Справа № 420/27678/24
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2024-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді ТанцюриК.О., розглянувши у порядку письмового провадження у м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо визначення заробітної плати для обчислення пенсії за формулою, що не відповідає ч. 3 ст. 24, ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області визначити індивідуальний коефіцієнт заробітної плати для обчислення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 24, ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не враховуючи періоди заробітних плат 01.04.03-31.12.03 (період роботи з нульовими зарплатами), 01.03.2004-31.12.2004, 01.05.2005.31.12.2005, 01.02.2006-31.12.2006 при обчисленні розміру заробітку за формулою для обчислення пенсії та здійснити перерахунок пенсії, починаючи з дати призначення пенсії, виплатити недоплачену суму.

Ухвалою суду від 05.09.2024 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві зазначила, що не погоджується із діями Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо визначення заробітної плати для обчислення пенсії за формулою, що не відповідає ч. 3 ст. 24, ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та просить суд задовольнити позов у повному обсязі. Як зазначила позивач, вона займалася підприємницькою діяльністю в зв`язку з чим в цьому періоді до 01.01.2004 до стажу позивача увійшли всі місяці, коли вона займалася підприємницькою діяльністю, а з 01.01.2004 до виходу на пенсію лише 2 місяці та 18 днів, і оскільки ст. 40 Закону № 1058-ІV передбачений лише один спосіб розрахунку коефіцієнту заробітної плати з 01.01.2004 щомісячно за кожний місяць страхового стажу, незважаючи на те, здійснювала особа підприємницьку діяльність чи ні зазначені коефіцієнти розраховуються на загальних засадах. Позивач вказала, що відповідач розрахував коефіцієнт заробітної плати за кожний календарний місяць, в якому позивач сплачував податки, що призвело до суттєвого зниження розміру пенсії, у зв`язку із чим виникла спірна ситуація, яка фактично не відповідає принципам солідарності та субсидування, які лежать в основі пенсійного законодавства. А тому, на думку позивача, позиція відповідача відносно способу розрахунку коефіцієнтів заробітної плати з 01.01.2004 не відповідає нормам статті 40 Закону № 1058-ІV. Позивач вказала, що звертається до суду та просить зобов`язати відповідача провести нарахування пенсії позивача, виходячи з розрахунку коефіцієнту заробітної плати у спосіб, що не суперечить нормам чинного законодавства помісячно, за фактичний страховий стаж, оскільки відповідно до частини 1 статті 40 Закону № 1058-ІV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01.07.2000 незалежно від перерв за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000, з чого випливає, що заробітна плата за календарні місяці, в яких сплачено внески в розмірі, меншому ніж мінімальний розмір - не може бути застосована за наведеною відповідачем формулою. Позивач наполягає, що нею не здійснювалася доплата до мінімального страхового внеску за неповні місяці роботи з 01.03.2004-31.12.2004; 01.05.2005.31.12.2005; 01.02.2006-31.12.2006, при цьому страхові внески є меншими, ніж мінімальний страховий внесок за ці періоди, а доказів того, що вказані періоди зараховано як повні місяці відповідач в порядку досудового врегулювання спору не надав. Отже, на думку позивача, включення страхового стажу в формулу розрахунку пенсії в сумі меншій, ніж мінімальний страховий внесок суперечить чинному законодавству та ст. 19 Конституції України та, як наслідок, суттєво зменшує розмір пенсії позивача.

23.09.2024 до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач вказав, що не погоджується із позовними вимогами позивача та просить суд відмовити у задоволенні позову. Як зазначив відповідач, у зв`язку зі сплатою за 2003-2006 роки страхових внесків у розмірі меншому за мінімальний, до страхового стажу позивача було зараховано у пропорційному розмірі до сплачених внесків періоди роботи з 01.04.2003 по 31.12.2003, з 01.03.2004 по 31.12.2004, з 01.05.2005 по 31.12.2005, з 01.02.2006 по 31.12.2006. Врахування зазначених періодів до страхового стажу, як вказав відповідач, в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства. Окрім того, незарахування відповідних періодів до страхового стажу (як на цьому наполягає позивач) призвело би до відсутності в неї права на призначення пенсії за віком при досягненні 60-річного віку у зв`язку з відсутністю 30 років страхового стажу. Відтак, на думку відповідача, позиція позивача в даному випадку вочевидь суперечить як нормам матеріального права так і інтересам позивача, оскільки в разі задоволення позовних вимог в частині виключення зі страхового стажу позивача спірних періодів, вона втратить право на призначення пенсії за віком. Враховуючи вищевикладене, позовна вимога є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 з січня 2024 року призначено пенсію за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058.

Позивач, вважаючи, що відповідачем безпідставно враховано періоди заробітних плат ОСОБА_1 01.04.03-31.12.03 (період роботи з нульовими зарплатами), 01.03.2004-31.12.2004, 01.05.2005.31.12.2005, 01.02.2006-31.12.2006, під час визначення індивідуального коефіцієнту заробітної плати для обчислення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 24, ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", звернулась до суду із цим позовом.

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується, в тому числі, міжнародними зобов`язаннями України.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р. № 1788-XII (далі - Закон № 1788), Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058).

Відповідно до пункту 1 ч.1 ст. 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

За визначеннями, наведеними у статті 1 вказаного Закону, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше, надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Частинами 1-2 ст. 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

У відповідності до ч. 3- 4 ст. 24 Закону № 1058-IV. страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати на дату здійснення доплати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

У разі якщо зазначену доплату не було здійснено, до страхового стажу зараховується період, визначений за кожний місяць сплати страхових внесків за формулою:

ТП = Св : В, де:

ТП - тривалість періоду, що зараховується до страхового стажу та визначається в місяцях;

Св - сума фактично сплачених страхових внесків за відповідний місяць з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати;

В - мінімальний страховий внесок за відповідний місяць.

Періоди роботи після призначення пенсії зараховуються до страхового стажу на загальних підставах.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Необхідно зазначити, що до 01 січня 2004 року порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05 листопада 1991 року (далі - Закон № 1788-XII).

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч.1 ст.40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.

У відповідності до ч.2 ст.40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn );

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

У разі відсутності на день призначення пенсії даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, для визначення середньої заробітної плати (доходу) враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії після отримання даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії.

Коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою:

Кз = Зв : Зс, де:

Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи;

Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу);

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), а в разі одноразової сплати єдиного внеску відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - за місяць, в якому укладено договір про добровільну участь.

Сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), визначається за формулою:

Зв = З + Зд, де:

Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу);

З - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої фактично сплачено страхові внески згідно з цим Законом за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу). У разі якщо сума страхових внесків, сплачена виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), для обчислення пенсії враховується розмір мінімальної заробітної плати. У разі якщо сума страхових внесків визначена платником та/або застрахованою особою, яка є працівником та гіг-спеціалістом резидента Дія Сіті відповідно до Закону України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні", і сплачена виходячи з суми, що є більшою за розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), але меншою за фактичну суму заробітної плати (доходу) застрахованої особи, для обчислення пенсії враховується лише та частина суми заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої фактично сплачено страхові внески згідно з цим Законом за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу);

Зд - сума заробітної плати (доходу) або з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, застрахованої особи, розрахована виходячи із передбаченої частиною третьою статті 24 цього Закону доплати, за місяць, за який визначається коефіцієнт заробітної плати (доходу) або з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, і яка визначається за формулою:

Д - сума доплати, здійснена відповідно до частини третьої статті 24 цього Закону, або додаткових сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати;

Т - розмір страхового внеску до солідарної системи у відповідному місяці.

У разі подання застрахованою особою для обчислення розміру пенсії даних про заробітну плату (дохід) за період до 1 січня 1992 року при визначенні коефіцієнта заробітної плати (доходу) середня заробітна плата за рік (квартал) у відповідному періоді вважається щомісячною середньою заробітною платою (доходом) в Україні, з якої сплачено страхові внески, відповідного року (кварталу).

У разі відсутності на момент призначення пенсії даних про щомісячну середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за попередні місяці для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) враховується щомісячна середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за наявний попередній місяць з наступним перерахунком коефіцієнта заробітної плати (доходу) після отримання даних про щомісячну середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за місяць (місяці), що передує зверненню за призначенням пенсії.

При обчисленні коефіцієнта заробітної плати (доходу) за періоди сплати страхових внесків за застрахованих осіб, зазначених у пунктах 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону та за періоди, які включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, враховується мінімальний розмір заробітної плати.

Як вбачається з матеріалів справи, у відповідності до положень ч.3 ст.24 Закону, у зв`язку зі сплатою за 2003-2006 роки страхових внесків у розмірі меншому за мінімальний, до страхового стажу позивача було зараховано у пропорційному розмірі до сплачених внесків періоди роботи з 01.04.2003 по 31.12.2003, з 01.03.2004 по 31.12.2004, з 01.05.2005 по 31.12.2005, з 01.02.2006 по 31.12.2006.

В свою чергу, позивач наполягає на тому, що ним не здійснювалась доплата до мінімального страхового внеску за спірні періоди, а як наслідок позивач вважає за необхідне виключити відповідні періоди при обчисленні розміру його пенсії.

Проте, суд зазначає, що вищевикладеними положеннями законодавства також визначено формулу, яка має застосовуватись у разі, якщо зазначену доплату не було здійснено, для зарахування відповідних періодів з неповними місяцями роботи до страхового стажу.

В свою чергу, як вбачається з вищевикладених положень ч. 3 ст. 24 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідної можливості дана норма права не містить.

При цьому, суд зазначає, що відповідач, зарахувавши у пропорційному розмірі до сплачених внесків періоди роботи з 01.04.2003 по 31.12.2003, з 01.03.2004 по 31.12.2004, з 01.05.2005 по 31.12.2005, з 01.02.2006 по 31.12.2006, діяв правомірно та у відповідності до Закону України № 1058-IV.

Враховуючи викладене, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту своїх прав суперечить положенням ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та відповідно відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо визначення заробітної плати для обчислення пенсії за формулою, що не відповідає ч. 3 ст. 24, ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області визначити індивідуальний коефіцієнт заробітної плати для обчислення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 24, ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не враховуючи періоди заробітних плат 01.04.03-31.12.03 (період роботи з нульовими зарплатами), 01.03.2004-31.12.2004, 01.05.2005.31.12.2005, 01.02.2006-31.12.2006 при обчисленні розміру заробітку за формулою для обчислення пенсії та здійснити перерахунок пенсії, починаючи з дати призначення пенсії, виплатити недоплачену суму.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративний позов позивача не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра

.