Справа № 520/11249/24
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2024-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 р. Справа № 520/11249/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Головного управління Національної поліції в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.09.2024, головуючий суддя І інстанції: Супрун Ю.О., м. Харків, повний текст складено 18.09.24 по справі № 520/11249/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Харківській області

про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області № 326 від 11.04.2024 про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 17.04.2024 №166 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби з 18.04.2024;

- поновити ОСОБА_1 на займаній на час звільнення посаді старшого інспектора роти швидкого реагування полку поліції особливого призначення ГУНП в Харківській області з 18.04.2024;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 18.04.2024 по день поновлення на роботі;

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на займаній на час звільнення посаді старшого інспектора роти швидкого реагування полку поліції особливого призначення ГУНП в Харківській області з 18.04.2024 року та стягнення з Головного управління Національної поліції в Харківській області грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 18.04.2024 року в межах суми стягнення за один місяць.».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що особливості відрядження поліцейських законодавчо передбачено виключно за їх згодою, у випадку невиконання відповідного наказу не є порушеннями Присяги поліцейського, передбаченої ч. 1 ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію» ч. 1 ст. 5, п. 1, 4 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію».

Крім того, з боку відповідача не доведено та не обґрунтовано питання обрання найтяжчого виду дисциплінарного стягнення, та неможливість застосування інших видів дисциплінарного стягнення.

Серед іншого також зазначено, що наявний факт невиконання позивачем вказівки прямого керівника про вибуття до м. Одеса, проте наказ від 23.02.2024 № 19 о/с дск результати невиконання якого спричинили виникнення спірних правовідносин, видано не прямим начальником позивача, а старшим прямим начальником, у свою чергу, обов`язковість згоди поліцейського на відрядження виключає наявність такої обов`язкової складової дисциплінарного проступку у вигляді вини, що мало бути, проте не було встановлено під час службового розслідування.

Застосування найсуворішого дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є надмірним, що кореспондується з правовою позицією Верховного Суду у справах №821/1180/18, №2040/6162/18.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.09.2024 задоволено позов.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області № 326 від 11.04.2024 про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 17.04.2024 №166 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби з 18.04.2024.

Поновлено ОСОБА_1 на займаній на час звільнення посаді старшого інспектора роти швидкого реагування полку поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Харківській області з 18.04.2024.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18.04.2024 по 18.09.2024 у розмірі 31618 гривень 40 копійок.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на займаній на час звільнення посаді старшого інспектора роти швидкого реагування полку поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Харківській області з 18.04.2024.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Харківській області середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць.

Головне управління Національної поліції в Харківській області, не погодившись із судовим рішенням, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не повне з`ясування обставин справи, що призвело до неправомірного висновку, просило його скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки обставинам вчинення позивачем дисциплінарного проступку, не врахував, що матеріалами службового розслідування підтверджено капітан поліції ОСОБА_1 не виконав наказ керівника ГУНП в Харківській області від 23.02.2024 № 19 о/с дск, у службове відрядження до м. Одеса не відбув, отже у найважчі часи обрав пасивну поведінку, чим на власному прикладі показав повне нехтування та зневаження своїм статусом та посадою поліцейського, абсолютно безвідповідальним ставленням його до Українського народу, якому він зобов`язаний служити, свої службових обов`язків, що є грубим порушенням службової дисципліни та абсолютно дискредитує позивача як поліцейського.

Звертає увагу, що пом`якшуючих обставин вини капітана поліції ОСОБА_1 не встановлено.

Зазначає, що однією з причин неможливості виконання наказу, ОСОБА_1 зазначив поганий психологічний стан, хоча до медичних установ з цього приводу не звертався, за час служби зарекомендував себе з негативного боку, свою провину не визнав, у зв`язку з чим комісія прийшла до висновку, що це є обтяжуючими обставинами.

Однак, в даній справі, суттєвою обставиною, за якої вчинений дисциплінарний проступок є воєнний стан, тобто той стан, коли на поліцейського покладено додаткові повноваження, а Український народ розраховує на те. що поліцейські як представники держави, будуть сумлінно виконувати свої обов`язки.

Отже, наведені заявником причини невиконання наказу керівника ГУНП в Харківській області у вигляді подання рапорту на звільнення Головним управлінням Національної поліції в Харківській області, в умовах дії воєнного стану, не можуть бути кваліфіковані у якості виправдання вчинення дисциплінарного проступку.

Також, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, в частині суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині присудженого ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу та прийняти в цій частині постанову, якою стягнути на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 43 978, 32 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що між датою звільнення позивача 18.04.2024 по день, що передує поновленню позивача на посаді - 17.09.2024 часовий проміжок вимушеного прогулу тривалістю 153 календарних дні, а не 110 календарних днів, як зазначив суд першої інстанції.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ОСОБА_1 проходив службу в лавах Національної поліції на посаді старшого інспектора роти швидкого реагування полку поліції особливого призначення ГУНП в Харківській області, мав спеціальне звання капітан поліції.

ГУНП в Харківській області видано наказ від 23.02.2024 № 19 о/с дск «Про відрядження поліцейських ППОП ГУНП в Харківській області до м. Одеса».

Серед списку відряджених також рахувався позивач (витяг з нетаємної частини наказу додається в складі матеріалів службового розслідування).

Вказаний наказ видано відповідно до Законів України «Про Національну поліцію», «Про правовий режим воєнного стану», Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану України (зі змінами), з метою надання практичної допомоги по виконанню завдань, покладених на Національну поліцію України, у взаємодії з підрозділами (військовими частинами) ЗСУ та іншими складовими сектору безпеки і оборони України з відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України, на підставі низки шифротелеграм та наказів ГУНП в Харківській області.

Вказаний наказ було доведено, у тому числі, позивачу керівництвом ППОП ГУНП в Харківській області в усній формі 24.02.2024 та 26.02.2024 підполковник поліції ОСОБА_2 запитав у відряджених поліцейських про готовність ними виконати наказ від 23.02.2024 № 19 о/с дск, з приводу чого велась відеозйомка.

ОСОБА_1 до м. Одеса не виїхав, мотивуючи це проблемами зі станом здоров`я, сімейними проблемами, а також, фактом відсторонення від виконання службових обов`язків за відповідним наказом командира ППОП полковника поліції Щебетуна С.В., про що повідомив полковника поліції ОСОБА_2 , котрий проводив інструктаж по відрядженню та готовності відбуття у відрядження.

В ході розгляду справи судом не встановлено, а сторонами по справі не доведено належними (жодним) доказами факт відсторонення від виконання службових обов`язків за відповідним наказом командира ППОП полковника поліції ОСОБА_3 - ОСОБА_1 старшого інспектора роти швидкого реагування полку поліції особливого призначення ГУНП в Харківській області, капітана поліції.

Полковником поліції ОСОБА_2 на ім`я начальника ГУНП в Харківській області складено рапорт 13.03.2024 з проханням надання дозволу щодо ініціації службового розслідування у тому числі, з обставин, що стосуються позивача.

14.03.2024 ГУНП в Харківській області було видано наказ № 667 про призначення відносно заявника службового розслідування щодо невиконання останнім наказу ГУНП в Харківській області від 23.02.2024 № 19 о/с дск «Про відрядження поліцейських ППОП ГУНП в Харківській області до м. Одеса» та створено Дисциплінарну комісію у складі 4 осіб, а саме: голови комісії - заступника командира ППОП ГУНП в Харківській області підполковника поліції Кононіхіна С.В., старшого інспектора ВКЗ ППОП ГУНП в Харківській області майора поліції Куштима І.М., інспектора ВКЗ ППОП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , помічника начальника штабу ППОП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_5 .

Результати проведеного службового розслідування оформлені висновком Дисциплінарної комісії від 28.03.2024.

У тексті Висновку діяння/вчинок позивача за подією не виконання наказу керівника ГУНП в Харківській області було кваліфіковано Дисциплінарною комісією у якості вчинення дисциплінарного проступку - невиконання пунктів 1, 2 частини 1 статті 18, п. 1, 4 частини 3 статті 1, частини 1 статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», в частині не дотримання законів України та є такими, що явно не направлені на вірне служіння Українському народові та його дії є не сумлінним виконанням службових обов`язків.

Висновок містить пропозицію Дисциплінарної комісії з приводу застосування до заявника дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

Висновок 28.03.2024 був затверджений начальником Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Начальником ГУНП в Харківській області 11.04.2024 було видано наказ № 326, яким до старшого інспектора роти швидкого реагування полку поліції особливого призначення ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_1 з відображених у висновку мотивів було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

ГУНП в Харківській області 17.04.2024 було видано наказ № 166 о/с, яким на реалізацію наказу ГУНП в Харківській області від 11.04.2024 № 326 заявника було звільнено зі служби в поліції на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному аналізі в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд виходить з таких мотивів та норм права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

За визначенням статті 3 Закону № 580-VIII у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною 1 статті 17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

У частині 1 статті 18 Закону № 580-VIII передбачені обов`язки поліцейського зокрема: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Частиною 1 ст. 59 Закону № 580-VIII визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських.

Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України. Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Метою цих Правил є урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції.

Статтею 64 Закону № 580-VIII визначена Присяга працівника поліції. Так, відповідно до вказаної норми особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ (надалі - Дисциплінарний статут) визначається сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

У відповідності до ч. 2 ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їх повноважень та відповідно до закону; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейські виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижуючи честь і гідність людини; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватись правил внутрішнього розпорядку.

Частиною 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту встановлено, що до змісту службової дисципліни також віднесено такі обов`язки поліцейського як: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Приписами ст. 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до положень ст. 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до частини 7 статті 19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Згідно з частиною 8 статті 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

У відповідності до пункту 3 статті 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України щодо виконання дисциплінарних стягнень - дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

Підставою для застосування до поліцейського дисциплінарних стягнень, перелік яких визначено у статті 13 Дисциплінарного статуту є вчинення дисциплінарного проступку, тобто протиправних, винних дій чи бездіяльність, що полягає в порушенні поліцейським службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Перелічені у статті 13 Дисциплінарного статуту види дисциплінарних стягнень застосовуються виходячи із обставин і характеру проступку, особи поліцейського, обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередньої поведінки поліцейського, його ставлення до служби, ступеня його вини.

Звільнення зі служби в поліції є найсуворішим видом дисциплінарного стягнення за порушення службової дисципліни та є крайнім заходом дисциплінарного впливу. Передумовою звільнення поліцейського за вчинення дисциплінарного правопорушення, пов`язаного зі здійсненням службової діяльності, має бути грубе порушення службової дисципліни, встановлене внаслідок ретельного службового розслідування та підтверджене належним доказами.

Відповідно до ч. 10 ст. 14 Дисциплінарного статуту порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 893 від 07.11.2018 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2018 р. за № 1355/32807.

Пунктом 1 розділу 2 Порядку №893 передбачено, що підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до п. 1 розділу 5 Порядку № 893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Приписами п.п.2 та 3 розділу 4 Порядку №893 визначено, що поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, під час його проведення має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають стосунок до справи; ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, Законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами; подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; брати участь у розгляді справи на відкритому засіданні дисциплінарної комісії; користуватися правничою допомогою, послугами представника.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень.

Відповідно до пункту 1 розділу V Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Згідно з п. 4 розділу V Порядку №893 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

На підставі п.1 Розділу VI Порядку №893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

У разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення

Відповідно до п. 4 розділу 6 Порядку №893 в описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування: обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних"), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку; обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України; причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення.

Положеннями ст. 16 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів.

До строку проведення службового розслідування не зараховується документально підтверджений час перебування поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, у відрядженні, на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) або у відпустці.

Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Згідно із ч. 12 ст.19 Дисциплінарного статуту у разі притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського, який має дисциплінарне стягнення і вчинив дисциплінарний проступок, дисциплінарне стягнення, що застосовується, повинно бути суворішим, ніж попереднє.

Матеріалами справи підтверджено, що на підставі висновків службового розслідування позивача за допущення порушень службової дисципліни, що виразилось у порушенні Присяги поліцейського, передбаченої ч. 1 ст. 64 Закону України "Про Національну поліцію" в частині не гідного несення високого звання поліцейського та не виконання своїх службових обов`язків; ч. 1 ст. 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України в частині невиконання наказу керівника; пункту 1, 4 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України в частині не виконання Присяги, невиконання наказу керівника; пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" в частині порушення обов`язку виконати наказ та не дотримання Присяги, а також підриву авторитету Національної поліції України.

Так, службовим розслідуванням було встановлено наступне.

На виконання вимог Законів України «Про Національну поліцію», «Про правовий режим воєнного стану», Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про ведення воєнного стану України» (зі змінами) з метою надання практичної допомоги по виконанню завдань, покладених на Національну поліцію України, у взаємодії з підрозділами (військовими частинами) Збройних Сил України та іншими складовими сектору безпеки і оборони України з відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України, на підставі шифротелеграми від

16.02.2024 № 7542, а також згідно з наказом ГУНП в Харківській області від 23.02.2024 № 19 о/с дск «Про відрядження поліцейських ППОП ГУНП в Харківській області до м. Одеса», 26.02.2024 повинні були виїхати у вищевказане відрядження поліцейські ППОП ГУНП в Харківській області, яким 24.02.2024 о 09.15 було оголошено начальником штабу ППОП ГУНП в Харківській області підполковником поліції Лук`яновим В.М. в присутності командира батальйону № 1 ППОП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 , заступника командира батальйону № 1 ППОП ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_7 наказ начальника ГУНП в Харківській області від 23.02.2024 № 19 о/с дск «Про відрядження поліцейських ППОП ГУНП в Харківській області до м. Одеса».

Оголошення наказу записувалося на портативний відеореєстратор (інв. № /4). На відео за реєстраційними номерами ОТ72804__0005, ОТ72804__0006, HY72804__0007_IMP вбачається, що підполковник поліції ОСОБА_2 оголошує зібраному особовому складу, шляхом зачитування, наказ ГУНП в Харківській області від 23.02.2024 № 19 о/с дск «Про відрядження поліцейських ППОП ГУНП в Харківській області до м. Одеса».

Згідно з наказу у відрядження повинні були відбути наступні поліцейські:

1. Капітан поліції ОСОБА_1 (0031504), старший інспектор роти швидкого реагування полку поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Харківській області;

2. Капітан поліції ОСОБА_8 (0083457), командир взводу № 3 роти № 1 батальйону № 2 полку поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Харківській області; ..... та інші.

Під час оголошення наказу особовому складу підполковник поліції у кожного із зазначених поліцейських у відрядження спитав чи готові вони до виїзду. Капітан поліції ОСОБА_1 , старший сержант поліції ОСОБА_9 та старший сержант поліції ОСОБА_10 відмовились від виконання наказу. Після оголошення наказу підполковник поліції ОСОБА_2 визначив час та місце збору особового складу, що повинен був відбути у відрядження.

26.02.2024 відбулось шикування поліцейських задіяних на виїзд у відрядження до м. Одеси, яке зафіксоване на портативний відеореєстратор (інв. № /4), де на відеозаписах за реєстраційними номерами HY72804__0005, ОТ72804__0006, ИУ72804__0007_ШР

видно, як підполковник поліції ОСОБА_2 зачитує наказ ГУНП в Харківській області від 24.02.2024 № 19 о/с дск «Про відкликання та відрядження

поліцейських ППОП ГУНП в Харківській області до м. Одеса», акцентує увагу на кожному поліцейському чи готовий виконувати наказ та убувати у відрядження, на що поліцейський відповідає йому.

Аналізом відео запису № HY33622__0004 встановлено, що на 1 хв. 43 сек. капітан поліції ОСОБА_1 відмовився виконувати наказ та відбути у відрядження.

Таким чином 26.02.2024 о 09.00 перед виїздом у відрядження до м. Одеса три з 32 поліцейських відмовились від виконання наказу начальника ГУНП в Харківській області від 23.02.2024 № 19 о/с дск «Про відкликання та відрядження поліцейських ППОП ГУНП в Харківській області до м. Одеса», які були внесені в наказ про відрядження та не виїхали до м. Одеса, а саме: капітан поліції ОСОБА_1 , старший сержант поліції ОСОБА_9 та старший сержант поліції ОСОБА_10 .

У зв`язку з невиконання наказу від 23.02.2024 № 19 о/с дск вищевказаними поліцейськими, наказом ГУНП в Харківській області від 29.02.2024 № 23 о/с дск було сформовано резервний список поліцейських ППОП ГУНП в Харківській області для виїзду у відрядження до м. Одеси.

В рамках проведення службового розслідування було опитано командира роти батальйону № 1 ППОП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 який пояснив, що під час несення служби 24.02.2024 він перебував на місці дислокації підрозділу. Того ж дня він був присутній під час доведення до особового складу наказу ГУНП в Харківській області від 23.02.2024 № 19 о/с дск «Про відрядження поліцейських ППОП ГУНП в Харківській області до м. Одеса». Начальник штабу ППОП ГУНП в Харківській області підполковник поліції ОСОБА_2 довів шляхом читання вказаний наказ.

Опитаний поліцейський взводу № 1 роти № 3 батальйону № 2 ППОП ГУНП в Харківській області старший сержант поліції ОСОБА_11 пояснив, що ОСОБА_2 зачитав поліцейським полку наказ від 23.02.2024 № 19 о/с дск про відрядження поліцейських ППОП до м. Одеса на підставі якого вони повинні виїхати 26.02.2024 до м. Одеса в підпорядкування ОШБ «Лють». 26.02.2024 вони разом з іншими поліцейськими зазначеними в цьому наказі були на шикуванні, де їм знову зачитали вищевказаний наказ. З ним та іншими поліцейськими був проведений інструктаж та вони виїхали у вищевказане відрядження до м. Одеси, чим виконали даний наказ.

В рапорті начальника штабу ППОП ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_2 на ім`я начальника ГУНП в Харківській області від 24.02.2024 № 698/119-21/05-2024 зазначено, що 24.02.2024 підполковник поліції ОСОБА_2 в усній формі (шляхом читання) оголосив наказ начальника ГУНП в Харківській області від 23.02.2024 № 19 о/с дск «Про відрядження поліцейських ППОП ГУНП в Харківській області до м. Одеса» до особового складу ППОП, зазначених у наказі на відрядження. Всім поліцейським були зрозумілі вимоги наказу та поставлені завдання для виконання, але 3 поліцейських відмовились від виконання наказу.

Старший інспектор роти швидкого реагування ППОП ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_1 пояснив, що 24.02.2024 підполковником поліції ОСОБА_2 йому та іншим поліцейським ППОП було доведено наказ ГУНП в Харківській області від 23.02.2024 № 19 о/с дск про відрядження поліцейських ППОП до м. Одеса. На питання ОСОБА_2 чи готовий він виїздити у відрядження до м. Одеса, ОСОБА_1 відповів, що у зв`язку із поганим морально-психологічним станом, перенесеним стресом та проблемами в сім`ї, він не може виконувати бойові завдання.

26.02.2024 він прибув на шикування у відрядження до м. Одеса в зазначене місце та час. Під час шикування підполковник поліції ОСОБА_2 повторно зачитав наказ ГУНП в Харківській області від 23.02.2024 № 19 о/с дск про відрядження поліцейських ППОП до м. Одеса та перевірив наявність особового складу та готовність на виїзд. Під час шикування було зачитано його прізвище, де він зазначив що причинами невиїзду в відрядження залишаються ті, які він повідомив 24.02.2024. У відрядження не убув та продовжив нести службу згідно з графіком. До медичних закладів та установ за медичною допомогою не звертався.

Поліцейський взводу № 2 роти № 1 батальйону № 1 ППОП ГУНП в Харківській області старший сержант поліції ОСОБА_9 пояснив, що 24.02.2024 він прибув на шикування, де підполковник поліції ОСОБА_2 зачитав наказ ГУНП в Харківській області від 23.02.2024 № 19 о/с дск про відрядження поліцейських ППОП до м. Одеса. В даному наказі прозвучало його прізвище. На питання підполковника поліції ОСОБА_2 чи готовий він виїздити у відрядження, відповів, що не може у зв`язку із сімейними обставинами та погіршенням стану здоров`я. 26.02.2024 він прибув на шикування у відрядження до м. Одеса. Під час шикування підполковник поліції ОСОБА_2 повторно зачитав наказ ГУНП в Харківській області від 23.02.2024 № 19 о/с дск про відрядження поліцейських ППОП до м. Одеса та перевірив наявність особового складу задіяного у відрядження. Під час шикування ОСОБА_9 було вказано, що він не може виїхати у відрядження у зв`язку із сімейними обставинами та станом здоров`я. У відрядження до м. Одеса не убув та продовжив нести службу.

Поліцейський взводу № 1 роти № 1 батальйону № 1 ППОП ГУНП в Харківській області старший сержант поліції ОСОБА_10 пояснив, що 24.02.2024 року він прибув на шикування особового складу, де підполковник поліції ОСОБА_2 зачитав наказ ГУНП в Харківській області від 23.02.2024 № 19 о/с дск про відрядження поліцейських ППОП до м. Одеса. Після оголошення наказу підполковник поліції ОСОБА_2 запитав у ОСОБА_10 чи готовий він виконувати наказ та їхати у відрядження, на що він відповів, що за сімейними обставинами 26.02.2024 поїхати у відрядження до м. Одеса не може. Після чого поїхав за місцем мешкання до м. Красноград. 26.02.2024 близько 07.00 ОСОБА_10 відчув погіршення стану здоров`я, а саме підвищення артеріального тиску та зателефонував сімейному лікарю, а та в свою чергу призначила йому прийом з 09 до 10 години. Приблизно о 08.00 - 08.30 він зателефонував своєму командирові капітану поліції ОСОБА_12 та повідомив, що буде йти на прийом до лікаря так, як почуває себе погано. Перебуваючи у лікарні, приблизно о 09.00 йому зателефонував заступник командира батальйону №1 підполковник поліції ОСОБА_7 і запитав де він знаходиться на що він відповів, що перебуває у лікарні на прийомі у лікаря. Після того, як лікар оглянув ОСОБА_10 йому було відкрито лікарняний з 26.02.2024 по 05.03.2024. 06.03.2024 вийшов на службу. У відрядження не поїхав.

Опитаний командир взводу № 1 роти № 1 батальйону № 1 ППОП ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_12 пояснив, що в його підпорядкуванні перебуває старший сержант поліції ОСОБА_10 , який 26.02.2024 близько 08.00 зателефонував йому та повідомив, що він направляється до медичного закладу за місцем мешкання в м. Красноград, Харківської області на прийом до лікаря та приблизно об 11.00 ОСОБА_10 знову зателефонував та сказав, що відкрив лікарняний.

В ході службового розслідування було опитано заступника командира батальйону № 1 ППОП ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_7 , який пояснив, що 26.02.2024 він був присутній на шикуванні поліцейських, які виїжджали у відрядження до м. Одеса. Під час шикування було виявлено відсутність поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону № 1 ППОП ГУНП в Харківській області старшого сержанта поліції ОСОБА_10 , який повинен був їхати у відрядження з іншими поліцейськими. Через деякий час на місце шикування прибув командир взводу № 1 роти №1 батальйону № 1 ППОП ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_12 та повідомив, що йому близько 08.00 зателефонував ОСОБА_10 та повідомив, що він направляється до медичного закладу за місцем мешкання в м. Красноград, Харківської області на прийом до лікаря та приблизно об 11.00 ОСОБА_10 знову зателефонував та сказав, що відкрив лікарняний.

Опитаний командир батальйону № 1 ППОП капітан поліції ОСОБА_6 пояснив, що 24.02.2024 т.в.о. командира ППОП - начальник штабу ППОП ГУНП в Харківській області підполковник поліції ОСОБА_2 в період часу з 8.00 до 11.00 довів до особового складу ППОП, задіяних у відрядження наказ ГУНП в Харківській області від 23.02.2024 № 19 о/с дск про відрядження поліцейських ППОП до м. Одеса. Під час ознайомлення поліцейських з вищевказаним наказом, шляхом його читання, ОСОБА_2 акцентував увагу на кожному поліцейському вказаному в наказі та запитував про готовність до виїзду у відрядження. Капітан поліції ОСОБА_1 , старший сержант поліції ОСОБА_10 та старший сержант поліції ОСОБА_9 відмовились виконувати наказ. 26.02.2024 під час шикування та інструктажу перед виїздом у відрядження поліцейських відповідно до наказу ГУНП в Харківській області від 23.02.2024 № 19 о/с дск, підполковник поліції ОСОБА_2 повторно запитав у кожного про готовність до виїзду та виконання наказу начальника ГУНП, але капітан поліції ОСОБА_1 та старший сержант поліції ОСОБА_9 відмовились виконувати наказ та не виїхали у відрядження, а старший сержант поліції ОСОБА_10 взагалі не з`явився та також не виконав наказ від 23.02.2024 № 19 о/с дск.

Опитаний заступник командира роти № 3 батальйону № 2 ППОП ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_13 надав пояснення аналогічні поясненням ОСОБА_6 .

Таким чином, в ході проведення службового розслідування було встановлено, що 24.02.2024 о 09.30 начальником штабу ППОП ГУНП в Харківській області підполковником поліції ОСОБА_2 в присутності командира батальйону №1 ППОП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 , заступника командира батальйону №1 ППОП ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_7 та заступника командира роти № 3 батальйону № 2 ППОП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_13 із фіксуванням приладами фото- відео фіксації було оголошено поліцейським ППОП ГУНП в Харківській області наказ ГУНП в Харківській області від 23.02.2024 № 19 о/с дск «Про відрядження поліцейських ППОП ГУНП в Харківській області до м. Одеса».

26.02.2024 в період часу з 08.00 до 10.00 не виконали наказ начальника ГУНП в Харківській області генерала поліції третього рангу Володимира Тимошка від 23.02.2024 № 19 о/с дск наступні поліцейські: капітан поліції ОСОБА_1 , старший сержант поліції ОСОБА_10 та старший сержант поліції ОСОБА_9 .

Вищевказані факти підтверджуються поясненнями:

- командира батальйону № 1 ППОП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 ;

- заступника командира № 1 ППОП ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_7 ;

- командира взводу № 1 роти № 1 батальйону 1 ППОП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_14 ;

- поліцейського взводу № 1 роти № 3 батальйону № 2 ППОП ГУНП в Харківській області старший сержант поліції ОСОБА_11 ;

- відеофайлами з портативного відеореестратора (інв. № /4) HY72804__0005, HY72804__0006, HY72138 0007 IMP.

Таким чином, в ході проведення службового розслідування встановлено, що 26.02.2024 о 09:15 начальником штабу ППОП ГУНП в Харківській області підполковником поліції ОСОБА_2 в присутності командира батальйону № 1 ППОП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 , заступника командира батальйону №1 ППОП ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_7 із фіксуванням приладами фото-відео фіксації оголошено поліцейським ППОП ГУНП в Харківській області наказ ГУНП в Харківській області від 23.02.2024 № 19 о/с дск «Про відрядження поліцейських ППОП ГУНП в Харківській області до м. Одеса».

Отже, 24.02.2024 в період часу з 08:00 до 10:00 позивач не виконав наказ начальника Головного управління Національної поліції в Харківській області генерала поліції третього рангу Володимира Тимошка від 23.02.2024 № 19 о/с дск.

Під час розгляду справи, колегією суддів встановлено, що вказані обставини підтверджуються належними та допустимими доказами, зокрема: поясненнями командира батальйону № 1 ППОП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 , заступника командира № 1 ППОП ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_7 , командира взводу №1 роти № 1 батальйону ППОП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_15 , поліцейського взводу № 1 роти № 3 батальйону № 2 ППОП ГУНП в Харківській області сержанта поліції ОСОБА_11 та відеозаписами з портативного відеореєстратора (інвентаризаційний номер /4).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 Дисциплінарного статуту поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика.

Приписами ч. 2 ст.5 Дисциплінарного статуту визначено, що за відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу.

Згідно із ч. 5 ст.5 Дисциплінарного статуту виконання поліцейським злочинного або явно незаконного наказу, а також невиконання правомірного наказу тягнуть за собою відповідальність, передбачену цим Статутом та законом.

Отже, відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту на поліцейських покладено зобов`язання неухильно та у визначений строк точно виконувати накази керівника, а невиконання правомірного наказу тягнуть за собою відповідальність, передбачену цим Статутом та законом.

Відповідно до п. 24 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань: бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.

Згідно із ч. 2 ст. 24 Закону України "Про Національну поліцію" у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України "Про Національну поліцію" під час дії воєнного стану поліція особливого призначення в ході відсічі збройної агресії проти України за рішенням військового командування, погодженим з керівником поліції або уповноваженою ним особою, може брати участь в обороні України відповідно до Закону України "Про оборону України" шляхом безпосереднього ведення бойових дій.

Відповідно до наказу МВС від 04.12.2017 № 987 "Про затвердження Положення про підрозділи поліції особливого призначення" підрозділи безпосередньо підпорядковуються керівнику ГУНП або особі, яка виконує його обов`язки. Під час виконання завдань поза межами місця постійного несення служби (дислокації) Підрозділ переходить в підпорядкування керівника відповідного ГУНП.

Враховуючи обставини справи, колегія суддів зазначає, що в рамках спірних правовідносин, позивач не виконав наказ начальника ГУНП в Харківській області генерала поліції третього рангу Володимира Тимошка від 23.02.2024 № 19 о/с дск та у службове відрядження до м. Одеси не відбув.

Щодо доводів позивача про не отримання відповідачем згоди позивача на відрядження відповідно до статті 71 Закону України "Про Національну поліцію", колегія суддів зазначає наступне.

Положеннями ч. 1 ст.71 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліцейські за їхньою згодою можуть бути відряджені до органів державної влади, установ та організацій із залишенням на службі в поліції, але зі звільненням із займаної посади з подальшим призначенням на посади відповідно до переліку посад, які можуть бути заміщені поліцейськими в державних органах, установах та організаціях, що затверджується Президентом України.

Наказом МВС України від 02.08.2017 №672 затверджено Інструкцію про службові відрядження поліцейських у межах України, відповідно до п. 2 якої передбачено, що службовим відрядженням вважається поїздка поліцейського за наказом, підписаним керівником органу поліції або особою, яка виконує його обов`язки, його першим заступником або заступниками відповідно до їх компетенції, на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового завдання поза місцем його постійної служби.

При цьому, колегія суддів зазначає, що згода поліцейського на відрядження до органів державної влади, установ та організацій необхідна в разі звільнення із займаної посади з подальшим призначенням на посади відповідно до переліку посад, які можуть бути заміщені поліцейськими в державних органах, установах та організаціях.

Матеріалами справи підтверджено, що наказом відповідача від 23.02.2024 № 19 о/ с дск "Про відрядження поліцейських ППОП ГУНП в Харківській області" позивач мав бути відряджений до м. Одеса в підпорядкування Об`єднаної штурмової бригади Нацполіції "Лють", тобто в даному випадку позивач не відряджався до органу державної влади, установи чи організації та не звільнявся із займаної посади з подальшим призначенням на посаду відповідно до переліку посад, які можуть бути заміщені поліцейськими в державних органах, установах та організаціях, що затверджується Президентом України, що виключає обов`язковість отримання відповідачем згоди позивача на відрядження, відповідно до ч. 1 ст. 71 ЗУ "про Національну поліцію".

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що під час дії воєнного стану поліція особливого призначення в ході відсічі збройної агресії проти України за рішенням військового командування, погодженим з керівником поліції або уповноваженою ним особою, може брати участь в обороні України відповідно до Закону України "Про оборону України" шляхом безпосереднього ведення бойових дій.

Отже, позивач, займаючи посаду старшого інспектора роти швидкого реагування полку поліції особливого призначення ГУНП в Харківській області під час дії воєнного стану може брати участь в обороні України відповідно до Закону України "Про оборону України" шляхом безпосереднього ведення бойових дій, що прямо передбачено діючим законодавством.

Колегія суддів зазначає, що позивач, погодившись проходити службу в поліції, добровільно погодився на усі ризики пов`язані з проходженням такої служби, як і взяв на себе зобов`язання мужньо і вправно служити народу України, але фактично на даний час взяті на себе обов`язки не виконав.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів дійшла висновку, що наведені позивачем причини невиконання наказу керівника ГУНП в Харківській області, в умовах дії воєнного стану, не можуть вважатися такими, що виправдовують вчинення останнім дисциплінарного проступку.

Також, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції, що матеріали службового розслідування не містять в собі доказово підтвердженого факту наявності у позивача іншого діючого дисциплінарного стягнення, а отже обрання такого виду дисциплінарного покарання як звільнення зі служби в поліції не є дискреційними повноваженнями, виходячи з наступного.

Види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських, установлені у статті 12 Дисциплінарного статуту. Підставою для застосування цих стягнень є вчинення дисциплінарних проступків, а саме невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Верховний Суд в своїй постанові від 15.12.2021 по справі № 1840/2970/18 зазначає, що дискреція це не обов`язок, а повноваження адміністративного органу, оскільки юридична концепція дискреції передбачає можливість вибору між альтернативними способами дій та/або бездіяльністю. У разі, якщо законодавство передбачає прийняття лише певного конкретного рішення, то це не є реалізацією дискреції (повноважень), а є виконанням обов`язку.

Дискреція є необхідною та безальтернативною для управлінської діяльності адміністративного органу юридичною конструкцією, завдяки якій вирішується низка важливих завдань, центральними з яких є забезпечення справедливої, ефективної та орієнтованої на індивідуальні потреби приватної особи правозастосовної та правотворчої діяльності названих суб`єктів.

Дискреція не є довільною; вона завжди здійснюється відповідно до закону (права), оскільки згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України .

Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, прийнятої 11.03.1980, державам-членам стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, як дискреційне повноваження слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою дискреції, тобто, коли такий орган може обрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за певних обставин.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями органами - державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не слід ототожнювати лише з формалізованими повноваженнями, вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. На законодавчому рівні поняття дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тому, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Враховуючи викладене, застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Отже, поведінка позивача дискредитує не лише особу поліцейського, а й поліцію в цілому, як орган, що служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Подібний за змістом висновок висловлений постановою Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 810/2073/16.

Вчинки, що дискредитують працівників та, власне, органи поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Верховний Суд у постанові від 19.03.2020 у справі № 360/3545/18 зазначив, що поняття "дискредитація" перебуває у тісному зв`язку із поняттям "дотримання морально-етичних норм" та передбачає дії, спрямовані на порушення правил професійної етики та моралі, закріплених у нормативно-правових актах спеціального законодавства, які пред`являються до осіб під час здійснення ними службових функцій та у повсякденному житті. Такі проступки самі по собі або у сукупності підривають довіру та авторитет органів внутрішніх справ в очах громадськості і є несумісним із подальшим проходженням служби, що зумовлює застосування до працівників органів внутрішніх справ, який вчинив діяння, несумісне з посадою, найсуворішого стягнення - звільнення зі служби.

Дисциплінарний проступок позивача виявився у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських.

Підставою для звільнення позивача зі служби в поліції стали обставини порушення ним службової дисципліни.

Верховним Судом у постановах від 21 вересня 2018 року у справі № 824/227/17-а, від 07 березня 2019 року у справі № 819/736/18 та від 05 грудня 2018 року у справі № 808/1089/17 зазначено, що застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з поліції є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Необхідно також звернути увагу на те, що як охоронець громадського порядку, держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (рішення ЄСПЛ від 19.06.2001 у справі "Звежинський проти Польщі" (заява № 34049/96).

Поряд з цим, принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01.07.2003, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відтак, з урахуванням встановлених під час розгляду справи обставин, колегія суддів доходить висновку про те, що дисциплінарна комісія під час проведення службового розслідування, зокрема, відносно позивача здійснила повний та належний розгляд обставин та дійшла висновку про вчинення позивачем дисциплінарного проступку, а отже під час притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності відповідачем не було допущено порушень норм діючого законодавства.

Положеннями ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області № 326 від 11.04.2024 про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення, з огляду на його правомірність.

Щодо доводів апеляційної скарги позивача про незгоду з присудженим ОСОБА_1 середнім заробітком за час вимушеного прогулу, колегія суддів зазначає, що вказана частина позовних вимог є похідною від вимог про визнання протиправними та скасування наказів Головного управління Національної поліції в Харківській області № 326 від 11.04.2024 про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення та № 166 о/с від 17.04.2024 про звільнення ОСОБА_1 зі служби.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про правомірність вказаних наказів та відсутності підстав для їх скасування, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Оскільки інша частина позовних вимог позивача фактично є похідною від вказаної вище позовної вимоги, то, враховуючи висновки суду у цій справі, підстави для задоволення таких у суду відсутні.

З огляду на викладене, колегія суддів за наслідком розгляду апеляційної скарги відповідача, дійшла висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги Головного управління Національної поліції в Харківській області спростовують висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що стало підставою для неправильного вирішення спору, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.09.2024 по справі № 520/11249/24 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді О.М. Мінаєва З.О. Кононенко