Справа № 160/1976/24
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2024-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

20 грудня 2024 рокуСправа №160/1976/24

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Кучми К.С., розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по адміністративній справі №160/1976/24,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.03.2024 року по вищезазначеній справі було задоволено частково позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ПФУ в Черкаській області від 18.01.2024 року № 88 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії;

- зобов`язано Головне управління ПФУ в Черкаській області зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 у митних органах України до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, що дає право на пенсію, згідно із Законом України "Про державну службу" та повторно розглянути заяву від 16.01.2024 року про перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 р. № 889-VIII;

- в іншій частині позовних вимог - відмовлено;

- вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 18.11.2024 року по вищезазначеній справі апеляційну скаргу Головного управління ПФУ в Черкаській області, ОСОБА_1 - залишено без задоволення. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.03.2024 року у справі №160/1976/24 залишено без змін.

Вищевказане рішення суду набрало законної сили 18.11.2024 року.

До суду 09.12.2024 року від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій вона вказує, що рішення суду від 28.03.2024 р. у справі №160/1976/24 набрало законної сили. Після чого, 19.11.2024 р. вона звернулася до Головного управління ПФУ в Черкаській області з проханням виконати рішення суду. Відповідно до абз.3 п.4.3. розд.ІV Порядку №22-1, рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви. Однак, станом на 09.12.2024 р. рішення суду від 28.03.2024 р. у справі №160/1976/24 не виконано. У зв`язку з чим вона просить зобов`язати Головне управління ПФУ в Черкаській області подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення суду від 28.03.2024 у справі №160/1976/24 в частині: зобов`язання Головного управління ПФУ в Черкаській області зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 у митних органах України до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, що дає право на пенсію, згідно із Законом України "Про державну службу" та повторно розглянути заяву від 16.01.2024 року про перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 р. № 889-VIII.

13.12.2024 року до суду від відповідача надійшли заперечення на заяву, в яких останній зазначив, що на виконання рішення суду від 28.03.2024 у справі №160/1976/24 Головним управлінням ПФУ в Черкаській області зараховано періоди роботи ОСОБА_1 у митних органах України до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, що дає право на пенсію, згідно із Законом № 889-VIII та повторно розглянуто заяву від 16.01.2024 р. № 231, щодо переходу на пенсію за віком відповідно до Закону № 889-VIII. До стажу державної служби ОСОБА_1 зараховано періоди роботи з 30.10.1995 р. до 01.05.2016 р. у митних органах України, як стаж роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, що дає право на пенсію, згідно із Законом № 889-VIII. Загальний страховий стаж позивача складає 45 років 11 місяців 19 днів. Стаж державної служби станом на 01.05.2016 складає 20 років 06 місяців 03 дні. Оскільки, вищевказаним рішенням суду, не покладено зобов`язань щодо обчислення пенсії державного службовця на підставі довідок про заробітну плату від 04.01.2024 р. № 7.5-22/7 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби за грудень 2023 року та від 12.01.2024 р. № 7.5-22/14 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця станом на січень 2024 року, Головним управлінням ПФУ в Черкаській області винесено рішення від 29.11.2024 р. № 88 про відмову у переході з пенсії за віком, яку призначено відповідно до Закону № 1058-ІV на пенсію за віком, відповідно Закону № 889-VIII у зв`язку із зменшенням розміру пенсії. Враховуючи вищевикладене, рішення суду від 28.03.2024 р. та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18.11.2024 р. у справі № 160/1976/24, виконано в повному обсязі, відповідно до вимог чинного законодавства та в межах повноважень, покладених на органи ПФУ.

До суду 13.12.2024 року від ОСОБА_1 надійшла заява в порядку ст.382 КАС України, в якій вона зазначила, що рішення від 29.11.2024 р. №88, яке винесено на виконання рішення суду від 28.03.2024 р. у справі № 160/1976/24 за результатами повторного розгляду її заяви від 16.01.2024 р., станом на 13.12.2024 р. відсутнє в кабінеті веб-порталу електронних послуг ПФУ, а звернення від 19.11.2024 р. та від 03.12.2024 р. щодо виконання вказаного судового рішення станом на 13.12.2024 р. залишаються на розгляді. До того ж, вказане рішення від 29.11.2024 р. № 88 не направлялося поштовим зв?язком та про нього не повідомлялось ні в телефонному режимі, ні засобами електронної пошти. Крім того, не відповідає дійсності твердження відповідача про зменшення розміру пенсії, оскільки вона отримує пенсію у розмірі 11 523,79 грн., а відповідно до довідок, наданих разом із заявою від 16.01.2024 р., та до Закону № 3723-ХII пенсія має складати 19 656,87 грн.

Розглянувши заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, суд зазначає таке.

Згідно із ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до ч.1 ст.373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглянув справу як суд першої інстанції.

В силу частини 1, 2 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для виконання, при цьому суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання такого рішення.

В свою чергу, Верховний Суд неодноразово зазначав, що адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови. У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. Суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

При цьому встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі №640/3719/18, від 04 березня 2020 року у справі №539/3406/17, від 11 червня 2020 року у справі №640/13988/19.

Відповідно до частини шостої статті 246 КАС України у разі необхідності у резолютивній частині рішення також вказується про: 1) порядок і строк виконання рішення; 2) надання відстрочення чи розстрочення виконання рішення; 3) повернення судового збору; 4) призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дату, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру понесених нею судових витрат; 5) дату складення повного рішення суду.

Таким чином, встановлення судового контролю є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджуються належними та допустимими доказами.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. №1404-VІІІ примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Суд звертає увагу на те, що, з урахуванням положень ч.1 ст.287 КАС України, позивач має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважатиме, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено його права, свободи чи інтереси.

При цьому, матеріали даної справи не містять доказів звернення позивача до державної виконавчої служби для виконання судового рішення або оскарження дій виконавця в судовому порядку.

Так, статтею 382 КК України передбачено кримінальну відповідальність за не виконання судового рішення, яке набрало законної сили, що свідчить про наявність у позивача, в разі умисного невиконання відповідачем судового рішення у цій справі, можливості звернутися з відповідною заявою відносно нього до правоохоронних органів.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність об`єктивних підстав для задоволення заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у цій справі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.243, 248, 382 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по адміністративній справі №160/1976/24.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 КАС України та може бути оскаржена у строки, встановлені статті 295 КАС України.

Суддя К.С. Кучма