Справа № 580/12020/24
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2024-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення позовної заяви

23 грудня 2024 року справа № 580/12020/24

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Бабич А.М., перевіривши матеріали позову адвокатки Руденко Ю.В. від імені ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИЛА:

18.11.2024 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов адвокатки Руденко Ю.В. від імені ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) (далі позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) (далі відповідач ) про:

визнання протиправними дій відповідача щодо обчислення та виплати йому грошового забезпечення з 26.11.2020 до 12.12.2020 без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020, з 01.01.2021 до 31.12.2021 без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021, з 01.01.2022 до 31.12.2022 без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, з 01.01.2023 до 12.05.2023 без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 та щодо обчислення та виплати грошової компенсації за невикористані 30 календарних днів щорічної основної відпустки за 2022 та 2023 роки та одноразової грошової допомоги при звільненні без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на відповідний рік;

зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату йому грошового забезпечення з 26.11.2020 до 31.12.2020 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020, на відповідний тарифний коефіцієнт з урахуванням раніше проведених виплат;

зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату йому грошового забезпечення з 01.01.2021 до 31.12.2021 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021, на відповідний тарифний коефіцієнт з урахуванням раніше проведених виплат;

зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату йому грошового забезпечення з 01.01.2022 до 31.12.2022 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт,з урахуванням1 раніше проведених виплат;

зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату йому грошового забезпечення з 01.01.2023 до 12.05.2023 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет У країни на 2023 рік» станом на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт з урахуванням раніше проведених виплат;

зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані 30 календарних днів щорічної основної відпустки за 2022 рік та за 2023 рік, одноразової грошової допомоги при звільненні за 2 (два) повних календарних років служби, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет У країни на 2023 рік» станом на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт з урахуванням раніше проведених виплат.

Обґрунтовуючи зазначив, що проходив військову службу у відповідача та з 19.09.2023 виключений зі списків особового складу відповідача. Грошове забезпечення за вказані вище періоди служби відповідач виплатив невірно, оскільки застосував прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2018. Вважає, що такі дії відповідача суперечать нормам чинного законодавства.

Ознайомившись із матеріалами позову, виявлено недоліки позовної заяви, які перешкоджають відкриттю провадження у справі. У зв`язку з цим ухвалою від 09 грудня 2024 року суд залишив її без руху.

18.12.2024 на адресу суду надійшла заява вх.№ 59487/24 (далі Заява) представниці позивача, в якій зазначила, що не погоджується зі вказаною вище ухвалою суду. Вважає, що позивач не пропустив строк звернення до суду зі вказаним позовом. Стверджує, що позивач фактично дізнався про порушення свого права 04.09.2024, після отримання від відповідача довідки про доходи. Додатково вказала, що позивач у період з 29.01.2024 до 09.02.2024 та з 18.06.2024 до 27.06.2024 знаходився на стаціонарному лікуванні, що підтверджується відповідними виписками. У результаті довготривалого лікування та незадовільного стану здоров`я йому встановлено 2 групу інвалідності.

Оцінивши доводи Заяви, суд дійшов висновку, що виявлені судом недоліки позову не усунені, наявні перешкоди для відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Згідно з ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк. Водночас відповідно до ст.233 КЗпП України у редакції Закону України від 01 липня 2022 року №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116 КЗпП України).

Отже, строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Аналогічний правовий висновок викладений у рішенні Верховного Суду від 06 квітня 2023 року у справі №260/3564/22 та від 19 січня 2023 року у справі №460/17052/21.

Оскільки грошове забезпечення позивача виплачене щомісячно, про всі складові він міг дізнатися кожного наступного місяця відпрацьованої служби. Про складові грошового забезпечення, які підлягають виплати під час звільнення - з дати ознайомлення з наказом про звільнення та/або отримання цих коштів.

Неоднаковий підхід до обчислення процесуального строку звернення до суду для осіб, які звертаюся в один проміжок часу з аналогічним предметом спору до того ж відповідача, свідчитиме про дискримінаційний та упереджений розгляд справи, що в умовах справедливого судочинства не допустиме. Так, ст.24 Конституції України встановлює, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Крім того відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Частина 3 ст.3 КАС України приписує, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. То ж для звернення позивача до суду застосовується чиниий на момент подання позовної заяви закон щодо обчислення строків.

У вказаному контексті суд акцентує, що суми коштів, які належать особі при звільненні, не є ідентичними поняттю щомісячне грошове забезпечення.

Оскільки грошове забезпечення позивача виплачене щомісячно, про всі складові він міг дізнатися кожного наступного місяця відпрацьованої служби. Про складові грошового забезпечення, які підлягають виплати під час звільнення - з дати ознайомлення з наказом про звільнення та/або отримання цих коштів.

Суд урахував, що предмет спору стосується грошового забезпечення позивача, яке виплачувалося йому щомісячно, за спірний період з 26.11.2020 до 12.05.2023. Наказ про звільнення їх не визначав, регулюючи відповідні види грошового забезпечення за інші періоди. Тому протягом 3 місяців з дати кожного його отримання позивач мав право звернутися з позовом щодо вірного його розрахунку. Доводи у Заяві представниці позивача про те, що він звернувся до суду в межах процесуального строку з дня 04.09.2024 отримання ним від відповідача довідки про доходи необґрунтовані та не враховані судом.

Адвокатським запитом про надання інформації щодо виплати позивачу за спірні періоди грошового забезпечення з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт представниця позивача звертався 21.09.2024. Доказів звернення раніше вказаної дати не додані. Отже, лише з 21.09.2024 позивач через свою представницю почав вчиняти активні дії щодо нарахування та виплати йому грошового забезпечення за період з 26.11.2020 до 12.05.2023. До вказаної дати позивач не вчиняв дій щодо реалізації свого права на отримання зазначеного вище грошового забезпечення. Таким чином не врахував, що обчислення процесуальних строків відбувається не лише з часу, коди дізнався, а й коли міг дізнатися про порушення своїх прав.

В ухвалі про залишення позову без руху суд роз`яснив позивачу щодо пропуску строку звернення до адміністративного суду зі вказаним вище позовом та обов`язку надати суду заяву про поновлення порушеного строку, в якій обґрунтувати для цього підстави, викласти доводи щодо поважності тому причин і надати докази.

Позивач у Заяві не вказав жодного аргументу щодо поважності причин пропущеного строку на звернення до суду. Натомість її зміст полягає виключно в не погодженні з висновками суду та власне помилкове твердження позивача, що строк звернення до суду позивач не пропустив.

Виписним епікризом з історії хвороби №870 підтверджується, що позивач у період з 29.01.2024 до 09.02.2024 знаходився на стаціонарному лікуванні в ендокринологічному відділенні КНП «ПЧМЛ».

Згідно з виписним епікризом з історії хвороби №5401 позивач з 18.06.2024 до 27.06.2024 знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КНП «ПЧМЛ».

Відсутні належні, достовірні та допустимі докази щодо перешкод звернутися зі вказаною позовною заявою у 2020-2023 роках та 2024 році у періоди, коли позивач не перебував на стаціонарному лікуванні. Отже, наданих позивачем доказів недостатньо для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду.

Зважаючи на проміжок часу, якого стосується предмет спору, тримісячний строк звернення до суду позивач пропустив. Оскільки поважних причин позивач не вказує та матеріали позову не містять доказів наявності таких обставин, підстави для задоволення Заяви відсутні.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві. Згідно ч.5 ст.169 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом (ч.8 ст.169 КАС України), за умови усунення вказаних підстав для її повернення. Оскільки недоліки позову не усунені, наявні підстави повернути позивачу позовну заяву.

Згідно з ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Пунктом 2 ч.1 ст.7 Закону України від 08.07.2011 №3676-VІ Про судовий збір (далі - Закон №№3676-VI) визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги. Відповідно до ч.2 вказаної статті Закону №3676-VI у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми, в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, повністю.

Оскільки відсутні докази понесення судових витрат позивачем, відсутні підстави для їх повернення.

Керуючись ст.ст.2-20, 121, 160-161, 169, 237, 241-246, 255, 295 КАС України, суддя

УХВАЛИЛА:

1. Відмовити повністю у задоволенні Заяви вх. від 18.12.2024 №59487/24 адвокатки Руденко Ю.В. від імені ОСОБА_1 про усунення недоліків.

Повернути його позовну заяву до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії.

2. Копію ухвали, позовну заяву та додані до неї документи направити ОСОБА_1 .

3. Роз`яснити ОСОБА_1 , що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Анжеліка БАБИЧ