Справа № 460/20367/23
Суддя: Д.Є. Махаринець
Дата ухвалення: 2024-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

19 грудня 2024 року м. Рівне №460/20367/23
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Д.Є. Махаринця, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доВійськова частина НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військова частина НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 в якому просив суд:

визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 щодо відмови у обчисленні та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 №2050-ІІІ, та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, на підставі судових рішень по справі №817/1687/17 за період з 29.09.2017 по 04.06.2019, на підставі судових рішень по справі №460/1832/19 за період з 29.09.2017 по 13.12.2019, на підставі судових рішень по справі №460/1767/19 за період з 31.12.2015 по 12.02.2020, на підставі судових рішень по справі №460/3522/19 за період з 01.01.2016 по 10.04.2020, на підставі судових рішень по справі №460/3528/20 за період з 31.12.2014 по 05.03.2021;

зобов`язати військову частину НОМЕР_2 , військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 №2050-ІІІ, та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, на підставі судових рішень по справі №817/1687/17 розрахувати за період з 29.09.2017 по 04.06.2019, на підставі судових рішень по справі №460/1832/19 розрахувати за період з 29.09.2017 по 13.12.2019, на підставі судових рішень по справі №460/1767/19 розрахувати за період з 31.12.2015 по 12.02.2020, на підставі судових рішень по справі №460/3522/19 розрахувати за період з 01.01.2016 по 10.04.2020, на підставі судових рішень по справі №460/3528/20 розрахувати за період з 31.12.2014 по 05.03.2021, на підставі судових рішень по справі №460/9772/20 розрахувати за період з 31.12.2014 по 28.12.2021.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на виконання рішень Рівненського окружного адміністративного суду відповідачами було нараховано кошти, однак ці суми перераховані на банківський рахунок через великий проміжок часу. Покликаючись до положень Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, позивач вважає, що має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою пенсії на підставі судового рішення, які з вини відповідача фактично виплачені із запізненням. У зв`язку з цим позивач звернувся до пенсійного органу про нарахування компенсації за втрату частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, однак листом-відповіддю відповідач відмовив у нарахуванні та виплаті компенсації. Вважаючи, таку відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 16.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, оскільки нарахування грошового забезпечення здійснювалося відповідно до чинного законодавства України. Просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Оскільки розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, то відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено таке.

07.04.2023 позивач звернувся до в/ч НОМЕР_1 та в/ч НОМЕР_2 із заявами в яких просив нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходу за затримку виплати грошового забезпечення згідно судових рішень по справах №817/1687/17, №460/1832/19, №460/1767/19, №460/3522/19, №460/3528/20, №460/9772/20.

Відповідач листом від 13.05.2023 повідомив, що розрахунки з позивачем проведені вірно, скарг стосовно того, що розрахунок проведено не вповному обсязі не надходило від ОСОБА_1 , а тому підстав для виплати компенсації передбаченої постановою КМУ №159 відсутні.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати від 19.10.2000 № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (далі - Порядок № 159).

Згідно зі статтями 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Отже, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину компенсації, що передбачена статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Аналіз наведених нормативних актів дає підстави вважати, що основною умовою для виплати громадянину, передбаченої статті 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу не відповідає ознакам платежу, що має разовий характер, оскільки зумовлена порушенням строків сплати відповідачем пенсії, що носило триваючий характер. У зв`язку з цим виплата компенсації проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 18.11.2014 у справі № 21-518а14, від 11.07.2017 у справі № 21-2003а16, Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі № 522/5664/17, від 21.06.2018 у справі № 523/1124/17, від 03.07.2018 у справі № 521/940/17, від 05.10. 2018 у справі № 127/829/17, від 12.02.2019 у справі № 814/1428/18, від 08.08.2019 у справі № 638/19990/16-а.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 Закону №2050-ІІІ, окремих положень Порядку №159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Згідно із статтею 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Таким чином, у разі невиконання судового рішення, позивач має право на виплату компенсації за час затримки виконання судового рішення.

Використане у статті 3 Закону № 2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1- 3 вказаного Закону № 2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду України від 11 липня 2017 року № 21-2003а16, Верховного Суду від 22 червня 2018 року у справі № 810/1092/17 та від 13 січня 2020 року у справі № 803/203/17.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 29.01.2018 у справі №817/1687/17, яке набрало законної сили 03.09.2018 зобов`язано в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення за 2017 рік, яке нараховано на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 23.05.2019 №121 відповідно до окремої ухвали суду від 06.05.2019 по справі №817/1687/17, що є заборгованим грошовим забезпеченням за 2017 рік.

04 06.2019 позивач отримав заборговану частину грошового забезпечення на виконання судових рішень по справі №817/1687/17, що стверджуємся відомістю №06/1/19 до платіжного доручення №461 від 04.06.2019.

При здійсненні виплати перерахованих сум грошового забезпечення, в/ч НОМЕР_1 не здійснило обчислення та виплату позивачу компенсації втрати частини доходів внаслідок несвоєчасності виплати грошового забезпечення, та на заяви від 07.04.2023, від 13.05.2023, від 26.05.2023 - відмовився.

Судом у справі №817/1687/17 встановлено протиправність дій відповідача щодо нездійснення нарахування та виплати грошового забезпечення за 2017 рік позивачу, внаслідок чого, за результатами проведених на підставі судових рішень у вказаній справі, різницю у недоплаті грошового забезпечення за період з 29.09.2017 відповідач сплатив лише 04.06.2019.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 15.11.2019 у справі №460/1832/19, яке набрало законної сили 17.12.2019 зобов`язано в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення за 2017 рік, що є заборгованістю.

13.12.2019 позивач отримав заборговану частину грошового забезпечення на виконання судових рішень по справі №460/1832/19, що стверджується випискою від 13.12.2019.

При здійсненні виплати перерахованих сум грошового забезпечення, в/ч НОМЕР_1 не здійснила обчислення та виплату позивачу компенсації втрати частини доходів внаслідок несвоєчасності виплати грошового забезпечення, та на заяви від 07.04.2023, від 13.05.2023, від 26.05.2023 відмовилась.

Судом у справі №460/1832/19 встановлено протиправність дій відповідача щодо нездійснення нарахування та виплати ГЗ за 2017 рік позивачу, внаслідок чого, за результатами проведених на підставі судових рішень у вказаній справі, різницю у недоплаті 1 3 за період з 29.09.2017 відповідач сплатив лише 13.12.2019.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 11.11.2019 у справі №460/1767/19, яке набрало законної сили 28.01.2020 зобов`язано в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення за 2015 - 2017 роки, яке нараховано та виплачено 12.02.2020, що є заборгованим грошовим забезпеченням.

12.02.2020 позивач отримав заборговану частину грошового забезпечення на виконання судових рішень по справі №460/1767/19, що стверджується роздавальною відомістю №74 від 12.02.2020.

При здійсненні виплати перерахованих сум грошового забезпечення, в/ч НОМЕР_1 не здійснила обчислення та виплату позивачу компенсації втрати частини доходів внаслідок несвоєчасності виплати грошового забезпечення, та на заяви від 07.04.2023, від 13.05.2023, від 26.05.2023 - відмовилась.

Судом у справі №460/1767/19 встановлено протиправність дій відповідача щодо нездійснення нарахування та виплати ГЗ за 2015-2017 роки позивачу, внаслідок чого, за результатами проведених на підставі судових рішень у вказаній справі, різницю у недоплаті ГЗ за період з 31.12.2015 відповідач сплатив лише 12.02.2020.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 24.01.2020 у справі №460/3522/19, яке набрало законної сили 30.03.2020 зобов`язано в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення з 01.01.2016 по 28.09.2017, що є заборгованим грошовим забезпеченням.

10.04.2020 позивач отримав заборговану частину грошового забезпечення на виконання судових рішень по справі №460/3522/19, що стверджується роздавальною відомістю №230 від 10.04.2020.

При здійсненні виплати перерахованих сум грошового забезпечення, в/ч НОМЕР_1 не здійснила обчислення та виплату позивачу компенсації втрати частини доходів внаслідок несвоєчасності виплати грошового забезпечення, та на заяви від 07.04.2023,від 13.05.2023, від 26.05.2023 - відмовилась.

Судом у справі №460/3522/19 встановлено протиправність дій відповідача щодо нездійснення нарахування та виплати ГЗ за період з 01.01.2016 по 28.09.2017 позивачу, внаслідок чого, за результатами проведених на підставі судових рішень у вказаній справі, різницю у недоплаті ГЗ за період з 01.01.2016 відповідач сплатив лише 10.04.2020.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 05.11.2020 у справі №460/3528/20, яке набрало законної сили 10.02.2021 зобов`язано в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення за 2014 - 2017 роки, що є заборгованим грошовим забезпеченням.

05.03.2021 позивач отримав заборговану частину грошового забезпечення на виконання судових рішень по справі №460/3528/20, що стверджуються роздавальною відомістю від 05.03.2021.

При здійсненні виплати перерахованих сум грошового забезпечення, в/ч НОМЕР_1 не здійснила обчислення та виплату позивачу компенсації втрати частими доходів внаслідок несвоєчасності виплати грошового забезпечення, та на заяви від 07.04.2023, від 13.05.2023, від 26.05.2023 - відмовилась.

Судом у справі №460/3528/20 встановлено протиправність дій відповідача щодо нездійснення нарахування та виплати позивачу ГЗ за 2014 - 2017 роки, внаслідок чого, за результатами проведених на підставі судових рішень у вказаній справі, різницю у недоплаті грошового забезпечення за період з 31.12.2014 відповідач сплатив лише 05.03.2021.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 20.08.2021 у справі №460/9772/20, яке набрало законної сили 16.12.2021 зобов`язано в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення за 2014 - 2017 роки, що є заборгованим грошовим забезпеченням.

28.12.2021 позивач отримав заборговану частину грошового забезпечення на виконання судових рішень по справі №460/9772/20, що стверджується роздруківкою Ощадбанку від 28.12.2021.

При здійсненні виплати перерахованих сум грошового забезпечення, в/ч НОМЕР_1 не здійснила обчислення та виплату позивачу компенсації втрати частини доходів внаслідок несвоєчасності виплати грошового забезпечення, та на заяви від 07.04.2023 від 13.05.2023, від 26.05.2023 - відмовилась.

Судом у справі №460/9772/20 встановлено протиправність дій відповідача щодо нездійснення нарахування та виплати позивачу гршового забезпечення за 2014 - 2017 роки, внаслідок чого, за результатами проведених на підставі судових рішень у вказаній справі, різницю у недоплаті ГЗ за період з 31.12.2014 відповідач сплатив лише 28.12.2021.

Зважаючи на наведене вище правове регулювання та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати грошового забезпечення.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 14 травня 2019 року у справі № 804/2994/18, від 23 грудня 2020 року у справі № 640/7975/15-а, від 05 липня 2022 року у справі №420/7633/20 та від 09.08.2022 у справі №460/4765/20.

Тому, для захисту порушених прав позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю в межах заявлених позовних вимог, а саме зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити згідно з Законом України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати компенсацію за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 29.09.2017 по 04.06.2019, за період з 29.09.2017 по 13.12.2019, за період з 31.12.2015 по 12.02.2020, за період з 01.01.2016 по 10.04.2020, за період з 31.12.2014 по 05.03.2021.

Щодо вимоги здійснити нарахування та виплату належних позивачу сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, суд враховує наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44 затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (далі - Порядок №44).

Згідно із пунктом 1 Порядку №44, цей Порядок визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація).

Відповідно до пунктів 2-5 Порядку №44, грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Зазначена в абзаці першому цього пункту грошова компенсація також виплачується іноземцям та особам без громадянства, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця.

Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України Про податок з доходів фізичних осіб.

Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Таким чином, грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема, військовослужбовцями, виплачується їм для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Як уже зазначалось судом вище, індексація грошового забезпечення є складовою грошового забезпечення військовослужбовців, компенсація втрати частини доходів, як основні державні гарантії щодо оплати праці військовослужбовців підлягають обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Отже, нарахування та виплата індексації грошового забезпечення та компенсація втрати частини доходів позивачу має бути проведена відповідачем із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку №44.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням наведеного правого регулювання та фактичних обставин справи, виходячи з меж заявлених позовних вимог, оцінки поданих сторонами доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Військова частина НОМЕР_1 , Військова частина НОМЕР_2 , про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 щодо відмови у обчисленні та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 №2050-ІІІ, та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, на підставі судових рішень по справі №817/1687/17 за період з 29.09.2017 по 04.06.2019, на підставі судових рішень по справі №460/1832/19 за період з 29.09.2017 по 13.12.2019, на підставі судових рішень по справі №460/1767/19 за період з 31.12.2015 по 12.02.2020, на підставі судових рішень по справі №460/3522/19 за період з 01.01.2016 по 10.04.2020, на підставі судових рішень по справі №460/3528/20 за період з 31.12.2014 по 05.03.2021;

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 , військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 №2050-ІІІ, та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, на підставі судових рішень по справі №817/1687/17 розрахувати за період з 29.09.2017 по 04.06.2019, на підставі судових рішень по справі №460/1832/19 розрахувати за період з 29.09.2017 по 13.12.2019, на підставі судових рішень по справі №460/1767/19 розрахувати за період з 31.12.2015 по 12.02.2020, на підставі судових рішень по справі №460/3522/19 розрахувати за період з 01.01.2016 по 10.04.2020, на підставі судових рішень по справі №460/3528/20 розрахувати за період з 31.12.2014 по 05.03.2021, на підставі судових рішень по справі №460/9772/20 розрахувати за період з 31.12.2014 по 28.12.2021.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 )

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 )

Суддя Д.Є. Махаринець