Справа № 200/7067/24
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2024-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2024 року Справа№200/7067/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 18.07.2016 року позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком, за результатом розгляду йому було призначено пенсію з 18.07.2016 року за віком на пільгових умовах відповідно до ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач зазначив, що 09.01.2024 року він звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії, до якої були надані всі наявні та необхідні документи, що підтверджують право на перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач) було розглянуто заяву та повідомлено наступне, що страховий стаж позивача було враховано по 31.03.2021 та його підсумок становив 45 років 1 місяць 22 дні, в тому числі додаткові роки за Списком № 1 - 10 років. Пільговий стаж роботи підземні, професії за постановою № 202 (25) був врахований по 31.12.2017 за даними довідок, що підтверджують пільговий характер роботи та складав 10 років 10 місяців 20 днів. Також у відповіді відповідачем було зазначено, що 06.12.2023 року позивач звернувся з заявою, зареєстрованою за №3662, про перерахунок пенсії відповідно до частини 4 статті 42 Закону 1058, до якої позивачем було додано довідку, що підтверджує пільговий характер роботи № 69-пер від 05.12.2023 за період з 01.01.2018 по 05.12.2023, внаслідок чого перерахунок здійснено та страховий стаж позивача враховано по 30.06.2021 (відповідно до даних Індивідуальних відомостей про застраховану особу - Форма ОК-5) та його підсумок становив 45 років 4 місяці 22 дні, в тому числі додаткові роки за Списком № 1 - 10 років. Позивач зауважив, що відповідач рішення за результатами розгляду його заяви про перерахунок пенсії йому не направляв, про зміст та підстави відмови він дізнався лише з відповіді на адвокатський запит, який був направлений його представником. Позивач вважає, що дане рішення відповідача суперечить діючому законодавству України та підлягає скасуванню.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач) надав відзив на позовну заяву в якому зазначив наступне, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області (м. Селидове), з 18.07.2016 та отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач звернувся з заявою про перерахунок від 09.01.2024 № 135 «факт працевлаштування/звільнення». Звернення опрацьовано за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 № 339/35961. За результатом опрацювання заяви від 09.01.2024 № 135 позивачу проведено перерахунок пенсії в разі звільнення. Щодо позовної вимоги позивача визнати дії відповідача протиправними щодо відмови йому в проведенні перерахунку пенсії відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з 09.01.2024, відповідач зазначив наступне. Реалізація позивачем права на призначення (перерахунок) та виплату пенсії повинна здійснюватися у встановленому національним законодавством порядку, визначеному, зокрема, у Законі №1058-IV і затвердженому на виконання його положень Порядку №22-1. Зміст наведених норм права свідчить про те, що обов`язок прийняти рішення про призначення пенсії або про відмову в призначенні пенсії (тобто прийняти рішення по суті), виникає у територіального органу Пенсійного фонду за наслідками розгляду заяви особи, яка складена у формі, установленій вказаним Порядком № 22-1, та яка може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) з використанням кваліфікованого електронного підпису або електронної системи ВапкІD. Відповідач зауважив, що позивачем було надано заяву про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 09.01.2024 на підставі якої позивачу проведено перерахунок пенсії в разі звільнення з 29.12.2023 року та відповідачем не приймалося жодних рішень щодо відмови в перерахунку пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та оскільки позивач не звертався до відповідача із заявою встановленого зразка про перерахунок пенсії, позовна вимога в цій частині на думку відповідача не підлягає задоволенню. Щодо позовної вимоги зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового та страхового стажу позивачу періоди роботи з 01.06.2010 по 31.12.2010 року та з 01.09.2021 по 31.12.2023 року у Відокремленому підрозділі «Шахта Курахівська» Державного підприємства «Селидіввугілля», відповідач зазначив, що в індивідуальних відомостях про застраховану особу позивача станом на 09.01.2024 року за періоди роботи з 01.06.2010 по 31.12.2010 року та з 01.07.2021 по 30.09.2023 року підприємством не сплачено внески до ДПС України, за період роботи з 01.10.2023 по 31.12.2023 року відсутні суми нарахованої заробітної плати в СПОВ. До заяви від 09.01.2024 позивачем не надано документів підтверджуючих пільговий характер роботи за період роботи з 01.01.2018 по 31.12.2023 року, враховуючи вищенаведене, відсутні правові підстави для зарахування спірних періодів роботи до пільгового стажу позивача. Щодо позовної вимоги про застосування ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», відповідач зауважив, що як встановлено з матеріалів пенсійної справи позивача його підземний пільговий стаж враховано по 31.12.2017 року, який дає право на розрахунок ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», який складає 10 років 10 місяців 20 днів, що є недостатнім для застосування цієї норми Закону. Відповідач закцентував свою увагу на тому, що враховуючи вищенаведене він діяв в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством, тому позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню в повному обсязі та просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Позивачем були надані додаткові пояснення по справі, в яких було зазначено наступне, що 05.12.2023 року позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії, згідно ч.4 ст. 42 ЗУ №1058-ІV, проте територіальним органом ПФУ не було враховано пільговий стаж роботи. З огляду на це, 28.12.2023 року позивачем була подана письмова заява про перерахунок пенсії, але Пенсійним фондом вищезазначена заява була зареєстрована як звернення громадян та не було зроблено перерахунок пенсії та було лише надано відповідь за номером 1570-26229/К-02/8-0500/24 від 22.01.2024 року з розрахунком стажу позивача. З огляду на вищезазначене, 09.01.2024 року позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії за віком через електронний кабінет у встановленому законом порядку. На підтвердження вищезазначеного було додано скріншот-доказ з кабінету пенсіонера на Веб-порталі ПФУ, на якому видно зазначений тип звернення від 09.01.2024, - перерахунок пенсії. Позивач закцентував свою увагу на тому, що його пільговий стаж роботи підземні, професії за постановою № 202 (25) складає 17 років, 6 місяців, 3 дні, що дозволяє йому претендувати на призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Позивач просив задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою суду від 14.10.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Про відкриття провадження у справі, сторони були належним чином повідомлені, відповідно до наявності у представника позивача адвоката Молчанової Н.В. та відповідача - реєстрації кабінету електронного суду, про що свідчить відповідна відмітка, де в графі «доставлено» зазначена дата 16.10.2024, тобто сторони належним чином отримали копію ухвали про відкриття провадження по справі №200/7067/24.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 . Відповідно до наявного в матеріалах справи копії паспорту серії НОМЕР_2 виданим Гірницьким МВМ Селидівського МВ УМВС України у Донецькій області від 11.05.2001 року є громадянином України.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами по справі, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області (м. Селидове) з 18.07.2016 року та отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як зазначив позивач у своїх додаткових поясненнях: - «05.12.2023 Позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії, згідно ч.4, ст. 42 ЗУ №1058, проте територіальним органом ПФУ не було враховано пільговий стаж роботи.».

Як встановлено судом та підтверджується наявною в матеріалах справи копією принтскрину з вебпорталу ПФУ з електронного кабінету позивача, останній через вебпортал ПФУ звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії номер звернення «ВЕБ-05001-Ф-С-23-300269», в графі «результат обробки звернення» зазначено 28.12.2023 11:37:29: Ваше звернення зареєстровано 22.01.2024 21:41:46: Відповідь за номером 1570-26229/К-02/8-0500/24 від 22.01.2024 Відповідь надано та розміщено в додатку.

У своїй відповіді від 22.01.2024 року №1570-26229/К-02/8-0500/24 відповідач зазначив наступне: - «Ваше звернення на вебпортал від 28.12.2023 № ВЕБ-05001-Ф-С-23-300269, яке зареєстровано за № 26229/К-0500-23, розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області відповідно до Закону України від 02.10.1996 № 393/96 «Про звернення громадян». За результатами розгляду повідомляємо наступне. Ви перебуваєте на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та з 18.07.2016 отримуєте пенсію за віком, призначену на пільгових умовах відповідно до частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон 1058). Страховий стаж обчислюється органами Пенсійного фонду України за нормами пункту 2 статті 24 Закону 1058 за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за період до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Відповідно до статті 8 Закону України № 345-VІ від 02.09.2008 «Про підвищення престижності шахтарської праці» (далі Закон 345), розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах, зокрема, не менш як 15 років для чоловіків за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Статтею 1 Закону 345 передбачено, що дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та членів їх сімей. Згідно з пунктом 1 Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 № 202, право на пенсію незалежно від віку мають робітники, які працюють на підземних гірничих роботах в шахтах і на виробництві вугільних (сланцевих) шахтах, що зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних діючих і споруджувальних шахт для видобутку вугілля (сланцю). Ваш страховий стаж було враховано по 31.03.2021 (відповідно до даних Індивідуальних відомостей про застраховану особу - Форма ОК-5) та його підсумок становив 45 років 1 місяць 22 дні, в тому числі додаткові роки за Списком № 1 - 10 років. Пільговий стаж роботи підземні, професії за постановою № 202 (25) був врахований по 31.12.2017 за даними довідок, шо підтверджують пільговий характер роботи та складав 10 років 10 місяців 20 днів. 06.12.2023 Ви звернулися з заявою, зареєстрованою за № 3662, про перерахунок пенсії відповідно до частини 4 статті 42 Закону 1058. До заяви Вами додано довідку, шо підтверджує пільговий характер роботи № 69-пер від 05.12.2023 за період з 01.01.2018 по 05.12.2023. Перерахунок здійснено та Ваш страховий стаж враховано по 30.06.2021 (відповідно до даних Індивідуальних відомостей про застраховану особу - Форма ОК-5) та його підсумок становив 45 років 4 місяці 22 дні, в тому числі додаткові роки за Списком № 1 - 10 років. Відповідно до частини 3 статті 44, статті 64 Закону 1058 та Закону України від 05.04.2007 № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На підставі викладеного, довідку скеровано на перевірку до підрозділу контрольно-перевірочної роботи. У разі підтвердження результатів перевірки первинних документів, що слугували підставою для видачі довідки про пільговий стаж роботи, пільговий стаж буде враховано по 30.06.2021 (відповідно до даних Індивідуальних відомостей про застраховану особу - Форма ОК-5 про сплату страхових внесків) та обчислення пенсії буде здійснено зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону 1058 на підставі заяви від 06.12.2023.».

Як встановлено судом та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, позивач засобами веб-порталу ПФУ звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з заявою про перерахунок пенсії від 09.01.2024 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією принтскрину з особового кабінету позивача зареєстрованого на вебпорталі ПФУ, де в графі «номер звернення» зазначено 135, в графі «тип звернення» - перерахунок пенсії; в графі «вид пенсії/перерахунку» зазначено працевлаштування/звільнення, результат обробки звернення в графі «Текст відповіді» зазначено призначено.

В свою чергу з наявної в матеріалах справи копії заяви поданої позивачем від 09.01.2024 року, судом встановлено, що вона подавалася, як заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Судом встановлено, що представником позивача адвокатом Молчановою Н.В. на адресу відповідача від 29.07.2024 року №1243 був скерований адвокатський запит, в якому вона просила надати копію рішення про призначення позивачу пенсії, копію рішення про перерахунок пенсії позивачу за результатами розгляду його заяви від 09.01.2024 року; копію розрахунку пільгового та страхового стажу для призначення пенсії, який був врахований до моменту його звільнення, зазначити підстави не врахування певних періодів до 28.12.2023 року до його пільгового стажу.

Відповідачем було надано відповідь від 02.08.2024 року на адвокатський запит, наступного змісту: - «[…]. За матеріалами електронної пенсійної справи ОСОБА_1 з 18.07.2016 призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». На підставі заяви від 09.01.2024 проведено перерахунок пенсії в разі звільнення з 29.12.2023. Страховий стаж враховано по 30.09.2021. Згідно із статтею 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Згідно з ч.3, 4 статті 42 Закону № 1058 у разі, якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, проводиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Кожний наступний перерахунок пенсії проводиться не раніше як через два роки після попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу та заробітної плати після призначення пенсії. Якщо відпрацьований період після попереднього перерахунку складає менше місяців, проводиться перерахунок тільки по стажу. На підставі р. 5 пункту 4 статті 42 Закону № 1058 з 1 квітня без додаткового звернення особи проводять перерахунок пенсії тим особам, які на 1 березня року, в якому здійснюється перерахунок, набули право на проведення перерахунку, передбаченого абзацами першим - третім цієї частини, на найбільш вигідних умовах. На підставі заяви від 06.12.2023 №3662 ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії по стажу з 01.12.2023. Таким чином, право на перерахунок пенсії по стажу згідно з ч. 4 ст. 42 Закону № 1058 ОСОБА_1 набуває з 01.12.2025. Наказом Міністерства фінансів України від 15.12.2020 № 773 «Про внесення змін до наказу Міністерства фінансів від 13 січня 2015 року №4» внесено зміни, зокрема, до Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (далі Порядок). Відповідно до розділу II Порядку Податковий розрахунок подається окремо за кожний квартал (податковий період) з розбивкою по місяцях звітного кварталу протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного кварталу. Згідно з реєстром застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Форма ОК-5) на момент проведення перерахунку сплата внесків з 01.10.2021 відсутня. […].».

Позовними вимогами позивача в даній справі є:

- визнати дії відповідача протиправними щодо відмови позивачу в проведенні перерахунку пенсії відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» у розмірі 80% заробітної плати, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, зобов`язання обчислити пенсію за віком на пільгових умовах з урахуванням ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та абз.3 ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового страхового стажу позивача періоди роботи з 01.06.2010 по 31.12.2010 року та з 01.09.2021 по 31.12.2023 року у ВП «ШАХТА «КУРАХІВСЬКА» ДП «СЕЛИДІВВУГІЛЛЯ»;

- зобов`язати відповідача обчислити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах з урахуванням ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та абз.3 ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зробити позивачу перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та абз.3 ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 09.01.2024.

- стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Відповідно до приписів ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

З урахуванням наведеного, а також з урахуванням зазначених позивачем його позовних вимог, судом була досліджена його трудова книжка серії НОМЕР_3 дата заповнення 13.06.1986 року, починаючи з періоду з 26.06.2006 року, коли позивач був прийнятий учнем гірника.

Отже, відповідно до наявної в матеріалах справи копії трудової книжки позивача, останній працював:

- ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Курахівська»: з 26.06.2006 по 01.08.2006 року прийнятий учнем гірника підземного та направлений на ділянку конвеєрного транспорту №2 та направлений на курсове навчання по професії до м. Селидове з 03.07.2006 року, номер запису 12 в трудовій книжці;

- з 02.08.2006 по 27.08.2006 року практика на робочому місці учнем гірника підземного, номер запису 13 в трудовій книжці;

- з 29.08.2006 по 28.12.2023 року переведений гірником підземним 3 -го розряду у тому ж місці після закінчення навчання, номера записів: 14 (переведення), 18 (звільнення) у трудовій книжці;

- номера записів 15, 16, 17 в трудовій книжці перевпорядкування підприємства, на якому працював позивач.

З наявної в матеріалах справи копії довідки ППВП ПФУ складеної по позивачу, судом встановлено, що позивачу до його пільгового стажу відповідно до ст.14, постанови КМУ №202, підземні, список 1, р.1, п-р.1, п.а-в, були зараховані наступні періоди його трудової діяльності: з 26.06.2006 по 31.05.2010 року (3 роки 11 місяців 6 днів); з 01.01.2011 по 28.04.2013 року 9 (2 роки 3 місяці 28 днів); з 29.04.2013 по 30.04.2014 року (1 рік 0 місяців 2 дні); з 02.05.2014 по 31.07.2014 року (0 років 3 місяці 0 днів); з 05.08.2014 по 30.09.2014 року (0 років 1 місяць 26 днів); з 02.10.2014 по 30.11.2014 року (0 років 1 місяць 29 днів); з 02.12.2014 по 28.02.2015 року (0 років 2 місяці 27 днів); з 05.03.2015 по 31.07.2015 року (0 років 4 місяці 27 днів); з 01.08.2015 по 31.08.2015 року (0 років 1 місяць 0 днів); з 01.09.2015 по 31.10.2015 року (0 років 2 місяці 0 днів); з 05.11.2015 по 31.03.2016 року (0 років 4 місяці 27 днів); з 02.04.2016 по 30.11.2016 року (0 років 7 місяців 29 днів); з 02.12.2016 по 31.10.2017 року (0 років 11 місяців 0 днів); з 02.11.2017 по 30.11.2017 року (0 років 0 місяців 29 днів); з 02.12.2017 по 31.12.2017 року (0 років 1 місяць 0 днів). Загалом зараховано страхового стажу 35 років 7 місяців 22 дні; додаткові роки за Списком №1 10 років.

Судом встановлено, що відповідно до вищезазначеної довідки ППВП ПФУ та останнього запису у трудовій книжці на дату звільнення 28.12.2023 року, позивачу не було зараховано до його страхового та пільгового стажу за списком №1: періоди його роботи з 01.06.2010 по 31.12.2010 року та з 01.01.2018 по 28.12.2023 року.

Відповідач з цього приводу зазначає наступне:

- відповідь від 22.01.2024 року: - «[…]. На підставі викладеного, довідку скеровано на перевірку до підрозділу контрольно-перевірочної роботи. У разі підтвердження результатів перевірки первинних документів, що слугували підставою для видачі довідки про пільговий стаж роботи, пільговий стаж буде враховано по 30.06.2021 (відповідно до даних Індивідуальних відомостей про застраховану особу - Форма ОК-5 про сплату страхових внесків) та обчислення пенсії буде здійснено зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону 1058 на підставі заяви від 06.12.2023. […].»;

- відповідь від 02.08.2024 року: - «[…].Згідно з реєстром застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Форма ОК-5) на момент проведення перерахунку сплата внесків з 01.10.2021 відсутня.[…].»;

- відзив на позовну заяву: - «[…]. В індивідуальних відомостях про застраховану особу ОСОБА_1 станом на 09.01.2024 за періоди роботи з 01.06.2010 по 31.12.2010, з 01.07.2021 по 30.09.2023 підприємством не сплачено внески до ДПС України, за період роботи з 01.10.2023 по 31.12.2023 відсутні суми нарахованої заробітної плати в СПОВ. До заяви від 09.01.2024 позивачем не надано документів підтверджуючих пільговий характер роботи за період роботи з 01.01.2018 по 31.12.2023. Враховуючи вищенаведене, відсутні правові підстави для зарахування спірних періодів роботи до пільгового стажу позивача. […]. Як встановлено з матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 , підземний пільговий стаж враховано по 31.12.2017, який дає право на розрахунок ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» складає 10 років 10 місяців 20 днів, що є недостатнім для застосування цієї норми Закону. […].».

З наявної в матеріалах справи копії перерахунку пенсії, Версія: 1.6.78.1. Дата-час розрахунку: 08.03.2024 14:57, в графі «вид перерахунку» зазначено факт працевлаштування/звільнення, в розділі тривалість стажу зазначено: страховий стаж (повний) 45 років 7 місяців 22 дні; додаткові роки за список №1 10 років; В тому числі: Робота за списком №1 10 років 10 місяців 20 днів. Розмір пенсії розрахований наступним чином: розмір пенсії за віком (ст.27) (11338,29 * 0,45583) = 5168,33 грн. + доплата за понаднормовий стаж (ст.28 ч.1 абз.2) (за 10 років) 209,30 грн. = 5377,63 грн.

Щодо не застосування ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», відповідач зазначив:

- відповідь від 22.01.2024 року: - «[…].Відповідно до статті 8 Закону України № 345-VІ від 02.09.2008 «Про підвищення престижності шахтарської праці» (далі розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах, зокрема, не менш як 15 років для чоловіків за списком № 1 виробництв, робіт, професій, показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. […]. Пільговий стаж роботи підземні, професії за постановою № 202 (25) був врахований по 31.12.2017 за даними довідок, що підтверджують пільговий характер роботи та складав 10 років 10 місяців 20 днів. […].»;

- відзив на позовну заяву: - «[…]. ОСОБА_1 звернувся з заявою про перерахунок від 09.01.2024 № 135 «факт працевлаштування/звільнення». […]. За результатом опрацювання заяви від 09.01.2024 № 135 ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії в разі звільнення. […]. Головне управління зазначає, що реалізація позивачем права на призначення виплату пенсії повинна здійснюватися у встановленому національним законодавством порядку, визначеному, зокрема, у Законі №1058-IV і затвердженому на виконання його положень Порядку №22-1. […]. Отже, наведеними нормами чинного законодавства, а саме вказаним Порядком № 22-1, визначено чіткий алгоритм дій щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії. ОСОБА_1 було надано заяву про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 09.01.2024. На підставі заяви від 09.01.2024 позивачу проведено перерахунок пенсії в разі звільнення з 29.12.2023. Головне управління звертає увагу суду, що відповідачем не приймалося жодних рішень щодо відмови в перерахунку пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». […]. Як встановлено з матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 , підземний пільговий стаж враховано по 31.12.2017, який дає право на розрахунок ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» складає 10 років 10 місяців 20 днів, що є недостатнім для застосування цієї норми Закону.».

В даному випадку спірним питанням є не зарахування відповідачем позивачу до його пільгового стажу за списком №1 деяких періодів його роботи та як наслідок відсутність необхідного стажу для врахування відповідачем приписів ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» при розрахунку розміру його пенсії, також спірним питанням наявність заяви позивача про проведення йому перерахунку його пенсії з урахуванням ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та абз.3 ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд виходив з наступного.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, а також регулювання порядку формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 2 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Статтею 114 Закону № 1058-IV врегульовані питання щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Згідно із частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Судом встановлено, що позивачу було призначено пенсію з 18.07.2016 року відповідно до приписів Закону України №1058-ІV, прикінцеві положення п.2 ч.1; Закону України №1788, ст.13 а) (робота за списком №1), що відображено в копії перерахунку пенсії станом на 08.03.2024 року наявного в матеріалах справи.

Судом проаналізовано норми відповідних Законів, за якими було призначено пенсію позивачу за віком (чинними на дату призначення), та встановлено: прикінцеві положення п.2 ч.1 Закону України №1058-ІV: Пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди:1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення». У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону; ст.13 а) Закону України №1788-ХІІ: На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників (461-2016-п), затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Щодо позовної вимоги позивача в частині: зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового та страхового стажу позивача періоди роботи з 01.06.2010 по 31.12.2010 року та з 01.09.2021 по 31.12.2023 року у ВП «ШАХТА «КУРАХІВСЬКА» ДП «СЕЛИДІВВУГІЛЛЯ», суд зазначає наступне.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (абзац перший частини першої статті 24 Закону № 1058-IV).

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац дев`ятий частини третьої статті 24 Закону № 1058-IV).

Абзацом десятим частини третьої статті 24 Закону № 1058-IV передбачено, що за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац перший частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV).

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років (абзац третій частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV).

18.11.2005 року Міністерством праці та соціальної політики України було прийнято наказ № 383, яким затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Відповідно до п. 2 Порядку № 383, під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Згідно з п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Судом установлено, що посада, на якій працював позивач у спірні періоди, віднесена до Списків № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що були чинними у вказані періоди роботи позивача (постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36; постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року №461).

Порядок підтвердження стажу роботи регулюється положеннями ст. 62 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ).

Згідно з приписами ст. 62 Закону № 1788-ХІІ (які кореспондуються зі змістом ст. 48 Кодексу законів про працю України), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Саме такий Порядок був затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року (далі - Порядок № 637).

Відповідно до п. 1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з вимогами п. 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За приписами п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до положень пп. 2 п. 2.1. Порядку, подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.

Аналіз наведених правових норм дозволяє дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж, є трудова книжка і лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, може постати необхідність у використанні додаткових даних для підтвердження стажу.

Водночас, надання уточнюючої довідки підприємства, установи, організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або за відсутності необхідних записів у трудовій книжці, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах під час встановлення трудового стажу також констатовано Верховним Судом у постанові від 16.09.2022 року у справі № 560/1399/19.

Судом було встановлено, що позивач відповідно до його трудової книжки, починаючи з 26.06.2006 був прийнятий учнем гірника підземного на ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Курахівська» та з 29.08.2006 року був вже переведений гірником підземним 3-го розряду, та був звільнений з зазначеного підприємства тільки 28.12.2023 року (останній запис) в трудовій книжці позивача.

Необхідним слід зазначити, що позивачу відповідачем були зараховані до його пільгового стажу за ст.14 постановою Кабінету Міністрів України №202 підземні, список №1, р.1 п-р.1, п.а-в. наступні періоди: з 26.06.2006 по 31.05.2010 року, з 01.01.2011 по 28.04.2013 року, з 29.04.2013 по 30.04.2014 року; з 02.05.2014 по 31.07.2014 року; з 05.08.2014 по 30.09.2014 року; з 02.10.2014 по 30.11.2014 року, з 02.12.2014 по 28.02.2015 року, з 05.03.2015 по 31.07.2015 року, з 01.08.2015 по 31.08.2015 року, з 01.09.2015 по 31.10.2015 року, з 05.11.2015 по 31.03.2016 року, з 02.04.2016 по 30.11.2016 року, з 02.12.2016 по 31.10.2017 року, з 02.11.2017 по 30.11.2017 року та з 02.12.2017 по 31.12.2017 року.

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою від 06.12.2023 року за №3662 про перерахунок пенсії відповідно до ч.4 ст.42 Закону України №1058-ІV та додав до своєї заяви довідку, що підтверджує пільговий характер роботи №69-пер від 05.12.2023 за період з 01.01.2018 по 05.12.2023 року, що також не заперечується відповідачем оскільки він про це зазначає у своїй відповіді від 22.01.2024 року на звернення позивача.

З наявної в матеріалах справи копії довідки виданої ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля» від 05.12.2023 року №69-пер, в якій зазначено, що позивач працював повний робочий день на підземних роботах в ВП «Шахта «Курахівська» за період з 01.01.2018 по теперішній час виконував гірничі роботи, видобування вугілля підземним способом за професією гірник підземний дільниць ремонтно-відновлювальних робіт і з ремонту та експлуатації водовідливного устаткування та ремонтно-відновлювальних робіт, підстава постанова КМУ №461 від 24.06.2016; також в матеріалах справи копія довідки виданої цим же підприємством від 28.12.2023 року №110, в якій зазначено, що позивач дійсно працював на цьому підприємстві за професією гірника підземного 3-го розряду дільниці РЕВУ та РВР з 26.06.2006 по 28.12.2023 року, звільнений на пенсію.

В матеріалах справи в наявності службова записка від Головного управління ПФУ в Донецькій області від 06.12.2023 року на ім`я начальника управління контрольно-перевірочної роботи, в якій відповідач зазначає, що відділом обслуговування громадян №9 (сервісний центр) за принципом «єдиної черги» розглянуто заяву про призначення пенсії від 06.12.2023 №3662 від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до заяви додано довідку про пільговий стаж за період роботи на ВП «Шахта «Курахівська» від 05.12.2023 №69-пер. З 01.01.2018 по 05.12.2023, видану цим підприємством. Відповідно до зазначених пропозицій, відповідач просить провести перевірку довідок та направити акт перевірки до відділу перерахунків пенсій №4 (м. Селидове). Даних щодо проведеної перевірки матеріали справи не містять.

Судом також встановлено, що відповідно до роздруківки з довідки ОК5 (в частині спірних періодів) з 01.06.2010 по 31.12.2010 року, з 01.01.2018 по 28.12.2023 року, позивач працював на відповідній посаді за кодом підстави для обліку спец стажу ЗПЗ013А1.

Відповідно до Довідника кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства (Додаток 3 до «Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України 09.09.2013 № 454):

- код підстав для обліку спецстажу за № ЗП3013А1 - це код для застрахованих осіб, які є працівниками, які зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць; чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються зі зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону: на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам.

Відповідно до Довідника кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства (Додаток 3 до «Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», затвердженого наказом Міністерства фінансів України 14.04.2015 № 435):

- код підстав для обліку спецстажу за № ЗП3013А1 - це код для застрахованих осіб, які є працівниками, які зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461, і за результатами атестації робочих місць

Отже, при поданні звітів страхувальником вказувалося, що страхові внески за позивача вносилися за професією і кодом № ЗПЗ013А1, як працівнику по Списку № 1.

Також, відповідач у відзиві зазначає про те, що в індивідуальних відомостях про застраховану особу позивача станом на 09.01.2024 за періоди роботи з 01.06.2010 по 31.12.2010, з 01.07.2021 по 30.09.2023 підприємством не сплачено внески до ДПС України, за періоди роботи з 01.10.2023 по 31.12.2023 відсутні суми нарахованої заробітної плати в СПОВ та до заяви від 09.01.2024 позивачем не надано документів підтверджуючих пільговий характер роботи за період з 01.01.2018 по 31.12.2023 року.

Щодо не надання позивачем документів підтверджуючих пільговий характер роботи за період роботи з 01.01.2018 по 31.12.2023 року, суд вже зазначав, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи, організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або за відсутності необхідних записів у трудовій книжці, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

З приводу зазначеного відповідачем стосовно того, що в індивідуальних відомостях про застраховану особу позивача станом на 09.01.2024 за періоди роботи з 01.06.2010 по 31.12.2010, з 01.07.2021 по 30.09.2023 підприємством не сплачено внески до ДПС України, за періоди роботи з 01.10.2023 по 31.12.2023 відсутні суми нарахованої заробітної плати в СПОВ, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV, у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку;

роботодавець - власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання; фізична особа, яка використовує працю найманих працівників (у тому числі іноземців, які на законних підставах працюють за наймом в Україні); власник розташованого в Україні іноземного підприємства, установи, організації (у тому числі міжнародної), філії та представництва, який використовує працю найманих працівників, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно із абзацом першим частини першої статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону №1058-IV, платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Згідно із частиною другою статті 20 Закону №1058-IV, обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Як передбачено частинами четвертою - шостою, дев`ятою, десятою статті 20 Закону №1058-IV, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Системний аналіз вказаних вище правових норм дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески. При цьому, на думку суду, виходячи із змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового чи пільгового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи страхові внески не були зараховані на відповідні рахунки.

При вирішенні спору суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 (справа №208/6680/16-а), від 20.03.2019 (справа №688/947/17), від 30.09.2019 (справа №316/1392/16-а), відповідно до яких, за загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі. Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.

Відповідно до приписів ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, оскільки позивач у період з 01.06.2010 по 31.12.2010 року, та з 01.01.2018 по 28.12.2023 року працював на ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Курахівська», що підтверджується належними та наявними в матеріалах справи доказами, то даний період був протиправно не зарахований відповідачем позивачу до його пільгового стажу за Списком №1 та до страхового стажу з 01.06.2010 по 31.12.2010 року та з 01.10.2021 по 28.12.2023 року, з врахуванням висновків суду, суд вважає вийти за межі позовних вимог та задовольнити в цій частині позовні вимоги позивача шляхом зобов`язання відповідача зарахувати вищезазначені періоди його роботи до страхового та пільгового стажу за Списком №1 позивача.

Щодо позовної вимоги позивача визнати дії відповідача протиправними щодо відмови позивачу в проведенні перерахунку пенсії відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» у розмірі 80% заробітної плати, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, зобов`язання обчислити пенсію за віком на пільгових умовах з урахуванням ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та абз.3 ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язати відповідача обчислити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах з урахуванням ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та абз.3 ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та зробити позивачу перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та абз.3 ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 09.01.2024, суд зазначає наступне.

Згідно із преамбулою Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 року № 345-VI (далі - Закон № 345-VI), цей Закон спрямований на підвищення престижності шахтарської праці, надання додаткових гарантій у виплаті та підвищенні заробітної плати і розв`язанні соціально-побутових проблем шахтарів.

Статтею 1 Закону № 345-VI передбачено, що дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Згідно із абзацом 3 частини першої статті 28 Закону № 1058-IV, мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Статтею 8 Закону № 345-VI визначені особливості пенсійного забезпечення шахтарів, відповідно до яких мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що мінімальний розмір пенсії у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, є додатковою гарантією для шахтарів, які працювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1, яка встановлена на випадок, коли після розрахунку у встановленому законом порядку розміру відповідної пенсії за віком, в тому числі, з урахуванням понаднормового стажу, встановленого статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» така пенсія буде менша ніж три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

При цьому, до кола працівників, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та встановлені пільги, належать тільки працівники, зазначені у Списку №1, які були зайняті на підземних роботах повний робочий день. Тобто, державою встановлено додаткову соціальну гарантію отримання пенсійної виплати особам, на яких поширюється дія Закону № 345-VI, і застосовується такий механізм безпосередньо під час розрахунку розміру пенсії.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 200/591/19-а (провадження № К/9901/19494/19), який підлягає врахуванню судом відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

У постанові Верховного Суду від 26 травня 2020 року по справі №205/8712/16-а, зазначено: - «43. Колегія суддів зауважує, що статтею 8 Закону України «Про підвищення шахтарської праці» передбачено не окремий вид пенсії, а додаткову соціальну гарантію. При цьому розмір пенсії обчислюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і під час такого обчислення враховуються відповідні доплати і підвищення, передбачені цим Законом.

44. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 13.11.2019 у справі № 345/763/17.».

Слід зазначити, що відповідач при обрахунку пенсії позивача має встановити чи відноситься він до осіб на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як зокрема 15 років для чоловіків за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Встановивши, що позивач має необхідний стаж за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України на якого поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», відповідач має обрахувати його пенсію з урахуванням приписів абзацу 3 ч.1 ст.28 Закону України №1058-ІV та ст.8 Закону України №345-VI.

Суд зауважує, що на даний час, підтверджений пільговий стаж позивача за Списком №1 складає 10 років 10 місяців 20 днів (відповідно до наявної в матеріалах справи копії перерахунку пенсії станом на 08.03.2024 року) та в даному випадку, відповідачем на час розгляду даної справи не було зараховано позивачу періодів його роботи з 01.06.2010 по 31.12.2010 року, з 01.01.2018 по 28.12.2023 року, з урахуванням висновків суду по цій справі.

Таким чином, вимоги позивача про визначення пенсії у розмірі відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» під час розгляду даної справи не підлягають задоволенню через їх передчасність.

Згідно із ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, що діяли як офіційні особи.

Засіб правового захисту, що передбачений зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Будь-яка інша позиція була б рівнозначною санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам.

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

Суд зауважує, що ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Згідно судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі «Олссон проти Швеції» від 24 березня 1988 року) запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Для відновлення порушеного права суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не зарахування позивачу період роботи на посаді гірника підземного на ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Курахівська» до пільгового стажу за списком №1: з 01.06.2010 по 31.12.2010 року та з 01.01.2018 по 28.12.2023 року (дату звільнення); до страхового стажу: з 01.06.2010 по 31.12.2010 року та з 01.10.2021 по 28.12.2023 року, та як похідна вимога - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати позивачу період роботи на посаді гірника підземного на ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Курахівська» до пільгового стажу за списком №1: з 01.06.2010 по 31.12.2010 року та з 01.01.2018 по 28.12.2023 року (дату звільнення); до страхового стажу: з 01.06.2010 по 31.12.2010 року та з 01.10.2021 по 28.12.2023 року з урахуванням висновків суду.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується квитанцією від 08.10.2024, позивач за подання адміністративного позову сплатив 968,96 грн. судового збору.

Враховуючи, що позовні вимоги позивача були задоволені судом частково, суд повертає позивачу судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у розмірі 484,48 грн.

Позивач зазначив у позовній заяві, що у зв`язку з розглядом цієї справи ним були понесені витрати на професійну правничу допомогу.

При цьому, в позовній заяві позивач вказує, що орієнтовний розмір витрат на правову допомогу становить 15 000,00 грн.

Однією з позовних вимог позивача є стягнення на його користь понесених ним та документально підтверджених судових витрат по справі за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 132 цього Кодексу судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст. 132 цього Кодексу визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 вказаного Кодексу, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч.ч. 1 - 4 ст. 134 вказаного Кодексу, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Верховний Суд в постанові від 21.01.2021 року в справі №280/2635/20 звернув увагу на те, що Кодекс адміністративного судочинства України у редакції, чинній з 15.12.2017 року, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.

При цьому відповідно до ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч.ч. 6 та 7 ст. 134 Кодексу, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 у справі № 1-23/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Європейський суд з прав людини у справі "East/West Alliance Limited" проти України", оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Верховний Суд в постанові від 21.01.2021 року в справі №280/2635/20 звернув увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц.

Судом установлено, що між позивачем та Адвокатським Бюро «Молчанової Наталії» був укладений договір про надання правової допомоги № 07/07/24 від 29.07.2024 року.

Відповідно до ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 24.09.2024 року серії АН № 1518005, виданим Адвокатським бюро «Молчанової Наталії», на підставі договору про надання правової допомоги № 07/07/24 від 29.07.2024 року, правничу допомогу має надавати адвокат Молчанова Наталія Анатоліївна (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 3538 від 07.03.2012 року), яка і є представником позивача у даній справі.

За умовами п. 4.2. зазначеного договору за правову допомогу клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар). Розмір винагороди адвоката при наданні правової допомоги складає 3000,00 грн. за годину роботи.

02.10.2024 року до вищевказаного договору сторонами було підписано акт наданих послуг по договору про надання правничої допомоги 07/07/24 від 29 липня 2024 року, відповідно до якого детально визначено обсяг послуг та визначено, що їх вартість становить 15000,00 грн.

Суд зауважує, що Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату.

Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Положення про форму та зміст розрахункових документів, затверджене наказом Міністерства фінансів України № 13 від 21.01.2016 року, та Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затверджене постановою Правління НБУ № 148 від 29.12.2017 року, не визначають порядок здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку, оскільки не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність.

Тобто, аналіз спеціального законодавства щодо діяльності адвоката дає право зробити висновок про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа.

Враховуючи наведене, адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.

Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера №02/10 від 02.10.2024 року, позивачем сплачено Адвокатському бюро «Молчанової Наталії» 15 000,00 грн.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд зазначає, що у наданому до суду відзиві на позов чи у матеріалах будь-які клопотання з боку відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та обґрунтування їх неспівмірності відсутні.

Враховуючи викладене, а також те, що позивачем судові витрати у вигляді витрат за професійну правничу допомогу фактично були сплачені в сумі 15 000,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах позовної заяви належними доказами, а також враховуючи часткове задоволення позовних вимог із врахуванням їх співмірності, суд дійшов висновку стягнути на користь позивача 7 500,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 9, 32, 139, 243 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, буд.3, ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () щодо не зарахування ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) період роботи на посаді гірника підземного на ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Курахівська» до пільгового стажу за списком №1: з 01.06.2010 по 31.12.2010 року та з 01.01.2018 по 28.12.2023 року (дату звільнення); до страхового стажу: з 01.06.2010 по 31.12.2010 року та з 01.10.2021 по 28.12.2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) період роботи на посаді гірника підземного на ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Курахівська» до пільгового стажу за списком №1: з 01.06.2010 по 31.12.2010 року та з 01.01.2018 по 28.12.2023 року (дату звільнення); до страхового стажу: з 01.06.2010 по 31.12.2010 року та з 01.10.2021 по 28.12.2023 року, з урахуванням висновків суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, буд.3, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, буд.3, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) понесені ним судові витрати на правничу допомогу у сумі 7 500 (сім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 23 грудня 2024 року.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець