Справа № 200/1167/24
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2024-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2024 року Справа№200/1167/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Чекменьова Г.А., розглянувши в спрощеному (письмовому) провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправними дії та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через представника Кузнєцова О.С. звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, в якому просив:

визнати протиправними (неправомірними) дії щодо не нарахування та невиплати надбавки до посадового окладу у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці - надбавки за роботу в умовах режимних обмежень, за період наявності у нього допуску до державної таємниці, тобто з вересня 2016 року по березень 2021 року включно;

стягнути грошові кошти у якості надбавки до посадового окладу у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці - надбавки за роботу в умовах режимних обмежень, за період наявності у нього допуску до державної таємниці за період часу з вересня 2016 року по березень 2021 року включно у сумі 9255 гривень;

визнати протиправними (неправомірними) дії щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані дні щорічних основних та додаткових оплачуваних відпусток, а саме: за 2017 рік у кількості 1 доба, за 2018 рік у кількості 1 доба, за 2020 рік у кількості 28 діб;

стягнути грошову компенсацію за невикористані дні щорічних основних та додаткових оплачуваних відпусток, а саме: за 2017 рік у кількості 1 доба, за 2018 рік у кількості 1 доба, за 2020 рік у кількості 28 діб у загальній сумі 13629 гривень 70 копійок;

визнати протиправною бездіяльність щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації за невикористання додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2017, 2018, 2019, 2021 роки у кількості 56 діб, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення 03 березня 2021 року;

стягнути грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2017, 2018, 2019, 2021 роки у кількості 56 діб, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення 03 березня 2021 року в сумі 25442 гривні 11 копійок.;

визнати протиправними (неправомірними) дії щодо не нарахування та невиплати одноразової грошової допомоги з урахуванням надбавки за роботу в умовах режимних обмежень за березень 2021 року;

зобов`язати нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу з урахуванням надбавки за роботу в умовах режимних обмежень за березень 2021 року.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що проходив службу у поліції у період з 16.08.2016 по 03.03.2021, отримав статус учасника бойових дій. При цьому відповідачем було порушено вимоги чинного законодавства, як роботодавця, щодо належних позивачу грошових виплат, як працівнику за період працевлаштування та під час звільнення зі служби, а саме не виплачена надбавка до посадового окладу у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці - надбавки за роботу в умовах режимних обмежень та грошова компенсація за невикористані дні щорічної чергової, додаткової оплачуваної відпустки та додаткової відпустки як учаснику бойових дій. На звернення щодо здійснення необхідних виплат відповідач повідомив про здійснення всіх виплат відповідно до чинного законодавством. З вказаною бездіяльністю відповідача позивач не погоджується, на підставі чого просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 04 лютого 2024 року позовну заяву залишено без руху.

Відповідно до ухвали від 20 березня 2024 позовну заяву повернуто позивачу.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 08 серпня 2024 року ухвала Донецького окружного адміністративного суду від 20 березня 2024 року скасована, справа № 200/1167/24 направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою від 02 вересня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

У відзиві на позовну заяву Головне управління Національної поліції у Донецькій області просило суд відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі, зазначило, що виплата надбавки за роботу в умовах режимних обмежень нараховується та виплачується при обов`язковій наявності чотирьох складових: наявність доступу; наявність допуску; постійна праця з відомостями, що становлять державну таємницю; встановлення наказом надбавки за роботу в умовах режимних обмежень. Позивачу доступ до державної таємниці після призначення Наказом ГУНП в Донецькій області від 22.01.2021 № 61 о/с до Покровського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області не надавався. При цьому законодавством та правовими висновками Верховного Суду визначено, що відсутність доступу до інформації з грифом обмеження виключає можливість отримання оскаржуваної надбавки. Надання особі доступу до секретної інформації без винесення відповідних мотивованих рапортів (подань) не дає самостійних підстав для виплати особі надбавки до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень.

Стосовно позовних вимог в частині виплати грошової компенсації за невикористані відпустки за попередні роки, що передували звільненню, не здійснюються у зв`язку із відсутністю у відповідача такого обов`язку, передбаченого законодавством. Тому відповідач вважає, що позовні вимоги безпідставні та не підлягають задоволенню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. До основних засад судочинства відноситься, зокрема, розумний строк розгляду справи судом. Статтею 6 Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. За визначенням пункту 11 частини першої статті 4 КАС України розумний строк - найкоротший строк розгляду і вирішення адміністративної справи, достатній для надання своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту порушених прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.

Відповідно до наведених норм, здійснюючи судочинство в умовах збройної агресії проти України, враховуючи період тимчасової непрацездатності головуючого у справі, справа розглянута впродовж розумного строку, необхідного для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 від 15.07.2015 є учасником бойових дій.

Згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_3 від 15.08.2002 ОСОБА_1 15.08.2002 прийнятий на службу в органи внутрішніх справ, з 07.11.2015 прийнятий на службу до Національної поліції, звільнений 03.03.2021.

Відповідно до наданих наказів Головного управління Національної поліції в Донецькій області ОСОБА_1 з 16.08.2016 по 03.03.2021 проходив службу у таких структурних підрозділах на посадах:

з 16.08.2016 по 30.12.2016 оперуповноважений Мирноградського відділення поліції Покровського відділу поліції (№ 271 о/с від 22.08.2016);

з 30.12.2016 по 19.05.2017 оперуповноважений сектору кримінальної поліції Мирноградського відділення поліції Покровського відділу поліції (№ 450 о/с від 30.12.2016);

з 19.05.2017 по 04.01.2018 старший оперуповноважений сектору кримінальної поліції Мирноградського відділення поліції Покровського відділу поліції (№ 234 о/с від 19.05.2017);

з 04.01.2018 по 11.12.2018 начальник сектору кримінальної поліції Мирноградського відділення поліції Покровського відділу поліції (№ 8 о/с від 04.01.2018);

з 11.12.2018 по 22.01.2021 старший оперуповноважений сектору кримінальної поліції Мирноградського відділення поліції Покровського відділу поліції (№ 532 о/с від 11.12.2018);

з 22.01.2021 по 03.03.2021 старший оперуповноважений сектору розкриття злочинів проти особи відділу кримінальної поліції Покровського районного управління поліції (№ 61 о/с від 22.01.2021);

Наказом ГУНП в Донецькій області від 26.02.2021 №137 о/с позивача було звільнено зі служби в поліції за п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) з 03.03.2021, із визначенням невикористаної відпустки за 2021 рік у кількості 7 діб.

З листа відповідача від 14.02.2024 вих. №4аз/12/01-2024 випливає, що ОСОБА_1 . Наказом ГУНП в Донецькій області від 22.08.2016 № 271 о/с призначений на посаду оперуповноваженого Мирноградського відділення поліції Покровського відділу поліції за переведенням з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.

Згідно з інформацією, викладеною в листі управління режиму та технічного захисту інформації ГУНП в Донецькій області від 13.02.2024 № 36/13, позивач здійснював діяльність, пов`язану з державною таємницею у Мирноградському відділенні поліції Покровського відділу поліції ГУНП в Донецькій області. Після призначення позивача Наказом ГУНП в Донецькій області від 22.01.2021 № 61 о/с до Покровського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області його облікова картка була надіслана згідно з запитом до вказаного підрозділу, однак доступ до державної таємниці йому не надавався. Зазначені підрозділи здійснювали режимно-секретну діяльність на підставі окремого спеціального дозволу на провадження такої діяльності та є розпорядниками інформації у частині наданого допуску до державної таємниці позивача та кількості ним опрацьованих ним матеріальних носіїв секретної інформації.

В листі також зазначено, що на підставі довідки відділення поліції № 2 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області від 12.02.2024 №1486/306/01-24 під час призначення позивача на посаду старший оперуповноважений сектору розкриття злочинів проти особи відділу кримінальної поліції Покровського районного управління поліції облікова картка 6 на позивача надіслана до Покровського РУП ГУНП в Донецькій області.

У зв`язку з розпочатою російською федерацією повномасштабною війною проти України, загостренням ситуації на території Донецької області, з метою збереження конференційних даних про працівників відділення поліції № 2 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області, які мали допуск до державної таємниці, облікові картки, облікові журнали були знищені (акт знищення 22.02.2022 № 69 нт), у зв`язку з чим надати інформацію про кількість опрацьованих матеріальних носіїв секретної інформації позивачем не надається можливим.

Згідно з довідкою Покровського РУП ГУНП в Донецькій області від 12.02.2024 № 3373/301/01 облікова картка форми 6 позивача на підставі п. 80 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою КМУ від 18.12.2013 № 939, направлена до ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях для скасування допуску до державної таємниці у зв`язку з відсутністю необхідності у роботі з секретною інформацією протягом шести місяців.

У зв`язку з розпочатою російською федерацією повномасштабною війною проти України, загостренням ситуації на території Донецької області, з метою збереження конференційних даних про працівників Покровського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області, які мали допуск та доступ до державної таємниці, облікові картки форми 6 разом з письмовими зобов`язаннями та журналами обліку були знищені (акти знищення від 24.02.2022 № 110, від 15.03.2022 № 111), у зв`язку з чим надати будь-які відомості щодо періоду дії допуску до державної таємниці позивача неможливо.

У зв`язку з тим, що позивач проходив службу в Національній поліції України в підрозділах кримінальної поліції, його функціональні обов`язки відповідно до п. 6 розділу 9 наказу Національної поліції України від 12.10.2018 № 945 «Про затвердження Переліку відомостей, що становлять службову інформацію в системі Національної поліції України» відносяться до службової інформації, яка має гриф обмеження доступу «Для службового користування», у зв`язку з чим відповідач не має можливості їх надати.

На запит представника позивача відповідачем надані розрахункові листи, відповідно до яких нарахування та виплата позивачу надбавки за роботу в умовах режимних обмежень за час перебування з відповідачем у трудових відносинах:

вересень 2016 року - квітень 2017 року включно не нарахована та не виплачена;

травень 2017 року нарахована та виплачена в розмірі 15 % від посадового окладу;

червень 2017 року березень 2018 року включно не нарахована та не виплачена;

квітень 2018 грудень 2018 включно нарахована та виплачена в розмірі 15 % від посадового окладу;

січень 2019 травень 2019 включно не нарахована та не виплачена;

червень 2019 січень 2021 включно нарахована та виплачена в розмірі 15 % від посадового окладу;

лютий березень 2021 не нарахована та не виплачена.

Відповідно до довідки начальника ВПС УКЗ ГУНП в Донецькій області від 13.02.2024 № 91/12/03-2024 кількість діб невикористаних позивачем відпусток за час проходження служби в ГУНП в Донецькій області склала 30 діб, з яких:

за 2017 рік додаткова оплачувана відпустка у кількості 1 доба;

за 2018 рік додаткова оплачувана відпустка у кількості 1 доба;

за 2020 рік частина щорічної оплачуваної відпустки у кількості 15 діб та додаткова оплачувана відпустка у кількості 13 діб.

Згідно з довідкою начальника ВПС УКЗ ГУНП в Донецькій області від 13.02.2024 № 92/12/03-2024 додаткова відпустка, як учаснику бойових дій не належить до щорічних відпусток, у зв`язку з чим відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та Закону України «Про відпустки» додаткова відпустка, як учаснику бойових дій не переноситься на наступний календарний рік, не ділиться на частини та не замінюється грошовою компенсацією. Позивачем не було використано додаткові відпустки строком 14 календарних днів на рік відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016, 2017, 2018, 2019, 2021.

Згідно з довідкою № 60 від 13.02.2024 середньомісячний розмір грошового забезпечення позивача складає 14792,53 грн, середньоденний розмір грошового забезпечення 501,44 грн.

Вважаючи, що відповідач протиправно не виплатив всіх належних коштів при звільненні, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Отже, за своїм предметом заявлені позовні вимоги стосуються:

1) виплати надбавки за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15 % від посадового окладу в періоди часу:

- з вересня 2016 року до квітня 2017 року включно;

- з червня 2017 року до березня 2018 року включно;

- з січня 2019 року до травня 2019 року включно;

- з лютого 2021 року до березня 2021 року включно;

2) грошову компенсацію за невикористані дні відпустки.

Вирішуючи справу з урахуванням наданих суду доказів у послідовності заявлених вимог, викладених у позовній заяві, суд дійшов таких висновків.

1. За приписами статті 94 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

За пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Суспільні відносини, пов`язані з віднесенням інформації до державної таємниці, засекречуванням, розсекречуванням її матеріальних носіїв та охороною державної таємниці з метою захисту національної безпеки України регулює Закон України від 21 січня 1994 року № 3855-ХІІ «Про державну таємницю» (далі - Закон № 3855-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 23 Закону № 3855-ХII, залежно від ступеня секретності інформації встановлюються такі форми допуску до державної таємниці:

форма 1 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності «особливої важливості», «цілком таємно» та «таємно»;

форма 2 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності «цілком таємно» та «таємно»;

форма 3 - для роботи з секретною інформацією, що має ступінь секретності «таємно»,

а також такі терміни дії допусків: для форми 1 - 5 років;

для форми 2-7 років; для форми 3-10 років.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону № 3855-ХІІ, доступ до державної таємниці надається дієздатним громадянам України, яким надано допуск до державної таємниці та які потребують його за умовами своєї службової, виробничої, наукової чи науково-дослідної діяльності або навчання.

Рішення про надання доступу до конкретної секретної інформації (категорії секретної інформації) та її матеріальних носіїв приймають керівники державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, у яких виконуються роботи, пов`язані з державною таємницею, або зберігаються матеріальні носії секретної інформації.

Відповідно до статті 30 Закону № 3855-ХІІ, у разі, коли за умовами своєї професійної діяльності громадянин постійно працює з відомостями, що становлять державну таємницю, йому повинна надаватися відповідна компенсація за роботу в умовах режимних обмежень, види, розміри та порядок надання якої встановлюються Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначених вимог закону Кабінет Міністрів України постановою від 15 червня 1994 року № 414 затвердив Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці (далі - Положення № 414).

У пункті 1 Положення № 414 зазначено, що положення визначає види, розміри і порядок надання компенсації працівникам органів законодавчої, виконавчої та судової влади, органів прокуратури, інших органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, які за умовами своєї професійної діяльності постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю (далі - особи, які працюють в умовах режимних обмежень).

Згідно з пунктом 2 Положення № 414 особам, які працюють в умовах режимних обмежень, установлюється надбавка до посадових окладів (тарифних ставок) залежно від ступеня секретності інформації:

відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «особливої важливості», - 20 відсотків;

відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «цілком таємно», - 15 відсотків;

відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «таємно», - 10 відсотків.

Відповідно до пункту 5 Положення № 414 такими, що постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю, вважаються особи, які за своїми функціональними обов`язками або на час виконання робіт згідно з укладеними договорами займаються розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв державної таємниці, приймають рішення з цих питань або здійснюють постійний контроль за станом захисту державної таємниці.

Відповідно до частини сьомої статті 22 Закону № 3855-ХІІ надання допуску передбачає: визначення необхідності роботи громадянина із секретною інформацією; перевірку громадянина у зв`язку з допуском до державної таємниці; взяття громадянином на себе письмового зобов`язання щодо збереження державної таємниці, яка буде йому довірена; одержання у письмовій формі згоди громадянина на передбачені законом обмеження прав у зв`язку з його допуском до державної таємниці; ознайомлення громадянина з мірою відповідальності за порушення законодавства про державну таємницю.

Надання допуску до державної таємниці, передбачає визначення необхідності роботи громадянина із секретною інформацією. Зокрема, така необхідність виникає, якщо виконання службових/посадових обов`язків вимагає доступу до державної таємниці.

Тобто, якщо обсяг функціональних обов`язків за певною посадою, зокрема в державному органі, передбачає, що під час їх виконання в особи виникне чи може виникнути необхідність доступу до державної таємниці (як-от ознайомлення з документами та/чи іншими матеріальними носіями інформації, засекреченими у встановленому законодавством порядку), така особа з огляду на таку службову необхідність повинна отримати у встановленому порядку допуск до державної таємниці відповідної форми, яка відповідно до статті 22 Закону № 3855-ХІІ залежить від ступеня секретності.

Надбавка до посадових окладів (тарифних ставок), заробітної плати (у разі визначення законом її розміру) виплачується лише за наявності дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, наданого відповідно до законодавства про державну таємницю. Порядком та умовами виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачем вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчаннями, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом МВС від 06.04.2016 № 260 (далі Порядок № 260) безпосередньо визначено порядок і умови виплати грошового забезпечення поліцейським, у тому числі і вказаної надбавки.

Пунктом 7 розділу ІІ Порядку № 260 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що поліцейським, які проходять службу в умовах режимних обмежень та за своїми функціональними обов`язками постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю установлюється надбавка до посадових окладів залежно від ступеня секретності інформації.

Установлення поліцейським надбавки за службу в умовах режимних обмежень здійснюється наказом керівника органу поліції на підставі мотивованих рапортів керівників структурних або відокремлених підрозділів органу поліції, погоджених з режимно-секретним підрозділом цього органу, за умови надання йому допуску та доступу до державної таємниці та постійної роботи з відомостями, що становлять державну таємницю.

Таким чином законодавством визначено, що надбавка за роботу в умовах режимних обмежень нараховується та виплачується при обов`язковій наявності чотирьох складових:

- наявність доступу;

- наявність допуску;

- постійна праця з відомостями, що становлять державну таємницю;

- встановлення наказом надбавки за роботу в умовах режимних обмежень.

Надання особі доступу до секретної інформації без винесення відповідних мотивованих рапортів (подань) само по собі не дає підстав для виплати особі надбавки до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень, оскільки і за наявності доступу в силу покладених обов`язків у посадової особи може не бути необхідності роботи з відомостями, що становлять державну таємницю.

Вказані висновки викладені у постановах Верховного Суду, від 07.08.2019 у справі № 820/5122/17, від 24.10.2018 у справі № 820/1033/17, від 25.04.2018 у справі № 802/74/15-а.

Тобто, наявність допуску до секретної інформації за відсутністю мотивованих подань не є підставою для винесення наказів про встановлення відповідної надбавки та здійснення її виплати.

Установлення поліцейським надбавки за службу в умовах режимних обмежень здійснюється наказом керівника органу (міжрегіонального органу) поліції на підставі мотивованих рапортів заступників керівника органу - керівникам структурних або відокремлених підрозділів органу поліції, керівників структурних або відокремлених підрозділів органу поліції - іншим поліцейським, погоджених з режимно-секретним органом, за умови надання допуску таким поліцейським та доступу до державної таємниці та постійної роботи з відомостями, що становлять державну таємницю.

Беручи до уваги відсутність у матеріалах справи відповідних документів (наказу керівника про установлення та виплату надбавки, рапорту керівника структурного підрозділу, письмового погодження з режимно-секретним підрозділом відповідного органу, затверджених номенклатур посад поліцейських, що підлягають оформленню на допуск до державної таємниці, суд дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення позивачу надбавки до його посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15% від посадового окладу у спірні періоди

З огляду на вищезазначене, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог у частині визнання протиправними дій відповідача щодо ненарахування надбавки за роботу в умовах режимних обмежень та стягнення на користь позивача такої надбавки, а також похідних вимог про визнання протиправними дій щодо не нарахування одноразової грошової допомоги з урахуванням надбавки за роботу в умовах режимних обмежень та зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу з урахуванням надбавки за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15 % від посадового окладу в періоди часу:

- з вересня 2016 року до квітня 2017 року включно;

- з червня 2017 року до березня 2018 року включно;

- з січня 2019 року до травня 2019 року включно;

- з лютого 2021 року до березня 2021 року включно.

2. Вирішуючи справу в частині вимог щодо грошової компенсації за невикористані дні відпусток суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII (далі - Закон № 3551-XII) учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Згідно зі статтею 12 Закону № 3551-XII учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги: використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Частиною 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580) встановлено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 1) у зв`язку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; 11) у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.

Згідно з частиною 2 статті 92 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Відповідно до положень статті 93 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Згідно з абзацом 8 пункту 8 Розділу III Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 6 квітня 2016 року № 260 (далі - Порядок № 260) виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

У частині десятій статті 93 Закону № 580 та абзаці 8 пункту 8 Розділу III Порядку №260 йдеться про «невикористану в році звільнення відпустку» без вказівки на її вид (основна чи додаткова).

Відповідно до частини 1, 2 статті 94 Закону № 580 поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Положеннями статті 162 Закону № 580 встановлено, що учасникам бойових дій, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», надається додаткова відпустка зі збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Закон України «Про відпустки» (далі - Закону № 504/96-ВР) встановлює державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.

Так, відповідно до частини 1 статті 4 Закону № 504/96-ВР, установлюються такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Згідно зі статтею 16-2 Закону № 504/96-ВР учасникам бойових дій надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Таким чином, у випадку звільнення поліцейських - учасників бойових дій їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, в тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону № 504/96-ВР та статтею 12 Закону № 3551-ХІІ.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 4 квітня 2018 року у справі № 805/5111/15-а.

З огляду на відсутність врегулювання положеннями Закону № 580 та Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, що затверджений наказом МВС України від 6 квітня 2016 року № 260, питання компенсації не відбутої частини відпустки поліцейському за минулі роки, при вирішенні вказаного питання підлягають застосуванню загальні положення Кодексу законів про працю України (КЗпП України), Закону України «Про відпустки», Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

Вказаний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року в справі № 826/8185/18.

Відповідно до частини 1 статті КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

Положеннями статті 24 Закону України «Про відпустки» встановлено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про відпустки» до щорічних відпусток належать додаткові відпустки, передбачені законодавством, зокрема додаткова відпустка учасникам бойових дій із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік. В разі невикористання такої відпустки особою, яка має право на таку відпустку, їй повинна виплачуватися грошова компенсація.

Оскільки під час проходження служби позивач додаткову відпустку учасника бойових дій не використав, грошову компенсацію не отримав, тому на час прийняття наказу про звільнення позивача, відповідачем протиправно не було проведено з позивачем усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Суд при розгляді даної справи враховує висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 10 лютого 2021 року у справі 200/12427/19-а, від 23 жовтня 2019 року у справі № 826/8185/18, від 04 квітня 2018 року у справі № 805/5111/15-а та Великої Палати Верховного Суду в постанові від 19 січня 2021 року у справі № 160/10875/19.

Про наявність спору щодо кількості днів невикористаних позивачем відпусток сторонами не заявлено.

Тому позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нездійсненні нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учасника бойових дій за 2017, 2018, 2019, 2021 роки у кількості 56 діб підлягають задоволенню.

З тих самих підстав, при звільнення позивача підлягала нарахуванню та виплаті компенсація за невикористані дні щорічних основних та додаткових оплачуваних відпусток, а саме: за 2017 рік у кількості 1 доба, за 2018 рік у кількості 1 доба, за 2020 рік у кількості 28 діб.

Посилання відповідача на те, що компенсації підлягають лише невикористані дні відпустки у рік звільнення суд відхиляє з вищенаведених підстав, які є аналогічними як для додаткових, так і для основних щорічних відпусток.

Вирішуючи питання способу захисту порушеного права, суд також вказує, що відповідно до норм частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;… 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

При розгляді справи не встановлено заподіяння позивачу майнової шкоди протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю відповідача.

Оскільки судом встановлена протиправна бездіяльність відповідача в частині непроведення нарахування та виплати компенсації за дні невикористаних відпусток, належним способом поновлення права є зобов`язання відповідача вчинити вказані дії.

В даному випадку самостійне нарахування судом сум належних позивачу грошових коштів (компенсацій за невикористані відпустки) та їх стягнення з відповідача є підміною судом управлінських функцій суб`єкта владних повноважень, через що такий спосіб захисту у цій справі не підлягає застосуванню.

За приписами статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи, що позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у сумі 1937 грн. 92 коп., на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно задоволеній частині позовних вимог підлягає стягненню сума 968,96 грн.

Керуючись статтями 2, 241-246, 295-297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (вул. Мандрика, 7, м. Покровськ, Донецька область, 85302, ) про визнання протиправними дії та стягнення коштів - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області () щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) при звільненні грошової компенсації за невикористані дні щорічних основних та додаткових оплачуваних відпусток.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції України в Донецькій області () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошову компенсацію за невикористані дні щорічних основних та додаткових оплачуваних відпусток, а саме: за 2017 рік у кількості 1 доба, за 2018 рік у кількості 1 доба, за 2020 рік у кількості 28 діб.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції України в Донецькій області () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2017, 2018, 2019, 2021 роки у кількості 56 діб.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Донецькій області (вул. Мандрика, 7, м. Покровськ, Донецька область, 85302, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення виготовлений та підписаний в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Г.А. Чекменьов