Справа № 480/836/23
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2024-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 р. Справа № 480/836/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Жигилія С.П. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.12.2023, головуючий суддя І інстанції: О.В. Соп`яненко, м. Суми, по справі № 480/836/23

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) третя особа Військова частина НОМЕР_3

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини, третя особа - Військова частина НОМЕР_3 , в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо незвільнення ОСОБА_1 за підпунктом "г" п. 2, ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю постійного догляду за хворою мамою, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 за підпунктом "г" п. 2, ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" як військовослужбовця який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю постійного догляду за хворою мамою, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26.12.2023 у справі №480/836/23 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) Військової частини НОМЕР_3 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу задовольнити. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що позивач не отримував жодної відповіді від Військової частини НОМЕР_1 на звернення щодо звільнення позивача з військової служби.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи, що справа судом першої інстанції розглянута за правилами спрощеного провадження, то за таких обставин колегія суддів вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши обставини справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 24.02.2022 по даний час проходить військову службу на посаді водій у ВЧ НОМЕР_1 .

Відповідно до витягу з наказу комнадира ВЧ НОМЕР_1 від 24.02.2022 №57 майстер-сержант ОСОБА_1 , зарахований до списків особового складу та вважається таким, що виконує обов`язки "водія автомобільного відділення підвозу боєприпасів взводу матеріального забезпечення". (а.с. 100)

Проходження військової служби позивачем у ВЧ НОМЕР_1 також підтверджується записом у військовому квитку.(а.с. 18)

20.08.2022 позивачем подано рапорт про звільнення відповідно до п.п "г" п. 2 ч. 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" на ім`я командира ВЧ НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_3 , у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

У відповіді на відзив позивач, зазначає що він з травня 2022 по сьогоднішній день проходить курс лікування.

З 29.07.2022 по 11.08.2022 позивач перебував на лікуванні у КПН «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги», що підтверджується копією виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 9524 від 11.08.2022.(а.с.111)

Після цього, позивача направлено на лікування до Шосткинської центральної районної лікарні, де він продовжував курс лікування, що підтверджується копіями консультаційних висновків спеціалістів від 18.08.2022, від 31.08.2022, від 12.09.2022, від 09.11.2022, від 12.12.2022.(а.с.112-116)

При цьому, позивач вказує на те, що рапорт від 20.08.2022 він подав особисто по команді командиру ВЧ НОМЕР_1 про звільнення його зі служби.

Однак, підтверджуючі відмітки або докази про отримання рапорта командиром ВЧ НОМЕР_1 відсутні.

Водночас, суд першої інстанції зазначає, що позивачем фізично не можливо надати командиру ВЧ НОМЕР_1 рапорт про звільнення, оскільки у зазначених період він проходив лікування у Шосткинській центральній районній лікарні.

07.10.2022 та 09.11.2022 адвокатом Камінською М.П., було надіслано адвокатський запит №154 та №155 до ВЧ НОМЕР_1 про надання інформації про результат розгляду рапорта від 20.08.2022 про звільнення з військової служби. До додатків долучено ордер, який у матеріалах справи відсутній, що робить неможливим встановити, чи має право адвокат представляти інтереси позивача та надсилати рапорт про звільнення від його імені.

Представником ВЧ НОМЕР_4 надано пояснення, в яких зазначено, що зі слів позивача він звертався із рапортами та адвокатськими зверненнями про звільнення до командування ВЧ НОМЕР_1 , але не отримав жодної відповіді.

Не отримавши відповіді від ВЧ НОМЕР_1 позивач звернувся до ВЧ НОМЕР_3 з адвокатським запитом та рапортом. Із слів позивача відповіді на свої звернення він не отримував, однак військовою частиною НОМЕР_3 звернення були розглянуті та для опрацювання були передані до військової частини НОМЕР_1 . 17.09.2022р. позивач самовільно залишив територію ВЧ НОМЕР_1 , та станом на квітень 2023 року до місця служби не повернувся та не доповів про причини самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 командиру. Відповідач зазначає, що позивач має спочатку повернутися до ВЧ НОМЕР_1 , надати пояснення та документи, які зможуть підтвердити законність перебування останнього за межами військової частини з 17.09.2022р. по теперішній час, на підставі яких буде складена доповідь щодо повернення позивача до ВЧ НОМЕР_1 . У порядку визначеному законом, надавши документи для звільнення, які передбачені ст..26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та буде звільнений, у разі коли вказані документи будуть належним чином оформлені та достатніми для прийняття рішення про звільнення, позивач буде звільнений із збройних сил.(а.с. 84)

Вважаючи, що відповідачами протиправно не розглянуто його рапорт, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у суду відсутні правові підстави для визнання протиправною бездіяльність командира ВЧ НОМЕР_1 щодо не звільнення ОСОБА_1 , за п.п "г", п.2, ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами та зобов`язання ВЧ НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 , у зв`язку із сімейними обставинами, (відповідно до п.п. "г" п.2 ч.4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу").

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснює Закон № 2232-ХІІ.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до підпункту г пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): необхідність постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), які за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребують постійного догляду.

Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення № 1153/2008), яким визначається порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі (пункт 1).

Відповідно до п. 233 Положення № 1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

В матеріалах справи міститься, копія рапорту від 20.08.2022, яка подана до ВЧ НОМЕР_1 про звільнення з військової служби на підставі п.п "г" п. 2 ч. 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу".

Крім того, з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 звертався 09.11.2022 року до військової частини НОМЕР_1 з рапортом про звільнення з лав Збройних сил України у зв?язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою мамою, яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров?я потребує постійного догляду. Разом з вказаним рапортом позивачем було додано наступні документи: копія паспорта громадянина України ОСОБА_1 ; копія РНОКП громадянина України ОСОБА_1 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 ; копія військового квитка № НОМЕР_5 громадянина України ОСОБА_1 ; копія рапорту від 20.08.2022 року на 1 арк.; копія паспорта громадянки України ОСОБА_2 ; копія РНОКТІ громадянки України ОСОБА_2 ; копія довідки лікарсько-консультативної комісії від 08.08.2022 року №750; копія висновку лікарсько-консультативної комісії 08.08.2022 року №750; копія довідки лікарсько-консультативної комісії від 08.08.2022 року №750; копія свідоцтва про розірвання шлюбу від 14.07.2006 року серії НОМЕР_6 ; копія довідки про склад сім?ї від 08.08.2022 року.

Вказане підтверджується описом до поштового вкладення, накладною №476 та фіскальним чеком від «Укрпошти». (а.с.50 т.1)

Також, ОСОБА_1 звертався 09.11.2022 року до військової частини НОМЕР_3 з аналогічним рапортом про звільнення. Разом з вказаним рапортом позивачем було додано наступні документи: копія паспорта громадянина України ОСОБА_1 ; копія РНОКП громадянина України ОСОБА_1 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 ; копія військового квитка № НОМЕР_5 громадянина України ОСОБА_1 ; копія рапорту від 20.08.2022 року на 1 арк.; копія паспорта громадянки України ОСОБА_2 ; копія РНОКТІ громадянки України ОСОБА_2 ; копія довідки лікарсько-консультативної комісії від 08.08.2022 року №750; копія висновку лікарсько-консультативної комісії 08.08.2022 року №750; копія довідки лікарсько-консультативної комісії від 08.08.2022 року №750; копія свідоцтва про розірвання шлюбу від 14.07.2006 року серії НОМЕР_6 ; копія довідки про склад сім?ї від 08.08.2022 року.

Вказане підтверджується описом до поштового вкладення, накладною №468 та фіскальним чеком від «Укрпошти». (а.с.53 т.1)

Також, ОСОБА_1 звертався 09.11.2022 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 з аналогічним рапортом про звільнення. Разом з вказаним рапортом позивачем було додано наступні документи: копія паспорта громадянина України ОСОБА_1 ; копія РНОКП громадянина України ОСОБА_1 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 ; копія військового квитка № НОМЕР_5 громадянина України ОСОБА_1 ; копія рапорту від 20.08.2022 року на 1 арк.; копія паспорта громадянки України ОСОБА_2 ; копія РНОКТІ громадянки України ОСОБА_2 ; копія довідки лікарсько-консультативної комісії від 08.08.2022 року №750; копія висновку лікарсько-консультативної комісії 08.08.2022 року №750; копія довідки лікарсько-консультативної комісії від 08.08.2022 року №750; копія свідоцтва про розірвання шлюбу від 14.07.2006 року серії НОМЕР_6 ; копія довідки про склад сім?ї від 08.08.2022 року.

Вказане підтверджується описом до поштового вкладення, накладною №484 та фіскальним чеком від «Укрпошти». (а.с.56 т.1)

22.11.2022 ІНФОРМАЦІЯ_3 була надана відповідь листом №3114 згідно до якої ОСОБА_1 є військовослужбовцем іншої військової частини, а саме військової частини НОМЕР_1 , а тому ІНФОРМАЦІЯ_4 рапорт ОСОБА_1 на звільнення від 09.11.2022 року був направлений за належністю до військової частини НОМЕР_1 для розгляду по суті та прийняття відповідного рішення.

Між тим, в матеріалах відсутня будь-яке рішення військової частини НОМЕР_1 за результатами розгляду рапорту від 09.11.2022.

За приписами п. 14.10 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України 10.04.2009 № 170, звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Згідно п.2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, у Збройних Силах України створюються такі види документів (далі документи): наказ, директива, розпорядження, бойовий наказ, бойове розпорядження, окреме доручення (доручення), рішення, протокол, положення, постанова, інструкція, історичний формуляр, формуляр, правила, план, звіт, доповідь, донесення, доручення, акт, звуко- та відеозаписи, програма, алгоритм, рапорт, заява, телеграма, телефонограма, факсограма, службовий лист, довідка, методичні рекомендації, доповідна та пояснювальна записки, протокол, припис, посвідчення про відрядження, відпускний квиток, графік відпусток, обхідний лист та інші документи, розроблені в установленому порядку.

Рапорт (заява) письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

Відповідно до пункту 3.11.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, документи, в яких не зазначено строк виконання, повинні бути виконані не пізніше ніж за 30 календарних днів із моменту реєстрації документа у військовій частині (установи), до якої надійшов документ.

Виходячи з аналізу вищезазначених правових норм колегія суддів зазначає, що рапорт, як офіційна форма звернення військовослужбовця до вищої посадової особи передбачає його опрацювання та надання відповіді по суті порушених в ньому питань.

Такий строк визначено в п.3.11.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України як загальний строк для опрацювання документів, які були зареєстровані військовою частиною.

Порядок розгляду, реєстрації, приймання, узагальнення та аналізу звернень військовослужбовців врегульовано Інструкцією про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 28.12.2016 № 735. Цю Інструкцію розроблено зокрема відповідно до Конституції України, Законів України Про звернення громадян (далі Інструкція № 735).

Відповідно до пунктів 4, 5, 6 Розділу І Інструкції № 735 у роботі з письмовими (електронними) та усними зверненнями громадян потрібно забезпечувати кваліфікований, неупереджений, об`єктивний і своєчасний розгляд звернень громадян з метою оперативного розв`язання порушених у них питань, задоволення законних вимог заявників, поновлення порушених конституційних прав та запобігання надалі таким порушенням.

До рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності дії, унаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод.

Усі звернення громадян, що надходять до Міністерства оборони України, органів військового управління, військових частин, підлягають обов`язковій класифікації за встановленими статтею 3 Закону України Про звернення громадян їх видами, а саме: пропозиції (зауваження), заяви (клопотання), скарги. Подальший розгляд пропозицій, заяв та скарг громадян проводиться з урахуванням особливостей, установлених статтями 14, 15 та 16 зазначеного Закону.

Згідно із пунктом 2 Розділу ІІ Інструкції № 735 письмові звернення громадян, оформлені належним чином і подані в установленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю, первинному розгляду та реєстрації з метою визначення їх належності до компетенції відповідного органу військового управління та призначення за ними конкретного виконавця.

Первинний розгляд письмових звернень громадян проводиться керівниками органів військового управління або їх заступниками відповідно до їх повноважень.

Пунктом 4 Розділу ІІ Інструкції № 735 встановлено, що у зверненні мають бути зазначені прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення має бути надруковане або написане від руки, розбірливо, чітко підписане заявником (групою заявників) із зазначенням дати.

Відповідно до п.п. 3-8 Розділу ІІІ Інструкції № 735 після первинного розгляду звернень громадян керівниками органів військового управління, командирами військових частин працівник підрозділу документального забезпечення (секретаріату, канцелярії):

уносить до журналу реєстрації пропозицій, заяв і скарг громадян або реєстраційно-контрольної картки персонального комп`ютера резолюцію керівництва та встановлені терміни виконання доручень за зверненнями громадян;

здійснює відправку звернень за належністю та відповідей - їх авторам;

забезпечує оперативне доведення звернень громадян до виконавців.

Звернення громадян, одержані органом військового управління, військовою частиною для виконання, в обов`язковому порядку обліковуються в журналі обліку звернень цього органу військового управління або заводиться реєстраційно-контрольна картка.

Термін розгляду пропозицій, заяв та скарг обчислюється з дня, наступного за днем, з якого починається строк (таким днем є день їх надходження та реєстрації в органі військового управління, військовій частині), до дня направлення заявнику відповіді на його звернення. Якщо останній день терміну розгляду звернення припадає на неробочий день, то останнім днем терміну вважається перший після нього робочий день.

Термін розгляду пропозицій, заяв та скарг обчислюється від дня їхньої реєстрації у структурному підрозділі Міністерства оборони України, відповідальному за організацію розгляду звернень громадян.

Звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, ураховуючи вихідні, святкові та неробочі дні, а ті, які не потребують додаткового вивчення та проведення перевірки за ними, - невідкладно, але не пізніше 15 днів від дня їх отримання.

Якщо в місячний термін розв`язати порушені у зверненні питання неможливо, то керівник відповідного органу військового управління, командир військової частини або особа, що тимчасово виконує його обов`язки, установлює термін, потрібний для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати 45 днів.

Звернення вважається вирішеним, якщо розглянуто всі поставлені в ньому питання, прийнято обґрунтоване рішення та вжито потрібних заходів щодо його виконання і заявника повідомлено про результати розгляду звернення і прийняте рішення.

Відповідь за результатами розгляду звернення обов`язково дається тим органом військового управління, військовою частиною, які його отримали і до компетенції яких входить розв`язання порушених у зверненні питань, за підписом керівників або осіб, яким право ставити підпис надано відповідним керівником органу військового управління, командиром військової частини.

Рішення про відмову в задоволенні вимог або прохань, викладених у зверненні, доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на чинне законодавство і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. При цьому вказуються заходи, які вживались органом військового управління, військовою частиною для перевірки цього звернення. Якщо давалася усна відповідь, то складається відповідна довідка, яка додається до матеріалів перевірки звернення.

З аналізу вищезазначеного,колегія суддів зазначає, що у разі надходження до військової частини належно оформленого письмового звернення військовослужбовця, воно в обов`язковому порядку та строки встановлені Інструкцією № 735 належить прийняттю та розгляду. В свою чергу, за наслідками розгляду, заявника має повідомлено про результати розгляду звернення і прийняте рішення.

Однак, рапорт ОСОБА_1 від 09.11.2022 про звільнення його з військової служби на підставі п.п. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", Військовою частиною НОМЕР_1 розглянутий не був, оскільки ні наказ по особовому складу про звільнення позивача з військової служби, а ні обґрунтованої відмови у задоволенні цього рапорту, відповідачем прийнято не було.

Жодних доказів на спростування вищезазначеного відповідач до суду першої та апеляційної інстанції не надав.

Отже, відсутність належних доказів розгляду відповідачем рапорту позивача, вказує на бездіяльність відповідача саме щодо розгляду вказаного рапорту.

Крім того, Військова частина НОМЕР_1 у відзиві на позовну заяву зазначає, що 17.09.2022р. позивач самовільно залишив територію ВЧ НОМЕР_1 , та станом на квітень 2023 року до місця служби не повернувся та не доповів про причини самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 командиру, а тому позивач має спочатку повернутися до ВЧ НОМЕР_1 , надати пояснення та документи, які зможуть підтвердити законність перебування останнього за межами військової частини з 17.09.2022р. по теперішній час, на підставі яких буде складена доповідь щодо повернення позивача до ВЧ НОМЕР_1 . У порядку визначеному законом, надавши документи для звільнення, які передбачені ст..26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та буде звільнений, у разі коли вказані документи будуть належним чином оформлені та достатніми для прийняття рішення про звільнення, позивач буде звільнений із збройних сил.

Між тим, колегія суддів зазначає, що самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 позивачем не впливає на встановлений Інструкцією № 735 обов`язок відповідача щодо розгляду рапорту позивача.

Таким чином, оскільки відповідач не розглянув рапорт позивача від 09.11.2022, колегія суддів вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність.

З огляду на вказане, колегія суддів не погоджується з висновком суду перешої інстанції.

Між тим, вимоги позивача, викладені в позовній заяві та апеляційній скарзі, щодо визнання протиправною бездіяльності про не звільнення позивача з військової служби, є передчасними, оскільки військова частина НОМЕР_1 , станом на момент подання даної позовної заяви не розглянула рапорт позивача від 09.11.2022 та не прийняла відповідного рішення за наслідками його розгляду.

Враховуючи вказане, в задоволенні позовних вимог про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 за підпунктом "г" п. 2, ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" як військовослужбовця який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю постійного догляду за хворою мамою, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, слід відмовити, як передчасних, оскільки відповідачем не було розглянуто рапорт позивача від 09.11.2022.

Враховуючи вказане, належним способом захисту прав позивача у межах спірних правовідносин є саме зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 09.11.2022 року про звільнення з військової служби та повідомити ОСОБА_1 про прийняте рішення за наслідками його розгляду.

Як зазначено в пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з п. 1, п. 4 ст. 317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.12.2023 у справі №480/836/23 частковому скасуванню.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.12.2023 по справі № 480/836/23 - скасувати.

Прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_3 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту від 09.11.2022 про звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі пп. "г" п. 2, ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 09.11.2022 року про звільнення з військової служби та повідомити ОСОБА_1 про прийняте рішення за наслідками його розгляду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.М. Макаренко
Судді С.П. Жигилій Л.В. Любчич