України» від 21.06.2018 №2469 VIII (далі Закон №2469 VIII)

громадська безпека і порядок - захищеність життєво важливих для суспільства та особи інтересів, прав і свобод людини і громадянина, забезпечення яких є пріоритетним завданням діяльності сил безпеки, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб та громадськості, які здійснюють узгоджені заходи щодо реалізації і захисту національних інтересів від впливу загроз;

державна безпека - захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності і демократичного конституційного ладу та інших життєво важливих національних інтересів від реальних і потенційних загроз невоєнного характеру;

Пункт 6 частини 1 Закону №2469 VIII встановлює, що загрози національній безпеці України - явища, тенденції і чинники, що унеможливлюють чи ускладнюють або можуть унеможливити чи ускладнити реалізацію національних інтересів та збереження національних цінностей України.

Порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства (далі - особи), перебування яких на території України не дозволяється, визначається Інструкцією про порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.12.2013 р. №1235 (далі - Інструкція №1235).

Пунктом 3 Інструкції №1235 передбачено, що рішення про заборону в`їзду в Україну особам приймається ДМС України та її територіальними органами за наявності підстав, зазначених в абзацах другому, третьому та сьомому частини першої статті 13 Закону України №3773-VІ.

Згідно з пунктом 4 Інструкції №1235 рішення про заборону в`їзду в Україну, особам приймається ДМС та її територіальними органами за ініціативою:

-підрозділів Робочого апарату Укрбюро Інтерполу - у разі встановлення підстав для заборони в`їзду в Україну особам у процесі співробітництва з правоохоронними органами інших держав та міжнародних правоохоронних організацій;

-підрозділів кримінальної поліції - у разі встановлення підстав для заборони в`їзду в Україну особам під час здійснення оперативно-розшукової діяльності;

-органів досудового розслідування поліції - у разі встановлення підстав для заборони в`їзду в Україну особам під час здійснення кримінального провадження;

-підрозділів патрульної поліції - у разі встановлення підстав для заборони в`їзду в Україну особам під час провадження в справах про адміністративні правопорушення, підготовки або здійснення заходів із забезпечення громадського порядку;

-органів охорони здоров`я - у разі встановлення підстав для заборони в`їзду в Україну якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні;

-за власною ініціативою або за поданням державного, приватного виконавця у разі якщо під час попереднього перебування на території України особа не виконала рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або має інші невиконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну.

Відповідно до пункту 5 Інструкції №1235 після отримання даних, які обґрунтовують необхідність заборони в`їзду в Україну особі, органи та підрозділи, визначені у п.4 цієї Інструкції, надсилають до ДМС або її територіальних органів обґрунтоване звернення (довідку, рапорт), в якому зазначають такі відомості про особу: а) громадянство (підданство); б) прізвище, ім`я (імена) та по батькові (за наявності) особи в називному відмінку (для громадян Російської Федерації та Республіки Білорусь - російською мовою з дублюванням латиницею, для інших іноземців та осіб без громадянства - латиницею); в) дата народження (день, місяць, рік); г) стать; ґ) місце проживання; д) серія та номер паспортного документа, коли і ким виданий; е) відомості, які згідно з абз.абз.2, 3 та 7 ч.1 ст.13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» дають підстави для прийняття рішення про заборону особі в`їзду в Україну; є) запропонований строк заборони в`їзду та відомості, які обґрунтовують його тривалість (обставини і характер вчинення іноземцем або особою без громадянства суспільно небезпечного діяння; результати перевірки особи за обліками МВС України, обліками правоохоронних органів іноземних держав та міжнародних правоохоронних організацій; наявність в особи не виконаних майнових зобов`язань перед юридичними або фізичними особами в Україні).

У пункті 6 Інструкції №1235 визначено, що рішення про заборону в`їзду в Україну особі приймається на підставі обґрунтованого звернення (довідки, рапорту), зазначеного у пункті 5 цієї Інструкції, шляхом винесення рішення про заборону в`їзду в Україну, за формою, наведеною у додатку до цієї Інструкції.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги ГУНП в Одеській області стосовно вчинення Валієвим Арзу кримінальних правопорушень, колегія суддів указує, що такі обставини не були покладені в основу подання про заборону позивачу в`їзду на територію України, яке було направлено на адресу міграційної служби, а відтак відсутні підстави обговорювати які наслідки це має для висновку про загрозу національним інтересам та безпеці України.

Водночас, колегія суддів погоджується, що наявність інформації у ГУНП в Одеській області про порушення ОСОБА_10 законодавства України є достатньою підставою для направлення подання до міграційного органу щодо заборони в`їзду в Україну, відповідно до положень пункту 4 Інструкції №1235 (у разі встановлення підстав для заборони в`їзду в Україну особам під час здійснення оперативно-розшукової діяльності).

Проте, відсутність конкретних фактів щодо протиправної діяльності позивача, в тому числі й кримінального характеру в поданні від 03.05.2022 № 15/355 свідчить про передчасність підстав для прийняття органом міграційної служби оскаржуваного рішення.

Переходячи до оцінки доводів апеляційної скарги про правомірність рішення ГУ ДМС в Одеській області № 69 від 03.05.2022 про заборону в`їзду в Україну терміном на 3 (три) роки до 03.05.2025, колегія суддів виходить з такого.

Як мовилося вище, керуючись частиною 1 статті 13 Закону № 3773-VІ в інтересах в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку, або боротьби з організованою злочинністю та якщо не необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні ГУ ДМС в Одеській області прийняло рішення про заборону громадянину Азербайджану ОСОБА_5 в`їзду в Україну терміном на 3 (три) роки до 03.05.2025.

В апеляційній скарзі ГУДМС в Одеській області зазначає, що рішення про заборону в`їзду позивача в Україну, прийняте за умови встановленої необхідності охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні з боку

ОСОБА_11 обґрунтування правомірності прийнятого рішення скаржник посилається на те, що Управлінням міграційної поліції ГУНП в Одеській області, в рамках виконання службових повноважень, встановлено, що громадянина ОСОБА_2 неодноразово притягували до юридичної відповідальності за порушення законодавства України протягом перебування на території України. У відповідності до витягу з бази даних МВС України, що наявні в матеріалах справи, виявлено непоодинокі факти притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Втім, як мовилося вище, будь-яких конкретних фактів щодо протиправної діяльності позивача, в тому числі й кримінального характеру, подання від 03.05.2022 № 15/355 не містить.

Слід зазначити, що рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується.

Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що орган міграційної служби після надходження подання правоохоронного органу дійшов передчасного висновку про необхідність заборони позивачу в`їзду в Україну терміном на три роки з мотивів, які не корелюються із змістом подання від 03.05.2022.

Також колегія суддів вважає доречним зауваження суду про те, що в цьому вбачається формальний підхід до розгляду ГУДМС в Одеській області подання ГУ НП в Одеській області від 03.05.2022 як по суті, так і виходячи з того, що обидва документа датовані однією датою 03.05.2022, що є свідченням прийняття оскаржуваного рішення без урахування усіх обставин, що мали значення для його прийняття.

До того ж, колегія суддів враховує доводи адвоката Чепіля О.С. що Валієв Арзу є обвинуваченим у кримінальній справі №522/7641/18, яка розглядається в Приморському районному суді м. Одеси, а отже наділений відповідними правами та обов`язками, що передбачені Кримінально процесуальним кодексом (далі КПК України).

Так, стаття 2 КПК України передбачає, що завданнями кримінального провадження е захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєі вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог частини 2 статті 318 КПК України судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні з обов`язковою участю обвинуваченого, що підтверджує адвокат Валіє А., заявляючи про намір останнього брати участь у судових засіданнях.

Перевіряючи обраний судом спосіб захисту прав позивача, колегія суддів виходить з такого.

Згідно із частиною п`ятою статті 55 Конституції України кожному гарантується захист своїх прав, свобод та інтересів від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Частиною 1 статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Під ефективним засобом (способом) судового захисту слід розуміти такий, що призводить до бажаних наслідків, дає найбільший ефект для відновлення юридичного становища особи, яке існувало до порушення її прав чи законних інтересів. Тому ефективний спосіб захисту має забезпечити поновлення порушеного права.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 05.04.2005 у справі «Афанасьєв проти України» (заява № 38722/02) засіб захисту повинен бути «ефективним», як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Конституційний Суд України у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9).

В контексті спірних правовідносин, колегія суддів погоджується з обраним судом першої інстанції способом захисту прав, оскільки вважає правильним його висновок, що підстави для заборони в`їзду Валієву Арзу в Україну, зазначені в поданні ГУНП в Одеській області є іншими, ніж в оскаржуваному рішенні.

Себто, ГУ ДМС в Одеській області вирішуючи питання про та посилаючись у спірному рішенні на абзац перший частини 1 статті 13 Закону №3773-VI, що не відповідає суті та змісту подання ГУНП в Одеській області, прийняло рішення за формального підходу, без вивчення усіх обставин,.

На думку колегії суддів, доводи апеляційних скарг ГУ ДМС в Одеській області та ГУНП в Одеській області висновків суду першої інстанції не спростовують, будь яких доводів яким би не була надана оцінка судом першої інстанції, скарги не містять, а тому суд не вбачає підстав для її задоволення.

Відповідно до вимог статті 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення відсутні.

Розподіл судових витрат, відповідно до вимог статті 139 КАС України не передбачений.

Керуючись статтями: 308, 311, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2024 року у справі за позовом адвоката Чепіля Олександра Сергійовича, який діє в інтересах громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Ю. М. Градовський

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 20.12.2024.