Справа № 300/6728/24
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2024-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2024 рокуЛьвівСправа № 300/6728/24 пров. № А/857/27735/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Качмара В.Я., Кузьмича С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року, головуючий суддя Могила А.Б., ухвалене у м. Івано-Франківськ, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ГУПФУ в Івано-Франківській області, в якому просила визнати протиправними дії щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, передбачених пунктами «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періодів роботи з 22.03.1994 року по 05.05.1996 року, з 17.06.1996 року по 21.01.2002 року та з 22.01.2002 року по 30.01.2009 року; зобов`язати нарахувати та виплатити грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із зарахуванням до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, передбачених пунктами «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періодів роботи з 22.03.1994 року по 05.05.1996 року, з 17.06.1996 року по 21.01.2002 року та з 22.01.2002 року по 30.01.2009 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області протиправно не зараховано вказані періоди роботи до спеціального стажу, та як наслідок відмовлено в призначенні грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, оскільки дотримано всі вимоги встановлені законодавством для здійснення такого призначення.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, передбачених пунктами «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періодів роботи з 22.03.1994 року по 05.05.1996 року, з 17.06.1996 року по 21.01.2002 року та з 22.01.2002 року по 30.01.2009 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із зарахуванням до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, передбачених пунктами «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періодів роботи з 22.03.1994 року по 05.05.1996 року, з 17.06.1996 року по 21.01.2002 року та з 22.01.2002 року по 30.01.2009 року, і за результатами розгляду прийняти обґрунтоване і законне рішення з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні суду; в задоволенні решти позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУПФУ в Івано-Франківській області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що періоди роботи позивача з 22.03.1994 року по 21.01.2002 року в санаторію-профілакторію, профілакторію «Пролісок» ВАТ «Долинська БПФ», з 22.01.2002 року по 30.01.2009 року - в лікувально-оздоровчому комплексі «Карпати» ВАТ «Долинська БПФ» не зараховано до спеціального стажу у сфері охорони здоров`я, оскільки вказані заклади не відносяться до закладів та установ державної чи комунальної форми власності. Відтак, відповівдачем правомірно відмовлено позивачу у виплаті вказаної грошової допомоги.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 як пенсіонер з 29.05.2022 року, отримує пенсію за віком згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (зі змінами).

При цьому, на час призначення позивачу пенсії її страховий стаж становив 42 роки 7 місяців 26 днів.

Як видно з трудової книжки серії НОМЕР_1 від 07.08.1980 року, позивач з 12.12.1989 року (згідно з наказом №53 від 11.12.1989 року) по 05.05.1996 року (згідно з наказом №63 від 03.05.1996 року) та з 17.06.1996 року (згідно з наказом №57к від 12.06.1996 року) по 21.01.2002 року (згідно з наказом №3 від 21.01.2002 року) працювала в санаторію-профілакторію «Пролісок» ВАТ «Долинська БПФ» на посаді медсестри, а з 22.01.2002 (згідно з наказом №197 від 21.01.2002 року) по 31.01.2014 року (згідно з наказом №02 від 31.01.2014 року) працювала в лікувально-оздоровчому комплексі «Карпати» ВАТ «Долинська БПФ» на посаді чергової медсестри.

Позивач 21.06.2024 року звернулася із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про зарахування періодів роботи у ВАТ «Долинська БПФ» та в лікувально-оздоровчому комплексі «Карпати» ВАТ «Долинська БПФ» до стажу роботи, який дає право на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсії станом на день її призначення та виплатити вказану грошову допомогу.

За наслідками розгляду вищевказаної заяви відповідач листом від 17.07.2024 року №6350-5042/Д-02/8-0900/24 повідомив, що детальні роз`яснення вже надавалися позивачу у листі від 06.07.2023 року №6004-5646/Д-02/8-0900/23. Так, згідно з вказаним листом відповідача, тривалість стажу роботи позивача, який дає право на виплату грошової допомоги, становить 22 роки 1 місяць 15 днів. Інші періоди трудової діяльності в якості медичної сестри проходили в закладах та установах не державної/комунальної форми власності та таких, які не передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров?я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909. Зокрема, це періоди роботи з 22.03.1994 року по 21.01.2002 року в санаторію - профілакторію, профілакторію «Пролісок» ВАТ «Долинська БПФ», з 22.01.2002 року по 31.01.2014 року в лікувально - оздоровчому комплексі «Карпати», ТОВ ЛОК «Карпати». Оскільки, у позивача відсутній необхідний стаж у закладах та установах державної або комунальної форм власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України від 05.11.1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення», тому відсутнє право на отримання вказаної грошової допомоги.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що періоди роботи позивача на посадах медичної сестри та чергової медичної сестри, які є посадами середнього медичного персоналу, мають зараховуватися до спеціального стажу, який дає право на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-XII(далі - Закон №1788-XII) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV).

Пунктом 7-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" від 04.11.1993 року №909 затверджено вичерпний Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Відповідно до пункту 2 Переліку №909 до вказаного переліку відносяться: лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри - лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад); аптеки, аптечні кіоски, аптечні магазини, контрольно-аналітичні лабораторії - фармацевти, асистенти фармацевтів (незалежно від найменування посад), лаборанти; медико-соціальні експертні комісії, бюро судово-медичної експертизи; а також соціального захисту: інтернатні заклади для інвалідів, дітей-інвалідів і престарілих; медичні відділи протезних підприємств - лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад).

Робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ (п.2 приміток Переліку №909).

Кабінет Міністрів України постановою від 23.11.2011 року №1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок №1191).

Відповідно до пункту 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "е" і "ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені, зокрема, Переліком №909.

Пунктом 5 вказаного Порядку №1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "е"-"ж" ст. 55 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Таким чином, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" будь-якого іншого виду пенсії.

Спірним у даній справі є наявність/відсутність у позивача права на зарахування до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років та право на отримання грошової допомоги згідно із пунктом 7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", періодів роботи в санаторію - профілакторію, профілакторію «Пролісок» ВАТ «Долинська БПФ», з в лікувально - оздоровчому комплексі «Карпати», ТзОВ ЛОК «Карпати».

Верховний Суд у постанові від 06 квітня 2022 року по справі № 345/1597/17 зробив висновок, що право на набуття пенсії за вислугою років, передбаченої пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пов`язане не лише з місцем роботи - закладом охорони здоров`я, а й з посадою, яку обіймає працівник - лікарі та середній медичний персонал.

Посади медичної сестри та чергової медичної сестри, на яких позивач працювала у спірні періоди, є посадами середнього медичного персоналу.

Отже, робота на посадах медичної сестри та чергової медичної сестри надає право на отримання грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу ХV Прикінцеві положення Закону №1058-ІV.

Відтак, колегія суддів вважає вірним висновок суду попередньої інстанції про те, що позовні вимоги в цій частині є підставними та обґрунтованими, відтак підлягають частковому задоволенню.

В іншій частині судове рішення сторонами не оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року у справі №300/6728/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді В. Я. Качмар
С. М. Кузьмич