Справа № 485/2364/24
Суддя: Соловйов О. В.
Дата ухвалення: 2024-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 485/2364/24
Провадження №2-а/485/5/24
Рішення

іменем України

20 грудня 2024 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючий - суддя Соловйов О.В.,

секретар судового засідання Гусарова І.М.,

за участю представника відповідача - Ліщишина О.А. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Снігурівка у порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

встановив:

В листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Позов обґрунтовує тим, що 08 жовтня 2024 року поліцейським відділу поліцейської діяльності № 1 (м. Городок) Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Федорашем Б.О. складено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3219616, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн за те, що він начебто здійснив обгін на перехресті, чим порушив п. 14.6 "а" ПДР.

З притягненням до адміністративної відповідальності позивач не згоден. Вважає, що постанова є незаконною, необґрунтованою, не відповідає дійсним обставинам справи та складена за відсутності належних, достовірних та достатніх доказів з порушенням вимог чинного законодавства. Покликається на те, що здійснюючи рух на транспортному засобі 08 жовтня 2024 року на автомобільній дорозі жодних порушень він не вчиняв. Будь-яких належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення ним адміністративного правопорушення, зокрема відеофіксації правопорушення, поліцейським для ознайомлення йому надано не було. До того ж, у спірній постанові серії ЕНА №3219616 від 08 жовтня 2024 року не можливо встановити зміст порушення, не зазначено якого транспортного засобу чи якої перешкоди він здійснив обгін, також не зазначено на перехрещенні яких конкретно доріг здійснено такий обгін, адже суть перехрестя полягає у наявності декількох доріг, а не однієї. Також зазначає, що відповідачем порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, не надано можливості скористатися правовою допомогою. Позивач звертався до управління поліції зі скаргою на спірну постанову серії ЕНА №3219616 від 08 жовтня 2024 року, яку залишено без задоволення.

На підставі викладеного, просить поновити строк звернення до суду з адміністративним позовом, скасувати постанову серії ЕНА № 3219616 від 08 жовтня 2024 року про накладення на нього адміністративного стягнення та провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити, а також стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір у розмірі 605,60 грн.

05 грудня 2024 року через систему "Електронний суд" від Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області надійшов відзив на адміністративний позов, у яком відповідач просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Відповідно до поданого відзиву посилаються на те, що оскаржувана постанова прийнята згідно норм чинного законодавства та дотриманням вимог КУпАП. Крім цього в якості доказу по справі з відзивом надійшов відеозапис з автомобільного відеореєстратора та відеозапис з камер вуличного відеоспостереження (а.с. 33-35). Крім того відповідач просив залишити адміністративний позов без розгляду з підстав не дотримання позивачем строків звернення до суду (а.с. 27-29).

У відповіді на відзив, позивач просить врахувати що відповідач надав відеозапис, на якому чітко видно, що він їде по дорозі та не здійснює жодних обгонів (а.с. 57-58).

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не прибув, згідно поданої письмової заяви просив про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує.

Представник Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області Ліщишин О.А. в судовому засіданні просив у задволенні позову відмовити, пояснення викладені у відзиві підтримав.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що постановою поліцейського відділу поліцейської діяльності № 1 (м. Городок) Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Федораша Б.О. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3219616 від 08 жовтня 2024 року, позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510,00 грн (а.с. 11).

Відповідно до змісту вказаної постанови, 08 жовтня 2024 року о 12:18:39 в м. Городок вул. Шевченка, 44 ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки "FORD FOCUS" з номерним знаком НОМЕР_1 здійснив обгін на перехресті, чим порушив п. 14.6 "а" ПДР - порушення правил обгону, заборонено обгін на перехресті.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 2 цього Кодексу передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно п.п. 8, 11 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" №580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" визначається Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Підпунктом а) пункту 14.6 ПДР встановлено заборону обгону транспортного засобу на перехресті.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Статтею 248 КУпАП визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема ч. 1, 2, третя і 5 статті 122.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

У розумінні статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

На підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем разом із відзивом на позовну заяву надано відеозапис з автомобільного відеореєстратора та відеозапис з камер вуличного відеоспостереження.

Дослідивши додані до відзиву відеозаписи, суд встановив, наступне. Як вбачається з відеозапису з назвою 2_384844155.мр4 з камери вуличного відеоспостереження, на ньому зафіксовано автомобіль позивача який здійснює обгін іншого транспорного засобу темного кольору на перехресті.

Доводи позивача про те, що він не обганяв транспорний засіб на перехресті, а рухався прямо суд вважає безпідставними виходячи з наступного.

На відеозапису з камери вуличного спостереження дійсно зафіксовано автомобіль позивача який рухається прямо не здійснюючи маневру обгону. Однак з відеозапису з автомобільного відеореєстратора (відео з назвою відеозапис з автомобільного відеореєстратора.мр4) вбачається наступне. На перехресті, повертаючи ліворуч, зупинився транспорний засіб аби пропустити пішоходів які переходять проїзну частину на пішоходному переході, за ним зупинився автомобіль темного кольору, який зафіксований на відео з камери вуличного спостереження разом з автомобілем позивача, та який згодом рухався прямо, та за цим автомобілем зупинився мікроавтобус білого кольору. Саме в цей час автомобіль під керуванням позивача почав здійснювати маневр обгону мікроавтобуса та іншого автомобіля темного кольору, та вже на перехресті автомобіль позивача здійснював обгін іншого автомобіля темного корльору. Таким чином камерою вуличного спостереження дійсно не зафіксовано початок маневру обгону, однак початок маневру обгону зафіксовано на автомобільний відеореєстратор патрульної поліції.

Як вбачається з досліджених в судовому засіданні відозаписів з бодікамери поліцейського, позивачу надавались для перегляду як відео з автомобільного реєстратора так і відео з камери вуличного спостереження.

Таким чином, факт порушення п. 14.6 "а" Правил дорожнього руху, а саме порушення правил обгону на перехресті, знайшов свого підтвердження в судовому засіданні.

Щодо тверджень позивача про порушення працівниками поліції його права на правову допомогу суд заначає наступне.

Як вбачається з відеозапису з боді камери, поліцейським були роз"яснені позивачу права передбачені ст. 268 КУпАП та роз"яснено положення ст. 63 Конституції України.

Після роз"яснення позивачу прав, останній висловив бажання аби працівники поліції забезпечили присутність адвоката, та працівником поліції було роз"яснено позивачу, що він сам має можливість залучити собі адвоката. Незважаючи на ваказані роз"яснення працівника поліції, ОСОБА_1 проігнорував їх та продовжував вимагати щоб саме працівник поліції забезпечив участь адвоката.

Європейський суд з прав людини в пункті 32 справи "Максименко проти України" обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.

Санкція ч. 2 ст.122 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

При цьому суд звертає увагу на те, що законом не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач ОСОБА_1 не був позбавлений права запросити адвоката на місце розгляду справи, скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку або звернутися з таким клопотанням, натомість цього не вчинив та доказів протилежного не надав.

З огляду на наведене, суд вважає, що інспектором поліції було забезпечено позивачу можливість реалізації прав, визначених ст. 268 КУпАП, при розгляді справи та такі права було роз`яснено позивачу.

Суд оцінює твердження позивача ОСОБА_1 про порушення працівниками поліції його права на захист під час розгляду справи про вчинене ним адміністративне правопорушення, як обраний ним спосіб захисту з метою уникнення від адміністративної відповідальності.

Доводи позивача ОСОБА_1 про порушення його права на захист під час розгляду інспектором поліції справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не знайшли свого підтвердження.

Аналогічна правова позиція викладена П`ятим апеляційним адміністративним судом в постанові від 20.04.2021 року у справі №766/21584/20, Другим апеляційним адміністративним судом у постанові від 02.02.2021 року по справі №529/525/20 та у постанові від 09.02.2021 року по справі №539/378/20, Шостим апеляційним адміністративним судом у постанові від 27.04.2021 року по справі №359/3719/20, Сьомим апеляційним адміністративним судом у постанові від 17.02.2021 року по справі №295/11900/20.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

За наведеного, враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3219616 від 08 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а відтак у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Що ж до доводів відповідача про пропуск ОСОБА_1 строку звернення до суду з позовом щодо оскарження спірної постанови, то суд вважає їх необґрунтованими, оскільки з матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову позивачем отримано на місці зупинки 08 жовтня 2024 року.

10 жовтня 2024 року позивач звертався з письмовою заявою до Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області з вимогою прийняти міри щодо правомірності винесення оскаржуваної постанови (а.с. 32).

Листом управління поліції № 24569-2024 від 21 жовтня 2024 року, позивачу надано відповідь про відсутність вчинення будь-яких неправомірних дій працівниками поліції щодо нього (а.с. 31), яка отримана позивачем 08 листопада 2024 року згідно штемпеля відділення Укрпошти на поштовому конверті (а.с. 11 А).

Адміністративний позов направлено позивачем поштовим зв"язком у 17 листопада 2024 року (а.с. 16), тобто в межах строку, встановленого ч. 2 ст. 286 КАС України, та надійшов до суду 25 листопада 2024 року.

Відповідно до полодення пункту 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадовоої особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по праві про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Отже звернувшись до управління поліції зі скаргою, позивач скористався правом на адміністративне оскарження постанови до вищестоящого органу та отримавши відмову не втратив право на відповідне судове оскарження.

Суд критично відноситься до тверджень відповідача про те, що в поданій заяві від 08 жовтня 2024 року позивач просив прийняти міри щодо правомірності винесення оскаржуваної постанови, а не просив її скасувати із обґрунтуванням своїх доводів і підстав.

В своїй заяві позивач виклав доводи в зв"язку з якими він вважє що постанова винесена протиправно та просив перевірити правомірність дій працівникив поліції щодо її складання. Таким чином, під час розгляду заяви позивача мало бути проведену перевірку щодо наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення та за результатами вказаної перевірки мало бути прийнято відповідне рішення. Окрім того, як вбачається з рапорту начальника СРПП ВПД № 1 ХРУП ГУНП у Хмельницькій області капітана поліції Сергія Оседця від 21 жовтня 2024 року під час розгляду заяви дійсно було досліджено відео докази вчинення правопорушення позивачем.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність поновлення позивачу строку для звернення до суду для подання позовної заяви про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72-77, 90, 241-243, 245-246, 250, 271, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду для подання позовної заяви про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено 23 грудня 2024 року.

Суддя О.В. Соловйов