Справа № 580/10113/24
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2024-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року справа № 580/10113/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши правилами спрощеного письмового провадження в залі суду адміністративну справу за позовом адвокатки Попельнухи Ю.І. від імені ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військову частину НОМЕР_2 про визнання протиправною відмови, бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

14.10.2024 адвокатка Попельнуха Ю.І. від імені ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) (далі позивач) подала у Черкаський окружний адміністративний суд позов до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) (далі відповідач 1) про:

визнання протиправною відмови відповідача 1 у звільненні позивача з військової служби відповідно до підп. г п.2 ч.4 ст.26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу за сімейними обставинами (у зв`язку з перебуванням на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років);

визнання протиправною бездіяльності відповідача 1 щодо не звільнення позивача з військової служби відповідно до вказаної вище норми Закону за сімейними обставинами (у зв`язку з перебуванням на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років);

зобов`язання відповідача 1 повторно розглянути рапорт позивача від 12.09.2024 про звільнення з військової служби відповідно до зазначеної вище норми Закону за сімейними обставинами (у зв`язку з перебуванням на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років);

стягнення з відповідача судових витрат.

Обґрунтовуючи зазначили, що позивач проходить військову службу у відповідача. 12.09.2024 звернувся рапортом та відповідним пакетом документів про звільнення з військової служби. Однак відповідач відмовив у задоволені рапорту листом. Тому звернувся до суду.

Ухвалою від 21 жовтня 2024 року суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та вирішив здійснювати її розгляд правилами спрощеного позовного провадження.

28.10.2024 від відповідача 1 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні адміністративного позову. Обґрунтовуючи зазначив, що розглянув рапорт позивача щодо звільнення з військової служби та 11.10.2024 надав письмову відповідь про відсутність підстав для задоволення рапорту. Надані позивачем копії свідоцтв про народження дітей свідчать, що їх батьком є ОСОБА_2 . Документи, які би свідчили про усиновлення або призначення позивача піклувальником неповнолітніх дітей відсутні. Копії свідоцтва про шлюб позивача з ОСОБА_3 , акт обстеження місця проживання від 26.08.2024, заяви ОСОБА_4 від 11.09.2024 не підтверджують факт перебування на утриманні позивача 3 дітей віком до 18 років. Перебування на утриманні у позивача однієї неповнолітньої дитини ОСОБА_5 не є підставою для звільнення з військової служби. Вважає, що позивач хоче ухилитися від виконання конституційного обов`язку щодо захисту Батьківщини, оскільки уклав шлюб із ОСОБА_3 14.08.2024, тобто після його мобілізації до лав ЗСУ. З 12.10.2024 позивач виключений зі списків особового складу відповідача і вибув до нового місця служби, а саме відповідача 2. Тому питання щодо розгляду рапорту позивача та прийняття відповідного рішення належить до компетенції відповідача 2.

04.11.2024 від представниці позивача адвокатки Попельнухи Ю.І. на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій просить задовольнити позовні вимоги. Обґрунтовуючи зазначила, що нотаріальною заявою дружини позивача ОСОБА_4 від 11.09.2024 підтверджується факт утримання позивачем усіх неповнолітніх дітей Доводи відповідача щодо ухилення від виконання конституційного обов`язку по захисту Батьківщини не обґрунтовані, оскільки з 14.08.2024 позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , від якого мають неповнолітню дитину ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто мають спільну дитину, що виключає наявність корисливих мотивів.

04.11.2024 від відповідача 1 на адресу суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначив, що повторний розгляд вказаного вище рапорту є неможливим, оскільки відповідач надав на нього відповідь 11.10.2024 та вона є незмінною.

Ухвалою від 14 листопада 2024 року суд задовольнив клопотання вх. №51466/24 адвокатки Попельнухи Ю.І., залучив до адміністративної справи співвідповідача Військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) (далі відповідач 2). Установив вказаному відповідачу строк до 29.11.2024 для надання: суду - відзиву на позовну заяву та всіх письмових і електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів і заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

26.11.2024 від відповідача 2 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову. Обґрунтовуючи зазначив, що обов`язок осіб, у сім`ї яких виховувалась дитина щодо її утримання виникає за умови відсутності у неї батьків, баби, діда, повнолітніх братів і сестер. У нього відсутні відомості про зміст рапорту позивача щодо його звільнення за сімейними обставинами та прийняте за результатами рішення. Вважає, що позов є безпідставним, оскільки у дітей, які проживають разом з позивачем є батько. Не доведено, що він з поважних причин немає можливості їх утримувати.

Усі подані документи суд долучив до матеріалів адміністративної справи.

Оскільки обґрунтовані заяви про розгляд справи з викликом сторін у судове засідання суду не надходили, зважаючи на відсутність необхідності призначити в справі експертизу або викликати для допиту свідків, суд вирішив справу розглянути правилами спрощеного провадження без такого виклику (у письмовому провадженні) на підставі письмових доказів.

Оцінивши доводи, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Згідно з довідкою ВЛК №539 від 27.08.2024 позивач визнаний придатним до військової служби.

27.08.2024 позивач призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за призовом під час мобілізації та доставлений для проходження базової загальновійськової підготовки до відповідача 1 згідно з поіменним списком військовозобов`язаних № 3/1818 від 27.08.2024.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.08.2024 №240 позивач зарахований до списків особового складу відповідача 1 та призначений солдатом резерву 2 взводу резерву солдатського складу 5 роти резерву солдатського складу військової частини НОМЕР_1 .

12.09.2024 позивач звернувся рапортом до командира взводу відповідача 1 ОСОБА_7 , в якому, посилаючись на підп.4 п.3 ч.12 ст.26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, повідомив про небажання продовжувати військову службу та просив звільнити його в запас Збройних Сил України у зв`язку з перебуванням на його утриманні трьох і більше дітей віком до 18 років. Зазначив, що родинні зв`язки підтверджуються свідоцтвом про шлюб та свідоцтвами про народження неповнолітніх дітей, а сам факт у тримання дітей та дружини підтверджується нотаріально посвідченою заявою дружини від 11.09.2024 №6615. У рапорті вказав перелік нотаріально завірених копій документів: свідоцтва про шлюб (Серія НОМЕР_6 ), свідоцтва про народження ОСОБА_5 (Серія НОМЕР_7 ), свідоцтва про народження ОСОБА_8 ( Серія НОМЕР_8 ), свідоцтва про народження ОСОБА_9 (Серія НОМЕР_9 ), свідоцтва про народження ОСОБА_10 (Серія НОМЕР_10 ), свідоцтва про народження ОСОБА_9 (Серія НОМЕР_11 ), свідоцтва про народження ОСОБА_11 (Серія НОМЕР_12 ), акту обстеження місця проживання від 26.08.2024, заяви ОСОБА_4 від 11.09.2024 № 6615.

Листом від 24.09.2024 № 2237 відповідач 1 на рапорт позивача повідомив, що рапорт не може бути задоволений, оскільки копії свідоцтв про народження дітей свідчать про те, що їх батьком є ОСОБА_2 . Документи, які б свідчили про усиновлення або призначення позивача піклувальником неповнолітніх дітей відсутні. Надані копії свідоцтв про шлюб позивача з ОСОБА_3 , акт обстеження місця проживання від 26.08.2024, заяви ОСОБА_4 від 11.09.2024 не підтверджують факт перебування на утриманні позивача 3 дітей віком до 18 років. Перебування на утриманні у позивача однієї неповнолітньої дитини ОСОБА_5 не є підставою для звільнення з військової служби.

У подальшому відповідач 1 видав наказ (по стройовій частині) №285 від 11.10.2024, згідно з яким позивач призначений солдатом резерву 99 запасної роти військової частини НОМЕР_2 , ВОС-100097А. З 12 жовтня 2024 року позивач виключений зі списків особового складу відповідача 1, справи та посаду здав і вибув до нового місця служби відповідача 2.

Тому позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи оцінку спірним обставинам, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби Закон України від 25 березня 1992 року № 2232-XII Про військовий обов`язок і військову службу (далі Закон №2232-ХІІ).

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Пунктом 6 ст.2 Закону №2232-XII передбачені такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ) введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Тому позивач проходить військову службу за призовом під час мобілізації та, виявивши небажання продовжувати військову службу, подав рапорт про звільнення з неї на підставі підп. 4 п.3 ч.12 ст.26 Закону №2232-ХІІ у зв`язку з утриманням трьох і більше дітей віком до 18 років.

Згідно з ч.7 ст. 26 Закону №2232-ХІІ звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України. У вказаному контексті суд урахував, що підстави звільнення з військової служби передбачені ст. 26 Закону №2232-XII.

Відповідно до п.233 Розділу XII Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі Положення), військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:

підстави звільнення з військової служби;

думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;

районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

При звільненні військовослужбовця з військової служби за рішенням командування військової частини відповідно до підпункту 1 пункту 35 цього Положення рапорт на звільнення військовослужбовцем не подається. У такому разі командуванням військової частини складається аркуш бесіди з військовослужбовцем за формою, визначеною Міністерством оборони України.

Згідно з абзацом першим п.234 Розділу XII Положення перед звільненням військовослужбовців уточнюються дані про проходження ними військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби.

Відповідно до п.241 Розділу XII Положення військовослужбовці за наявності кількох підстав, передбачених пунктами "б", "в", "д" частини третьої, підпунктами "б", "в", "г" пункту 1, підпунктами "а", "б" пункту 2 частини четвертої, підпунктами "а", "б", "в", "ґ", "к" пункту 1, підпунктами "а", "б", "в", "ґ" пункту 2, підпунктами "а", "б" пункту 3 частини п`ятої, підпунктами "а", "б", "в" пункту 1, підпунктами "а", "б", "г" пункту 2, підпунктами "а", "б" пункту 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", для звільнення можуть обрати за бажанням одну з них. Військовослужбовці за наявності підстав, передбачених підпунктами "й" або "к" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", звільняються з військової служби не пізніше ніж протягом трьох місяців з дня подання рапорту на звільнення.

У наказах командирів (начальників) для військовослужбовців, які звільняються з військової служби, можуть бути застосовані такі види заохочення, як оголошення подяки, нагородження грамотою, цінним подарунком, грошовою премією, занесення прізвища військовослужбовця до Книги пошани військової частини.

Накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин.

Для військовослужбовців, звільнених у запас або у відставку, які позитивно характеризувалися під час проходження військової служби, організовуються урочисті проводи:

звільнених командирів (начальників) військових підрозділів, військових частин і з`єднань - із шикуванням особового складу;

інших звільнених військовослужбовців - на загальних зборах військової частини.

Отже, за результатами розгляду рапорту позивача про звільнення з військової служби на підставі вказаних вище норм законодавства та доданих до рапорту документів відповідач 1 зобов`язаний був видати наказ, а саме за наявності достатніх правових і фактичних підстав - про звільнення з військової служби.

Відповідно до підп. 4 п.3 ч.12 ст. 26 Закону №2232-ХІІ, на який позивач посилався у рапорті, військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах, зокрема, під час дії воєнного стану перебування на утриманні у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

З 14.08.2024 позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_6 , від якого мають неповнолітню дитину ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дружина позивача має неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей.

У вказаному контексті відповідач 1 обґрунтовано урахував вимоги ст.122 Сімейного кодексу України (далі СК України), відповідно до якого дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Також суд урахував для правової оцінки спірних обставин висновки Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду ВС у справі №160/17962/23 щодо подібного права на відстрочку. Зокрема, суд дійшов висновку, що оскільки обов`язок по вихованню дитини з інвалідністю, приписами ч. 2 ст. 157 СК України покладено на її батька, а відповідно до ч.1 ст. 260 СК України вітчим реалізовує таке право на добровільних засадах, відсутні обґрунтовані підстави вважати, що на вітчима, за обставин цієї справи, розповсюджуються положення абз. 6 ч. 1 ст. 23 Закону № 2232-ХІІ.

За вказаною логікою позивач не має обов`язку утримувати дітей своєї дружини від іншого шлюбу. Для спростування такої презумпції він мав надати документ щодо наявності у нього батьківських прав на не своїх біологічних дітей, або інший доказ обов`язку її утримувати.

Відповідно до акту обстеження місця проживання, затвердженого старостою Худяківського старостинського округу від 26.08.2024, за адресою: АДРЕСА_4 ,- проживає сім`я, а саме позивач з дружиною ОСОБА_12 і їх спільною малолітньою дитиною ОСОБА_13 та неповнолітніми дітьми від попереднього шлюбу ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_7 . Зі слів дружини позивача ОСОБА_12 , позивач повністю утримує її та неповнолітніх дітей від попереднього шлюбу, оскільки їх рідний батько не бере участі у вихованні. У нотаріально посвідченій заяві від 11.09.2024, зареєстрованій в реєстрі за №6615, дружина позивача повідомила, що вона та її неповнолітні діти знаходяться на утриманні позивача.

Вказані вище документи позивач долучив до рапорту про звільнення з військової служби, але за змістом вони не відповідають ознакам достовірних доказів, позаяк дата обстеження проживання вказаної сім`ї стосується періоду відсутності позивача та його безпосередньої військової служби. Як наслідок, загальне посилання дружини на факт допомоги позивача не є достатнім щоб вважати відповідні факти та обставини доведеними.

Встановлені обставини доводять, що відповідач 1 отримав рапорт позивача, але відсутні належні, достовірні та допустимі докази щодо прийнятого рішення, як акту владно-розпорядчого характеру, за результатом розгляду. Натомість відповідач 1 повідомив листом від 24.09.2024 позивачу про розгляд отриманих документів та врахування факту, що діти не є його рідними або всиновленими.

Позовна вимога про зобов`язання відповідача 1 повторно розглянути рапорт позивача від 12.09.2024 про звільнення з військової служби відповідно до зазначеної вище норми Закону за сімейними обставинами (у зв`язку з перебуванням на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років), не підлягає задоволенню, оскільки на дату вирішення спірних правовідносин позивач виключений зі списків особової частини відповідача 1 та знаходиться на службі у відповідача 2. При цьому рапорт йому на звільнення позивача з пакетом документів для підтвердження визначених законом обставин для його звільнення від служби позивачем не подавався. Отже, він його права не порушив, позаяк матеріали на звільнення позивача в нього відсутні, право на звільнення від служби, яку позивач несе у відповідача 2, не порушене і заявлені позовні вимоги не обґрунтовані.

Зважаючи на відсутність доказів понесення позивачем судових витрат зі сплати судового збору за звернення з позовною заявою до адміністративного суду, відсутні підстави для їх розподілу відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2-20, 72-78, 138-139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні позову адвокатки Попельнуха Ю.І. від імені ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) визнання протиправною відмови Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) у його звільненні з військової служби відповідно до підп. г п.2 ч.4 ст.26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу за сімейними обставинами (у зв`язку з перебуванням на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років), визнання протиправною бездіяльності щодо не звільнення з військової служби відповідно до вказаної вище норми Закону за сімейними обставинами (у зв`язку з перебуванням на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років) та зобов`язання повторно розглянути рапорт від 12.09.2024 про звільнення з військової служби відповідно до зазначеної вище норми Закону за сімейними обставинами (у зв`язку з перебуванням на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та підписане 19.12.2024.