Справа № 520/32902/24
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2024-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

з питання закриття провадження у справі

20.12.2024 № 520/32902/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитра Волошина, розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо невиплати ОСОБА_1 нарахованої, але не виплаченої за життя пенсії її мати ОСОБА_2 відповідно до рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.09.2021 року по справі№520/15904/21;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену за життя пенсію її мати ОСОБА_2 відповідно до рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.09.2021 року по справі №520/15904/21.

Ухвалою суду від 05.12.2024 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про закриття провадження у справі на підставі наступного.

Судом встановлено, що позивач є донькою ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народженням серії НОМЕР_1 , наявним в матеріалах справи (а.с.24).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду №520/15904/21 від 30.09.2021 адміністративний позов ОСОБА_2 - задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо призначення пенсії у разі втрати годувальника за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІI ОСОБА_2 без урахування розміру та складових грошового забезпечення, визначених в довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 № ФХ - 88695/ВСЗ від 01.04.2021 року, складеної на ім`я ОСОБА_4 на виконання рішенням суду ХОАС від 01.03.2021 року по справі №520/1615/21. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати з дня призначення (з 01.06.2021 року) ОСОБА_2 пенсію у разі втрати годувальника за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ, виходячи з розміру та складових грошового забезпечення, визначених в довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 № ФХ - 88695/ВСЗ від 01.04.2021 року, складеної на ім`я ОСОБА_4 на виконання рішенням суду ХОАС від 01.03.2021 року по справі №520/1615/21, та здійснити виплату перерахованої суми за період з 01.06.2021 року з урахуванням раніше отриманих виплат. В задоволенні іншої частини вимог відмовлено (а.с.17-23).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 29.11.2023 (а.с.37).

Представник позивача по тексту позовної заяви зазначає, що позивачем 28.05.2024 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області було подано заяву про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера в порядку статті 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (а.с.2).

Листом від 08.07.2024 №20063-19237/Г-02/8-2000/24 відповідач повідомив позивача, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.09.2021 по справі №520/15904/24 головним управлінням нараховано різницю в пенсії за період з 01.06.2021 по 30.06.2022 та включено до Реєстру судових рішень. Заборгованість, щодо виплати пенсії відповідно до цього Закону відсутня, тому для застосування статті 61 Закону немає підстав. Оскільки, Ви не були стороною в судовому процесі по вказаній справі, вносити зміни до реєстру підстави відсутні (а.с.28-29).

З цього приводу суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом приписів п.1 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно з п.2 ч.1 ст.4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

За змістом приписів п.7 ч.1 ст.4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно з п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належить вирішення спорів фізичних чи юридичних осіб з суб`єктом владних повноважень (органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, іншим суб`єктом при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства), предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

У свою чергу, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він, головним чином, обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо позивач намагається захистити своє порушене приватне право шляхом оскарження управлінських дій суб`єктів владних повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належить вирішення спорів фізичних чи юридичних осіб з суб`єктом владних повноважень (органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, іншим суб`єктом при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства), предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських фВідповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу

При цьому, відповідно до ст. 328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст.1216, ст.1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За приписами ч.1 ст.1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Вказані положення дають змогу дійти висновку, що виплата суми пенсії, яка не була одержана за життя пенсіонера, здійснюється в позасудовому порядку органами Пенсійного фонду України членам сім`ї, особам, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, особам, що знаходилися на його утриманні, які звернулися із відповідною заявою протягом 6 місяців з дня смерті пенсіонера.

Суд, дослідивши матеріали позовної заяви, зазначає наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 29.11.2023, який міститься в матеріалах справи (а.с.37).

Також, у матеріалах позову міститься заява від 28.05.2024, яку позивачем було подано до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера в порядку статті 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (а.с.25-26).

Представником позивача разом із заявою від 28.05.2024 було подано до суду докази направлення останньої відповідачу (а.с.27).

Відповідно до опису вкладення до цінного листа на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області було направлено заяву про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера ОСОБА_1 разом із додатками (а.с.27).

Окрім того, представником позивача було долучено квитанцію №993 від 05.06.2024 (а.с.27).

Отже, заява позивача про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, яка фактично датована 28.05.2024, водночас була направлена засобами поштового зв`язку на адресу відповідача 05.06.2024 о 14:09:35, із зазначенням розрахункової дати доставки (РДД) - 11.06.2024.

Вказана заява безпосередньо отримана відповідачем 11.06.2024, що підтверджується відповіддю від 08.07.2024, наданою на звернення позивача від 08.07.2024 (а.с.28-29).

Статтею 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" передбачено, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Враховуючи викладене вище, суд зазначає, що позивач звернувся до органу пенсійного фонду не у строк встановлений зазначеною нормою, оскільки така заява була подана позивачем після спливу шести місяців з дня смерті ОСОБА_3 .

Означені обставини дають підстави для висновку, що позовні вимоги позивача до пенсійного органу фактично направлені на поновлення порушеного відповідачем права позивача на отримання грошових коштів, набутих у порядку спадкування, а тому даний позов поданий на поновлення прав позивача у сфері цивільних правовідносин.

Суд наголошує, що відповідач, хоч і є суб`єктом владних повноважень, проте в цьому випадку він не здійснює відносно позивача публічно-владні управлінські функції, оскільки ці функції відповідач виконував щодо померлої мати позивача.

Отже, між сторонами виник спір про цивільне право, предметом якого фактично є майнова вимога позивача як спадкоємця щодо визнання права на отримання грошових коштів належних спадкодавцеві. Тому спір має приватноправовий характер і підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суді від 16 квітня 2024 року у справі № 160/10395/23.

Зважаючи на те, що у цій справі спір виник відносно набуття позивачем права на пенсійні кошти, що входять до складу спадщини, то цей спір має приватно-правовий, а не публічний характер, оскільки цей спір виник про право цивільне, предметом якого є майнова вимога позивача про визнання за ним в порядку спадкування права власності на майно - грошові кошти.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Правильність висновків щодо розгляду означеної категорії спорів в порядку цивільного судочинства підтверджується висновками Великої палати Верховного суду, викладеними у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 286/3516/16-ц та Верховного Суду в ухвалі від 23 квітня 2024 року у справі № 201/7965/23.

При цьому, положеннями ч.5 ст.242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що за наведених обставин цей спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, а має розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, позивач звернувся до суду для захисту свого права на отримання спадщини.

Ураховуючи наведене, позов, предметом якого є намагання сторони реалізувати своє право на спадщину, свідчить, що позивач звернувся до суду з вимогами саме про захист своїх цивільних прав.

При цьому суд зауважує, що навіть у разі, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених неправомірними, на думку особи, рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, і ці наслідки пов`язані поновленням порушеного права особи отримати грошові кошти, що входять до складу спадщини, то такі спори відносяться до захисту цивільних (спадкових) прав, незалежно від участі у справі суб`єктів владних повноважень як відповідача.

За наведених обставин, суд доходить висновку, що цей спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, а має розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі.

На підставі викладеного та керуючись статтями 238, 243, 248, 256 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Дмитро ВОЛОШИН