Справа № 580/10112/24
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2024-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2024 року справа № 580/10112/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши правилами загального позовного письмового провадження адміністративну справу за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» до Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішень,

УСТАНОВИВ:

14.10.2024 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» (18001, м.Черкаси, вул.О.Дашковича, будинок 62; ) (далі позивач) до Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (04060, м.Київ, вул. Вавілових, буд.10; ) (далі відповідач) про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішень.

Вважає, що відповідач формально та не об`єктивно поставився до проведення перевірки, а відомості, викладені в оскаржуваних акті та приписі не доведені.

Ухвалою від 21.10.2024 суд відмовив у задоволенні клопотання позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду, прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі в частині позовних вимог про:

визнання протиправними дій щодо проведення інспекційного відвідування позивача згідно з направленням від 31.07.2024 №Ц/З.1/24744-24;

визнання протиправним і скасування припису від 14.08.2024 №Ц/ЧК.18851/254/П про усунення виявлених порушень законодавства про працю щодо позивача.

05.11.2024 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Обґрунтовуючи зазначив, що 24.07.2024 до відповідача надійшла заява ОСОБА_1 про проведення перевірки щодо правильності нарахування та виплати заробітної плати. Тому він здійснив позаплановий захід державного нагляду (контролю) на предмет додержання вимог законодавства про працю в межах звернення ОСОБА_1 , які стали підставою для здійснення даного заходу державного нагляду (контролю) у позивача. Посилання позивача на порушення ним процедури проведення заходу не обґрунтовані, оскільки позивач допустив до її проведення, та надав на вимогу державного інспектора витребувані документи, що підтверджується листом позивача від 06.08.2024 № 07/1749. Направлення містить усі вимоги передбачені ч.3 ст.7 Закону №877. Наказом про припинення трудового договору від 27.06.2024 № 54-р звільнено ОСОБА_1 з 28.06.2024 за власним бажанням. При звільненні працівник має отримати всі суми, що належать йому від підприємства відповідно до вимог статті 116 КЗпП України. Так, ОСОБА_1 відповідно до відомості розподілу виплати від 04.07.2024 №40704РВ20 остаточний розрахунок проведено не в день звільнення 28.06.2024. Під час заходу контролю встановлено, що заробітна плата ОСОБА_1 виплачена з порушенням строків виплати заробітної плати відповідно до вимог статті 115 КЗпП України: за серпень 2022 року - 19.08.2022 та 06.09.2022, за жовтень 2022 року - 21.10.2022 та 07.11.2022, за січень 2023 року - 20.01.2023 та 06.02.2023, за травень 2023 року - 19.05.2023 та 05.06.2023, за липень 2023 року (друга половина) та серпень 2023 року (перша половина) - 04.08.2023 та 21.08.2023, за жовтень 2023 року - 20.10.2023 та 07.11.2023, за січень 2024 року -19.01.2024 та 06.02.2024, за квітень 2024 року (друга половина) та травень 2024 року (перша половина) - 03.05.2024 та 21.05.2024. ОСОБА_1 відпрацювала 23 дні та 210 годин робочого часу, згідно з відомостями розподілу виплат від 21.09.2023 №2309221РВ50 та від 05.10.2022 №231005РВ90 оплата здійснена за 192 години робочого часу, чим порушено вимоги статі 106 КЗпП України. Розрахунок заробітної плати працівникові проводиться згідно з табелем обліку робочого часу, а отже позивач мав забезпечити оплату праці ОСОБА_1 за вересень 2023 року в повному обсязі, а саме за 210 годин, чого не зроблено та чим порушено вимоги ч.7 ст.6 ЗУ № 2136. Оскаржуваний припис від 14.08.2024 №Ц/ЧК/18851/254/П винесений відповідно до чинного законодавства України на підставі виявлених позаплановою перевіркою позивача порушень.

11.11.2024 від позивача на адресу суду надійшло заперечення на відзив, в якому просив задовольнити позов у повному обсязі. Обгрунтовуючи зазначив, що у направлені не зазначено, у якій саме із служб підприємства мала бути проведена перевірка. Предмет перевірки є досить загальним, не встановлює конкретних питань, що підлягають з`ясуванню, та виключає можливість суб`єкту господарювання визначити межі такої перевірки. Вважає, що вказане є порушенням положень ст.6, 7 ЗУ «Про засади контролю господарської діяльності». Перед початком здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) посадові особи територіального органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі, крім документів, передбачених цим Законом, додатково копію погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення такої перевірки. Суб`єкти господарювання мають право не допускати посадових осіб територіального органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю), якщо вони не пред`явили документи, передбачені цим абзацом. Зазначив, що жодних узгоджень посадовими особами надано не було. Твердження відповідача щодо розрахунку з ОСОБА_1 не в день звільнення є помилковим та безпідставним, оскільки нарахування премії та її виплата проводилось вже після її звільнення за підсумками роботи за місяць. Пунктом 5.18.7 Колективного договору позивача на 2021 - 2026 роки, схваленого трудовим колективом підприємства 12.03.2021, передбачено, що підприємство бере на себе зобов`язання здійснювати виплату заробітної плати працівникам підприємства у наступні терміни: за першу половину місяця (у розмірі не менше 50% посадового окладу, тарифної ставки за фактично відпрацьований час) - не пізніше 21-го числа місяця, за який нараховується зарплата, кінцевий розрахунок - не пізніше 6-го числа наступного місяця. Звертає увагу на те, що: 19.08.2022, 20.01.2022, 19.05.2023, 04.08.2023, 20.10.2023, 19.01.2024, 03.05.2024 це п`ятниця. Таким чином, усі дати, зазначені в приписі, це дні, напередодні вихідних, на які запланована виплата заробітної плати згідно з вимогами Колективного договору і підприємство здійснювало виплату заробітної плати в останній робочий день перед вихідними виключно з метою дотримання вимог абз.2 ст.24 Закону України «Про оплату праці». Вказане призвело до збільшення періоду між виплатами заробітної плати до 17-18 днів, що не суперечить нормі Закону України «Про оплату праці». Виплата заробітної плати ОСОБА_1 здійснювалась відповідно до вимог ст. 115 КЗпП України, ст.24 Закону України «Про оплату праці» та Колективного договору КПТМ «Черкаситеплокомуненерго». Стверджує, що жодних порушень строків виплати заробітної плати не допустив. Відповідно до табеля обліку робочого часу за вересень 2023 року ОСОБА_1 відпрацювала 23 дні та 210 годин робочого часу у зв`язку із перенесенням робочих днів з 24.08.2023 на 02.09.2023 та з 25.08.2023 на 09.09.2023 згідно з наказом підприємства від 22.08.2023 №416/к, що є загальним робочим часом для всіх працівників підприємства, для яких встановлено п`ятиденний робочий тиждень. Згідно з табелем обліку робочого часу за серпень 2023 року ОСОБА_1 не працювала 24.08.2023 та 25.08.2023. Проте в обліку нарахувань заробітної плати їй за серпень 2023 року та вересень 2023 року вказаний оклад в сумі 18494грн нарахований їй у повному обсязі.

25.11.2024 на адресу суду надійшло заперечення на відповідь на відзив відповідача, в якому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Обґрунтовуючи зазначив, що перевірка здійснювалася у позивача, а не в окремому його структурному підрозділі, як зазначив позивач. Тому протилежні його доводи не обґрунтовані. Суб`єкти господарювання мають право не допускати посадових осіб територіального органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю), якщо вони не пред`явили документи, передбачені ч.1 ст. 6 Закону №877. Оскільки позивач допустив відповідача до перевірки і надав витребувані документи, процедура проведення і надання необхідних документів для проведення позапланових заходів дотримана. Посилання позивача на ст. 10 Закону №877 не є доречною, оскільки перевірка вже проведена. Вказана вище норма статті передбачає права суб`єкта господарювання під час проведення заходу, і посилання позивача на те, що органом державного нагляду (контролю) не була затверджена та оприлюднена на власному офіційному веб-сайті уніфікована форма акта, в якій передбачається перелік питань залежно від ступеня ризику, не обґрунтовані, оскільки вказане положення статті стосується проведення планових заходів, які передбачені статтею 5 Закону №877.

Усі подані сторонами документи суд долучив до матеріалів адміністративної справи.

Дослідивши письмові докази, оцінивши заявлені доводи сторін, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Згідно з даними ЄДРПОУ позивач зареєстрований, як юридична особа. Основний вид діяльності « 35.30 Постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря».

24.07.2024 до відповідача надійшла заява ОСОБА_1 про проведення перевірки щодо правильності нарахування та виплати заробітної плати.

Державна служба України з питань праці листом від 30.07.2024 №ЦА-3747/1/2.4.2-24а повідомила відповідача про погодження з урахуванням безпекової ситуації проведення позапланових заходів державного нагляду (контролю) у суб`єктів господарювання за списком, що додається, серед яких вказано і позивача. Тому на підставі направлення від 31.07.2024 на проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) головні державні інспектори здійснили позаплановий захід державного нагляду (контролю) на предмет додержання вимог законодавства про працю, підставою зазначено абз.1 ч.1 ст.6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (звернення фізичної особи від 24.07.2024, лист Державної служби України з питань праці №ЦА-3747/1/2.4.2-24а від 30.07.2024).

За результатами перевірки склали акт від 14.08.2024 №Ц/ЧК/18851/254/171 (далі Акт). Строк проведення заходу державного нагляду: початок 02.08.2024 о 13год 30хв. та завершення 14.08.2024. В Акті зазначено про виявлення порушення:

ч.1 ст.10 Закону України від 15.03.2022 №2136 «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» - перевіркою табеля обліку робочого часу, відомості нарахування та відомості виплати заробітної плати виявлено, що за травень 2023 року ОСОБА_1 заробітна плата виплачена не в повному обсязі. Відповідно до відомості розподілу виплати від 04.07.2024 №240704РВ20 остаточний розрахунок ОСОБА_1 проведено не в день звільнення. Перевіркою відомостей розподілу виплат за 2022 рік встановлено, що при виплаті заробітної плати ОСОБА_1 не дотримано терміни виплати, а саме перша частина заробітної плати за серпень 2022 року виплачена 19.08.2022, а заробітна плата за другу половину серпня 2022 року - 06.09.2022, тобто через 18 календарних днів, перша частина заробітної плати за жовтень 2022 року виплачена 21.10.2022, а заробітна плата за другу половину жовтня 2022 року - 07.11.2022. Перевіркою відомостей розподілу виплат за 2023 рік встановлено, що при виплаті заробітної плати ОСОБА_1 не дотримано терміни виплати, а саме перша частина заробітної плата за січень 2023 року виплачена 20.01.2023, а заробітна плата за другу половину січня 2023 року - 06.02.2023, тобто через 17 календарних днів, перша частина заробітної плати за травень 2023 року виплачена 19.05.2023, а заробітна плата за другу половину травня 2023 року - 05.06.2023, тобто через 17 календарних днів, друга частина заробітної плати за липень 2023 року виплачена 04.08.2023, а заробітна плата за першу частину серпня 2023 року - 21.08.2023, перша частина заробітної плата за жовтень 2023 року виплачена 20.102023, а заробітна плата за другу частину жовтня 2023 року - 07.11.2023. Перевіркою відомостей розподілу виплат за 2024 рік встановлено, що за першу половину січня 2024 року заробітна плата виплачена 19.01.2024, а заробітна плата за другу половину січня 2024 року - 06.02.2024, тобто через 18 календарних днів, також за другу половину квітня 2024 року заробітна плата виплачена 03.052024, а за першу половину травня 2024 року заробітна плата - 21.05.2024, тобто через 18 календарних днів, чим порушено вимоги вказаної вище норми Закону, вимоги статті 115 КЗпП України та вимоги колективного договору КПТМ «Черкасигеплокомуненерго».;

ч.7 ст.6 Закону України від 15.03.2022 №2136 «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» - згідно з наказом від 17.08.2023 № 408/к «Про норму тривалості робочого часу» встановлено тривалість робочого часу працівникам підприємства у період дії воєнного стану - 46 годин на тиждень, на період з 18.08.2023 до 15.11.2023 відповідно до вказаного наказу розроблений баланс робочого часу по КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради на вересень 2023 року, який становить 21 робочий день та 192 години робочого часу, відповідно до табеля обліку робочого часу за вересень 2023 року ОСОБА_1 відпрацювала 23 дні та 210 годин робочого часу, згідно з відомостями розподілу виплат від 21.09.2023 № 2309221РВ50 та від 05.10.2022 №231005РВ90 оплата здійснена за 192 години робочого часу, чим порушено вимоги ст.ст. 106, 155 КЗпП України.

У розділі пояснення, зауваженнями або заперечення відомості відсутні. Однак в кінці Акту директор підприємства Карась П.М. проставив свій підпис та від руки зазначив, що не погоджується з порушеннями викладеними в Акті, а заперечення будуть надані у встановлений законом строк.

14.08.2024 відповідач видав позивачу припис №Ц/ЧК/18851/254/П про усунення виявлених порушень законодавства про працю, яким зобов`язав головного бухгалтера позивача ОСОБА_2 усунути вказані вище порушення до 23.09.2024 та забезпечити додержання норм законодавства про працю (далі Спірне рішення).

20.08.2024 позивач направив Голові Державної служби України з питань праці:

за №11/1914 заперечення на вказаний вище Акт, в якому просив скасувати розділ «ОПИС» виявлених порушень вимог законодавства;

за №11/1906 скаргу на припис, в якій просив його скасувати.

Листом від 20.09.2024 відповідач повідомив позивача про результати розгляду його заперечення та скарги, а саме щодо прийняття рішення про залишення їх без задоволення, а Спірне рішення без змін.

Тому позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи оцінку спірному рішенню, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України від 5 квітня 2007 року №877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі ЗУ №877-V) державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Згідно з абз. 5 ч.1 ст.6 ЗУ №877-V підставою для здійснення позапланових заходів є звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється територіальним органом державного нагляду (контролю) за наявністю погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

Відповідно до абз.6 ч.1 ст.6 ЗУ №877-V у такому разі перед початком здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) посадові особи територіального органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі, крім документів, передбачених цим Законом, додатково копію погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення такої перевірки. Суб`єкти господарювання мають право не допускати посадових осіб територіального органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю), якщо вони не пред`явили документи, передбачені цим абзацом.

Доводи позивача щодо того, що відповідач порушив вказані вище норми законодавства та не надав йому відповідного погодження не підтверджені жодними належними, достовірними та допустимими доказами, зважаючи на те що позивач не скористався правом не допускати перевіряючих до здійснення заходів державного нагляду (контролю), якщо вони не пред`явили документи, передбачені вказаним абзацом. Водночас листом Державної служби України з питань праці від 30.07.2024 №ЦА-3747/1/2.4.2-24а повідомлено відповідача про погодження з урахуванням безпекової ситуації проведення позапланових заходів державного нагляду (контролю) у суб`єктів господарювання за списком, що додається, серед яких вказано і позивача.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.7 ЗУ №877-V для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.

Частиною 3 ст.7 ЗУ №877-V визначено, що у посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються:

найменування органу державного нагляду (контролю), що здійснює захід;

найменування суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід;

місцезнаходження суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності яких здійснюється захід;

номер і дата наказу (рішення, розпорядження), на виконання якого здійснюється захід;

перелік посадових осіб, які беруть участь у здійсненні заходу, із зазначенням їх посади, прізвища, ім`я та по батькові;

дата початку та дата закінчення заходу;

тип заходу (плановий або позаплановий);

форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд, інспектування тощо);

підстави для здійснення заходу;

предмет здійснення заходу;

інформація про здійснення попереднього заходу (тип заходу і строк його здійснення).

Отже, законодавством визначено перелік відомостей, які мають бути зазначені у посвідченні (направленні) на проведення заходу.

Суд установив, що відповідач дотримався вказаних вище вимог законодавства та зазначене вище направлення містить повний перелік вказаних вище відомостей, а протилежні доводи позивача щодо не зазначення у ньому служби підприємства, в якій має бути проведена перевірка та предмету перевірки, не обґрунтовані. Зокрема, у направленні зазначено найменування суб`єкта господарювання - Комунальне підприємство теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради». Перевірка проводиться на підприємстві, а не його структурному підрозділі, предметом перевірки зазначено додержання вимог законодавства про працю відповідно до ст.ст.3, 6, 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» з питань особливості переведення та зміни істотних умов праці в умовах воєнного стану, особливості встановлення та обліку часу роботи та часу відпочинку, оплати праці.

Відповідно до ч.5 ст.7 ЗУ №877-V перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб`єкту господарювання копію посвідчення (направлення).

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) без посвідчення (направлення) на здійснення заходу та службового посвідчення не має права здійснювати державний нагляд (контроль) суб`єкта господарювання.

Суб`єкт господарювання має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу, якщо вони не пред`явили документів, передбачених цією статтею.

Відсутні належні, достовірні та допустимі докази недотримання відповідачем вказаного вище обов`язку. Як зазначено вище, суб`єкти господарювання мають право не допускати посадових осіб територіального органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю), якщо вони не пред`явили вказані вище документи. Однак, згідно зі встановленими обставинами справи, позивач допустив відповідача до здійснення вказаного вище позапланового заходу. Тому позовні вимога про визнання протиправними дій відповідача щодо проведення інспекційного відвідування позивача згідно з направленням від 31.07.2024 №Ц/З.1/24744-24 не обгрунтована та задоволенню не підлягає.

Згідно з ч.6 ст.7 ЗУ №877-V за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

У разі створення суб`єктом господарювання перешкод органу державного нагляду (контролю) чи його посадовим особам при здійсненні заходів державного нагляду (контролю) в акті обов`язково зазначається опис дій чи бездіяльності, що призвели до створення таких перешкод, з посиланням на відповідні норми закону.

В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом.

Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями.

Зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю).

У разі відмови суб`єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис.

Один примірник акта вручається керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі в останній день заходу державного нагляду (контролю), а другий зберігається в органі державного нагляду (контролю).

Згідно з ч.2 ст.4 ЗУ №877-V проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, крім позапланових заходів, передбачених частиною четвертою статті 2 цього Закону. Частиною 3 ст.4 ЗУ №877-V визначено, що суб`єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Щодо зафіксованих в Акті порушень суд урахував.

Економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання (далі - підприємства), а також з окремими громадянами та сфери державного і договірного регулювання оплати праці і спрямований на забезпечення відтворювальної і стимулюючої функцій заробітної плати визначає Закон України від 24 березня 1995 року №108/95-ВР «Про оплату праці» (далі ЗУ №108/95-ВР).

Згідно зі ст.1 ЗУ №108/95-ВР заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст.2 ЗУ №108/95-ВР основна заробітна плата це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Особливості проходження державної служби, служби в органах місцевого самоврядування, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеним з фізичними особами (далі - працівники), у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану" визначає Закону України від 15 березня 2022 року №2136-IX «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (далі ЗУ №2136-IX).

Згідно з ч.1 ст.10 ЗУ №2136-IX заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором.

Трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя працівників, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини регулює Кодекс законів про працю України (далі КЗпП України).

Відповідно до ч.1 ст.21 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації.

Статтею 115 КЗпП України встановлені строки виплати заробітної плати. Так, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника.

В умовах спрощеного режиму розмір заробітної плати визначається трудовим договором з урахуванням встановленого законом мінімального рівня оплати праці, а заробітна плата виплачується працівнику у строки, встановлені цією статтею, та визначені трудовим договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується до початку відпустки, якщо інше не передбачено трудовим або колективним договором.

Отже, роботодавець має дотримуватися вказаних вище строків для виплати заробітної плати.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Отже, виплата всіх сум, що належать працівникові від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Із табеля обліку робочого часу, відомостей нарахування та відомостей виплати заробітної плати суд установив, що за травень 2023 року громадянці ОСОБА_1 заробітна плата виплачена не в повному обсязі. Відповідно до відомості розподілу виплати від 04.07.2024 №240704РВ20 остаточний розрахунок з нею в день звільнення не проведено та виконано пізніше.

Проаналізувавши вказані вище норми, суд дійшов висновку, що чинним законодавством не передбачено виплату у день звільнення працівника лише основної заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку. Тому доводи позивача про те, що він провів повний розрахунок у день звільнення ОСОБА_1 , оскільки виплатив їй основну заробітну плату, оплату відпустки та компенсацію за невикористану відпустку, а премія носить одноразовий характер, розраховується щомісячно у залежності від результатів роботи підприємства та не входить до основного фонду оплати праці, не обґрунтовані та не враховані судом.

Згідно з колективним договором позивача заробітна плата виплачується 2 рази на місяць за першу полдовину місяця не пізніше 21-числа місяця, за який розраховується зарплата та кінцевий розрахунок не пізніше 6-го числа наступного місяця.

Пунктом 5.18.7 Колективного договору позивача на 2021 - 2026 роки, схваленого трудовим колективом підприємства 12.03.2021 передбачено, що підприємство бере на себе зобов`язання здійснювати виплату заробітної плати працівникам підприємства у наступні терміни: за першу половину місяця (у розмірі не менше 50% посадового окладу, тарифної ставки за фактично відпрацьований час) - не пізніше 21-го числа місяця, за який нараховується зарплата, кінцевий розрахунок - не пізніше 6-го числа наступного місяця.

Із відомостей розподілу виплат за 2022-2024 роки суд встановив, що при виплаті заробітної плати ОСОБА_1 позивач не дотримався термінів виплати заробітної плати, а саме перша частина заробітної плати за серпень 2022 року виплачена 19.08.2022, а за другу половину серпня 2022 року - 06.09.2022, тобто через 18 календарних днів, перша частина заробітної плати за жовтень 2022 року виплачена 21.10.2022, а за другу половину жовтня 2022 року - 07.11.2022, перша частина заробітної плата за січень 2023 року виплачена 20.01.2023, а за другу половину січня 2023 року - 06.02.2023, тобто через 17 календарних днів, перша частина заробітної плати за травень 2023 року виплачена 19.05.2023, а за другу половину травня 2023 року - 05.06.2023, тобто через 17 календарних днів, друга частина заробітної плати за липень 2023 року виплачена 04.08.2023, а заробітна плата за першу частину серпня 2023 року - 21.082023, перша частина заробітної плата за жовтень 2023 року виплачена 20.10.2023, а за другу частину жовтня 2023 року - 07.11.2023, за першу половину січня 2024 року заробітна плата виплачена 19.01.2024, а за другу половину січня 2024 року - 06.02.2024, тобто через 18 календарних днів, також за другу половину квітня 2024 року заробітна плата виплачена 03.05.2024, а за першу половину травня 2024 року - 21.05.2024, тобто через 18 календарних днів, чим порушив вимоги вказаної вище норми Закону ЗУ №2136-IX, статті 115 КЗпП України та вимоги колективного договору.

Стаття 24 ЗУ №108/95-ВР, на яку позивач посилався у запереченні на відзив, та якою обґрунтовував доводи щодо дотримання строків виплати заробітної плати, передбачає, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У разі, коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Отже, виплата заробітної плати проводиться регулярно в робочі дні, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Тому доводи позивача про те, що він здійснив виплату заробітної плати згідно з вимогами Колективного договору в останній робочий день перед вихідними виключно з метою дотримання вимог абз.2 ст.24 ЗУ №108/95-ВР та вказане призвело до збільшення періоду між виплатами заробітної плати до 17-18 днів, що не суперечить вказаній нормі Закону не обґрунтовані та не враховані судом. У зазначеній частині зафіксовані в Акті порушення вимог законодавства підтверджені.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.6 ЗУ №2136-IX нормальна тривалість робочого часу у період дії воєнного стану може бути збільшена до 60 годин на тиждень для працівників, зайнятих на об`єктах критичної інфраструктури (в оборонній сфері, сфері забезпечення життєдіяльності населення тощо).

Для працівників, зайнятих на об`єктах критичної інфраструктури (в оборонній сфері, сфері забезпечення життєдіяльності населення тощо), яким відповідно до законодавства встановлюється скорочена тривалість робочого часу, тривалість робочого часу у період дії воєнного стану не може перевищувати 40 годин на тиждень.

Відповідно до ч.7 ст.6 ЗУ №2136-IX у разі встановлення нормальної тривалості робочого часу відповідно до частин першої та другої цієї статті понад норму, встановлену відповідно до законодавства, оплата праці здійснюється у розмірі, збільшеному пропорційно до збільшення норми праці.

Статтею 106 КЗпП України передбачено, що за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки.

За відрядною системою оплати праці за роботу в надурочний час виплачується доплата у розмірі 100 відсотків тарифної ставки працівника відповідної кваліфікації, оплата праці якого здійснюється за погодинною системою, - за всі відпрацьовані надурочні години.

У разі підсумованого обліку робочого часу оплачуються як надурочні всі години, відпрацьовані понад встановлений робочий час в обліковому періоді, у порядку, передбаченому частинами першою і другою цієї статті.

Компенсація надурочних робіт шляхом надання відгулу не допускається.

Із наказу позивача від 17.08.2023 № 408/к «Про норму тривалості робочого часу» суд установив, що працівникам підприємства у період дії воєнного стану встановлено тривалість робочого часу - 46 годин на тиждень, на період з 18.08.2023 до 15.11.2023. Відповідно до вказаного наказу розроблений баланс робочого часу на вересень 2023 року, який становить 21 робочий день та 192 години робочого часу.

Відповідно до табеля обліку робочого часу за вересень 2023 року громадянка ОСОБА_1 відпрацювала 23 дні та 210 годин робочого часу у зв`язку із перенесенням робочих днів з 24.08.2023 на 02.09.2023 та з 25.08.2023 на 09.09.2023 згідно з наказом по підприємству від 22.08.2023 №416/к, що є загальним робочим часом для всіх працівників підприємства, для яких встановлено п`ятиденний робочий тиждень. Водночас згідно з відомостями розподілу виплат від 21.09.2023 №2309221РВ50 та від 05.10.2023 №231005РВ90 оплата праці громадянці ОСОБА_1 здійснена за 192 години робочого часу, чим порушено вказані вище вимоги законодавства.

Доводи позивача про те, що громадянка ОСОБА_1 не працювала 24.08.2023 та 25.08.2023, однак в обліку нарахувань заробітної плати їй за серпень 2023 року та вересень 2023 року вказаний оклад в сумі 18494 грн нарахований їй у повному обсязі, на підтверджені належними, достовірними та допустимими доказами.

Норми законодавства, на які відповідач посилається в Акті перевірки та у спірному приписі, чинні та стосуються обов`язків позивача.

Відповідно до ч.7 ст.7 ЗУ №877-V на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, під час якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Установлені обставини свідчать, що за виявлені порушення керівник позивача притягнений до адміністративної відповідальності у порядку КУпАП відповідно до протоколу відповідача, а також додатково для усунення порушень виписаний оскаржуваний у цій справі припис.

Згідно з ч.8 ст.7 ЗУ №877-V припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Вимога усунути порушення вказаних вище норм законодавства відповідає межам владних повноважень відповідача. Отже, відповідач обгрунтовано зобов`язав усунути порушення в Спірному рішенні.

Тому суд дійшов висновку, що Спірне рішення правомірне та відсутні обґрунтовані підстави для його скасування.

Зважаючи на результат вирішеного спору, відповідно до ст.ст.132-139 КАС України, суд дійшов висновку, про понесені позивачем судові витрати не підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 132-139, 241-250, 255, 292-295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні адміністративного позову Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» (18001, м.Черкаси, вул.О.Дашковича, будинок 62; ) до Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (04060, м.Київ, вул. Вавілових, буд.10; ) про:

визнання протиправними дій щодо проведення інспекційного відвідування згідно з направленням від 31.07.2024 №Ц/З.1/24744-24;

визнання протиправним і скасування припису від 14.08.2024 №Ц/ЧК.18851/254/П про усунення виявлених порушень законодавства про працю.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копії рішення направити сторонам.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Рішення ухвалене, виготовлене в повному обсязі та підписане 20.12.2024.