Справа № 160/29051/23
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2024-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 грудня 2024 року м. Дніпросправа № 160/29051/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2023 року (суддя Рябчук О.С.)

у справі №160/29051/23

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:

- визнати дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненадання відстрочки ОСОБА_1 від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час протиправними;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 надати ОСОБА_1 рішення про надання і оформлення відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, на підставі абзаців 1, 2 частини 2 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як здобувачу вищої освіти, який навчається за денною формою здобуття освіти, з постановкою на спеціальний облік.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за наказом в.о. ректора Національного технічного університету «Дніпровська політехніка» від 22.08.2023 №851-с ОСОБА_1 зараховано студентом 1 курсу на денну форму здобуття освіти з 01.09.2023. У зв`язку з цим, листом від 25.10.2023 позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про надання відстрочки від призову за мобілізацією на підставі ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Відповідач листом від 30.10.2023 повідомив позивача, що рішення про надання відстрочки приймається місцевим органом виконавчої влади, яке в подальшому оформлюється територіальним центром комплектування та соціальної підтримки. Крім того, відповідач вказав, що для вирішення питання наявності у позивача права на відстрочку йому необхідно особисто прибути до ІНФОРМАЦІЯ_1 з оригіналами документів та їх копіями завіреними належним чином, або нотаріально завіреними копіями документів, що підтверджують підстави для відстрочки. Дії відповідача щодо ненадання відстрочки від призову під час мобілізації позивач вважає протиправними та зазначає, що на вчинення відповідних дій відповідач уповноважений положеннями чинного законодавства України.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 , викладену в листі від 30.10.2023 №8294, в наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 надати ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі ч. 2 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як здобувачу вищої освіти, який навчається за денною формою здобуття освіти, з постановкою на спеціальний облік.

В решті позовних вимог - відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з правового регулювання спірних правовідносин, згідно якому районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік, отже саме відповідач є суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого належить вирішення питання про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації після отримання від позивача заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та документів на підтвердження цього права. Враховуючи наведене, з метою повного захисту прав позивача, суд дійшов висновку про вихід за межі позовних вимог та визнати протиправною та скасувати відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 , викладену в листі від 30.10.2023 №8294, в наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Крім того, суд дійшов висновку, що оскільки у даному випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, тому наявні підстави для зобов`язання відповідача надати позивачу відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі ч. 2 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як здобувачу вищої освіти, який навчається за денною формою здобуття освіти, з постановкою на спеціальний облік.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Скаржник зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не враховано, що абз. 9 п. 11 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154, та п. 4.19 Інструкції з підготовки та проведення мобілізаційного розгортання Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 15.12.2017 №19ДСК, регламентують чіткий розподіл повноважень між ТЦК та місцевим органом виконавчої влади у процедурі надання військовозобов`язаному відстрочки від призову на військову службу за мобілізацією. Зокрема, місцевий орган виконавчої влади приймає рішення щодо надання відстрочки військовозобов`язаному від призову під час мобілізації, а ТЦК та СП виконує прийняте рішення шляхом оформлення відстрочки та ведення спеціального обліку. Поняття «оформлення відстрочки» за своєю суттю є лише реалізацією прийнятого органом виконавчої влади рішення та включає у себе здійснення відповідних процедурних дій (видача посвідчення про відстрочку). Скаржник також вказує на те, що судом не прийнято до уваги, що зміна освіти є зміною облікових даних військовозобов`язаного, який відповідно до вимог п. 23 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 30.12.2022 №1487, для актуалізації інформації про себе в державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, особисто у семиденний строк з дня внесення змін до персональних даних повинен був прибути із паспортом громадянина України та військово-обліковим документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, для внесення змін до його облікових даних.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та Національний технічний університет «Дніпровська політехніка» державної форми власності в особі ректора Азюковського Олександра Олександровича 21.08.2023 уклали договір про навчання у закладі вищої освіти № 2979/БД-124-К

Відповідно до п.1.2. вказаного договору Заклад бере на себе зобов`язання:

- зарахувати вступника на навчання на 1 курс після виконання вимог умов прийому на навчання для здобуття вищої освіти, правил прийому та укладення договору;

- здійснити підготовку вступника за денною формою здобуття вищої освіти за освітньою програмою системний аналіз за спеціальністю 124 системний аналіз для здобуття ступеня вищої освіти Бакалавр.

Згідно п. 1.3 договору освітня програма є акредитованою строком до 01.07.2025.

Відповідно до платіжної інструкції №0.0..1 від 21.08.2023 позивачем здійснено оплату за навчання на підставі договору №2979/БД-124-К від 21.08.2023.

Наказом Національного технічного університету «Дніпровська політехніка» від 22.08.2023 р. №851-с зараховано з 01 вересня 2023 р. студентом 1 курсу очної денної форми здобуття освіти ОСОБА_1 (п. 13 додатку до наказу).

Відповідно до довідки Національного технічного університету «Дніпровська політехніка» від 23.10.2023 №4292 ОСОБА_1 01.09.2023 вступив до Національного технічного університету «Дніпровська політехніка» і зараз навчається на І курсі денного відділення. Скорочений термін навчання. Строк закінчення закладу освіти 30.06.2026.

Позивачу видано студентський квиток Національного технічного університету «Дніпровська політехніка» серії НР №14656880 від 20.10.2023 дійсний до 30.06.2023, факультет інформаційних технологій, форма навчання денна, група 124-23ск.

ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою від 25.10.2023, в якій просив надати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації згідно ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» як здобувачу фахової вищої освіти, у зв`язку із навчанням за денною формою здобуття освіти в Національному технічному університеті «Дніпровська політехніка».

До заяви позивачем додано: оригінал довідки №4292 від 23.10.2023; квитанцію про сплату за навчання; копію контракту; копію наказу про зарахування №851-с від 22.08.2023.

Заяву позивача від 25.10.2023 про надання відстрочки отримано ІНФОРМАЦІЯ_2 та зареєстровано за вх. №9064 від 27.10.2023.

Листом від 30.10.2023 №8294 ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено позивача, що для вирішення питання про наявність права на відстрочку позивачу необхідно особисто прибути до ІНФОРМАЦІЯ_1 з оригіналами документів та їх копіями завіреними належним чином, або нотаріально завіреними копіями документів, що підтверджують підстави відстрочки.

Також роз`яснено, що відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації надається з підстав визначених у ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Згідно Інструкції з підготовки та проведення мобілізаційного розгортання Збройних Сил України, затвердженої наказом МОУ та Генерального штабу від 15.12.2017 №19 дск «військовозобов`язаний, який має право на відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією надає відповідну заяву до місцевого органу виконавчої влади. Після розгляду цих заяв місцевим органом виконавчої влади, територіальний центр комплектування та соціальної підтримки виконує прийняті ним рішення». У зв`язку з чим, відповідач повідомив позивача, що для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, з підстав визначених у ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», позивачу необхідно звернутись з відповідною заявою та пакетом документів до місцевого органу виконавчої влади м. Дніпра. Після отримання рішення від місцевого органу виконавчої влади, ІНФОРМАЦІЯ_4 , буде надана довідка про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації (а.с. 21).

Не погоджуючись з діями відповідача щодо ненадання відстрочки від призову під час мобілізації позивач звернувся до суду із позовом у цій справі.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Строк дії воєнного часу неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України і діє на теперішній час.

Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII (далі - Закон №3543-XII) встановлено правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні.

Відповідно до ст.1 Закону №3543-XII мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Статтею 23 Закону №3543-XII передбачена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.

Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 23 Закону №3543-XII призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також: здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти.

Норми статті 23 Закону №3543-ХІІ мають імперативний характер і не передбачають, що право на відстрочку повинно підтверджуватись рішенням будь-якого органу владу.

Тобто військовозобов`язані, які мають правовий статус осіб, зазначених у статті 23 Закону №3543-ХІІ, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації (мають відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації) на підставі Закону, а тому підтвердження такого їх статусу не потребує прийняття додаткового рішення органом державної влади чи органом місцевого самоврядування.

Такий статус військовослужбовця підлягає лише відповідному оформленню.

Листом від 30.10.2023 відповідач проінформував позивача, що він не наділений повноваженнями щодо прийняття рішення про надання відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації, а лише здійснює їх оформлення.

З наведеного слідує, що відповідач не здійснив перевірку наявності (відсутності) підстави для оформлення відстрочки позивачу від призову на військову службу під час мобілізації.

Відповідно до частини восьмої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» положення про ТЦК та СП затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно з абзацом дев`ятим пункту 11 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154, районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.

Отже, до повноважень відповідача належить оформлення відстрочок від призову під час мобілізації для військовозобов`язаних, які проживають на території відповідного району.

Оскільки позивач проживає на території Самарського району міста Дніпра, відповідач після отримання заяви ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову зобов`язаний був перевірити підстави щодо надання відстрочки позивачу та оформити її при їх підтвердженні або відмовити в оформленні з відповідним обґрунтуванням такого рішення.

У даних правовідносинах суб`єкт владних повноважень не може утриматись від прийняття рішення, що входить до його виключної компетенції.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що до спірних правовідносин не підлягає застосуванню пункт 4.19 Інструкції №19ДСК, яким передбачено повноваження на надання відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією місцевих органів виконавчої влади, оскільки: такі повноваження місцевих органів виконавчої влади (місцевих державних (військових) адміністрацій та органів місцевого самоврядування) не передбачені Конституцією України та Законами України; відповідні положення Інструкції №19 мають нормативно-правовий характер, однак Генеральний штаб Збройних Сил України, який прийняв Інструкцію №19, не наділений повноваженнями на прийняття нормативно-правових актів; цим пунктом визначені права і обов`язки громадян, проте наказ, яким затверджено Інструкцію №19, не пройшов процедуру державної реєстрації та не доведений до відома населення у порядку, встановленому законом.

Суд також наголошує, що Інструкція №19 дск, на яку посилається відповідач, має нижчу юридичну силу ніж Положення №154. До того ж Інструкція №19дск була затверджена Наказом МОУ у 2017 році, тоді як Положення №154 затверджене постановою Кабінету Міністрів України у 2022 році, відповідно, Інструкція не могла бути прийнятою для встановлення правил, що регулюють організаційні питання, визначені в Положенні №154, а тому відповідач помилково застосовує її поряд з Положенням №154 та на власний розсуд тлумачить зміст Положення №154.

Відтак, твердження скаржника про те, що повноваженнями щодо надання відстрочки наділені місцеві органи виконавчої влади, є необґрунтованими і суперечать Закону №3543-ХІІ.

Щодо доводів відповідача про необхідність особистого прибуття позивача до ІНФОРМАЦІЯ_5 для вирішення питання наявності у нього права на відстрочку, суд звертає увагу на таке.

Відповідно до пп. 8 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487) військовозобов`язані повинні особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних та надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Судом встановлено, що позивач повідомив відповідача про наявність підстав для надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації шляхом направлення засобами поштового зв`язку заяви про надання відстрочки та документів на підтвердження наявності підстав для відстрочки.

Водночас наведена вище норма пп. 8 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів містить зобов`язання військовозобов`язаних особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних та надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Однак, вказаною нормою не визначено чітко, в який спосіб військовозобов`язаний має особисто повідомити органу, в якому він перебуває на військовому обліку, про зміну персональних даних та надати документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Положення законодавства не містять прямої заборони військовозобов`язаним особисто повідомляти РТЦК та СП про зміну персональних даних та надавати документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, засобами поштового зв`язку.

Таким чином, подання позивачем заяви та підтверджуючих документів поштою не є підставою для не розгляду заяви позивача про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Отже, з встановлених обставин у справі слідує, що відповідач не досліджував надані позивачем документи на підтвердження наявності у нього права на відстрочку від призову під час мобілізації на підставі абз. 2 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та не приймав мотивованого рішення по суті поданої позивачем заяви, вважаючи, що позивач має подати таку заяву та документи особисто до місцевого органу виконавчої влади.

В той же час, суд першої інстанції, зазначивши, що відповідачем здійснено розгляд заяви позивача про надання відстрочки та в листі від 30.10.2023 №8294 наведено підстави не надання відстрочки, припустився помилкового висновку, оскільки, як зазначалось вище, у листі від 30.10.2023 №8294 відповідач лише проінформував позивача, що він не наділений повноваженнями щодо прийняття рішення про надання відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації.

У постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі №342/158/17 зазначено, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу чи його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону (або ж іншого нормативно-правового регулювання) віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відсутність належним чином оформленого рішення про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації або мотивованої відмови по суті в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, свідчить про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не розгляду по суті заяви позивача про надання йому відстрочки від призову під час мобілізації та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про надання йому відстрочки від призову за мобілізацією на підставі абз. 2 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та прийняти рішення з урахуванням висновків, викладених судом апеляційної інстанції в цій постанові.

З огляду на наведене, судом першої інстанції не в повному обсязі з`ясовані обставини, які мають значення для справи, та зроблено висновки, які не у повному обсязі відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим відповідно до ст. 317 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (ч.3 ст.139 КАС України).

Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, враховуючи часткове задоволення позову, судові витрати, понесені позивачем у вигляді судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру, підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі 536,80 грн.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2023 року у справі №160/29051/23 скасувати, прийняти нове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не розгляду по суті заяви ОСОБА_1 про надання йому відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання йому відстрочки від призову за мобілізацією на підставі абз. 2 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та прийняти рішення з урахуванням висновків, викладених судом апеляційної інстанції в цій постанові.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко