Справа № 460/7549/24
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/7549/24 пров. № А/857/23183/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Іщук Л.П., Сеника Р.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2024 року у справі № 460/7549/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

суддя (судді) в суді першої інстанції Дорошенко Н.О.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення 20 серпня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі також відповідач) та просив суд:

- визнати протиправними дії щодо не переведення з пенсії по віку на пенсію по 2-й групі інвалідності, не нарахування та невиплати позивачу пенсії згідно вимог Рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р(11)/2021 відповідно до статті 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 230/96-ВР, Рішення Конституційного Суду України від 03.04.2024 у справі № 4-р(І)2024 та постанови Верховного Суду від 17.04.2024 у справі № 460/20412/23;

- зобов`язати відповідача перевести позивача з пенсії по віку на пенсію по 2-й групі інвалідності, здійснити перерахунок основної пенсії позивача відповідно до рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-р (1)/2021, відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 230/96-ВР, Рішення Конституційного Суду України від 03.04.2024 у справі № 4-р(І)2024 та постанови Верховного Суду від 17.04.2024 у справі № 460/20412/23 у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та нараховувати і виплачувати позивачу основну пенсію у розмірі не менше восьми мінімальних пенсій за віком з набранням законної сили судового рішення.

Позов обґрунтовує тим, що він є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи та перебуває на обліку у відповідача як отримувач пенсії за віком. З огляду на рішення Конституційного Суду України №1-р(ІІ)/2021 від 07 квітня 2021 року та відповідно до положень статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» він звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою щодо переведення його на пенсію по інвалідності 2-ї групи пов`язаної із захворюванням внаслідок аварії на ЧАЕС, та проводити нарахування та виплачувати пенсію у розмірі 8-ти мінімальних пенсій за віком. Відповідач в задоволенні такої заяви відмовив, що зумовило звернення позивача до суду.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2024 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 пенсії згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р(11)/2021, відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 230/96-ВР.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області з дати набрання законної сили судовим рішенням в цій справі здійснити перерахунок основної пенсії ОСОБА_1 згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-р (1)/2021, відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №230/96-ВР, у розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком та виплачувати основну пенсію у розмірі не менше 8-ми мінімальних пенсій за віком.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області подало апеляційну скаргу. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує невірним застосуванням судом першої інстанції норми матеріального права, що привело до порушення в свою чергу норми процесуального права.

Зазначає, що при ухваленні рішення у справі № 460/7549/24 суд першої інстанції неналежно дослідив докази та не врахував, що ОСОБА_1 виплячується пенсія згідно зі ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058- IV, а не ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується рішенням про перерахунок пенсії №75 від 10.06.2024 року.

Вказує, що ОСОБА_1 , згідно із електронною пенсійною справою, перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Рівненській області та отримує пенсію за віком згідно зі ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV

Звертає увагу колегії суду апеляційної інстанції, що на час звернення з даним позовом до суду, позивач до відповідача із заявою про перехід з пенсії по віку на пенсію по інвалідності II групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, тобто з пенсії, призначеної за нормами статті 27 Закону №1058- IV на пенсію за нормами статті 54 Закону №796-XII, не звертався і доказів протилежного не надав.

Просить скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду по справі від 20 серпня 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження згідно положень статті 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з огляду на наступні підстави.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (1 категорії), має інвалідність ІІ групи внаслідок аварії на ЧАЕС, такі відомості відображені в електронній пенсійній справі позивача. Позивач отримує пенсію за віком, розраховану на умовах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З 01.06.2024 розмір пенсії позивача за віком становить 13205,42 грн, додаткова пенсія по Постанові КМУ №112 - 227,76 грн, доплата по ст. 39 Закону № 796-ХІІ - 13400,00 грн, розмір пенсії з надбавками 27104,01 грн, з урахуванням максимального розміру - 23610,00 грн.

07.06.2024 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області надійшла заява ОСОБА_1 , в якій він, покликаючись на Рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р(11)/2021, постанову Верховного Суду від 17.04.2024 у справі № 460/20412/23 відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», просив провести йому перерахунок основної пенсії за період з 01.07.2021 відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р(11)/2021, відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 230/96-ВР, у розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком та виплачувати основну пенсію в розмірі не менше 8-ми мінімальних пенсій за віком.

Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області листом від 05.07.2024 № 7902-6639/Т-02/8-1700/24 на звернення ОСОБА_1 щодо перерахунку та виплати пенсії у розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відмовило, вказавши, зокрема, про те, що згідно з електронною пенсійною справою відповідно до поданих заяв він з 01.07.2021 до 01.04.2022 отримував пенсію по інвалідності на умовах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 01.04.2022 по даний час - пенсію за віком на умовах цього ж Закону.

Орган Пенсійного фонду зауважив, що розмір отримуваної позивачем пенсії за віком є більшим від розміру пенсії по інвалідності ІІ групи відповідно до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». З огляду на викладене та матеріали пенсійної справи, немає підстав для перерахунку пенсії позивача та виплати її у розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком.

Крім цього, відповідач вказав, що відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, заява про переведення з одного виду пенсії на інший (додаток 1 до цього Порядку) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України.

Вважаючи, що відповідач протиправно відмовив у переведенні позивача на пенсію по інвалідності 2-ї групи та у виплаті пенсії в розмірі, встановленому в статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р(11)/2021, позивач звернувся за судовим захистом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність доводів відповідача на обґрунтування правомірності оскарженої поведінки про те, що позивачу призначено пенсію на умовах Закону № 1058-IV, а не відповідно до статті 54 Закону № 796-XII. Суд зазначає, що буквальний зміст проаналізованої вище статті 54 Закону № 796-XII дає підстави для її застосування в усіх випадках (незалежно від умов призначення пенсії), визначальним при цьому є статус пенсіонера - особи з інвалідністю, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою.

Суд першої інстанції зазначив, що в межах спірних правовідносин поведінка відповідача, який відмовив позивачу у виплаті основної пенсії в розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком як особі з інвалідністю ІІ групи, яка пов`язана з наслідками Чорнобильської катастрофи, критеріям правомірності не відповідає, а тому порушене право позивача підлягає судовому захисту.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території, визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII від 28.02.1991.

Метою та завданнями Закону №796-XII є захист громадян, які постраждали внаслідок: 1) Чорнобильської катастрофи; 2) інших ядерних аварій та випробувань; 3) військових навчань із застосуванням ядерної зброї.

Відповідно до частини першої статті 49 Закону №796-XII пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді:

а) державної пенсії;

б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , згідно із електронною пенсійною справою, перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Рівненській області та отримує пенсію за віком згідно зі ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Стаття 9 Закону № 1058-IV в частині першій встановлює, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При цьому, пунктом 13 розділу ХV Прикінцеві положення Закону № 1058 встановлено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором.

Проте, як встановлено судом першої інстанції, що в заяві від 30.05.2024, яка отримана відповідачем 07.06.2024, ОСОБА_1 не висловлював прохання щодо переведення його на інший вид пенсії, а лише просив провести перерахунок основної пенсії відповідно до статті 54 Закону № 796-XII та виплачувати пенсію в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком.

Колегія суддів погоджується із твердженнями апелянта, що оскільки, ОСОБА_1 не виявив своє волевиявлення та не звернувся із заявою про перехід на пенсію по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків за нормами ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відтак відсутні підстави вважати протиправними дії пенсійного органу.

Проте, колегія суддів звертає увагу, що позивач може реалізувати своє право на пенсію в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком відповідно до статті 54 Закону № 796-XII у редакції Закону №230/96-ВР після звернення до відповідача із заявою про перехід на пенсію по інвалідності за нормами Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Алеційний суд вказує, що Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 10.12.2024 по справі №240/1121/24 дійшов висновку що законодавець вчергове порушив право на належний рівень соціального захисту та засадничий обов`язок держави щодо відшкодування завданої шкоди особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у зв`язку з чим до спірних правовідносин у цій справі слід застосувати норми Закону № 796-XII у редакції Закону № 230/96-ВР. Тобто, в межах спірних правовідносин, після переходу на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивач набуде права на виплату пенсії в розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком як особі з інвалідністю ІІ групи, яка пов`язана з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Враховуючи вищеневедене, колегія суддів робить висновок про передчасність позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх. У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими. Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно з приписами пункту другого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів дійшла висновку про скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області задовольнити.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2024 року у справі № 460/7549/24 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Л. П. Іщук
Р. П. Сеник