Справа № 460/28412/23
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2024-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2024 рокуСправа № 460/28412/23 пров. № А/857/16206/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Гудима Л.Я., Кузьмича С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23 травня 2024 року (суддя Махаринець Д.Є., м.Рівне), -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі ГУПФ) в якому просив:

визнати протиправними дії ГУПФ викладені у листі від 08.12.2023 №39167-36535/В-02/8-1700/23 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (далі - Закон №3723-ХІІ);

зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до стажу державної служби періоди роботи на посадах в органах місцевого самоврядування та службу в рядах радянської армії;

зобов`язати ГУПФ призначити позивачу пенсію відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ із врахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) від 31.10.2023 №№1783/02-08, 1782/02-08, що видані виконавчим комітетом Костопільської міської ради Рівненської області (далі Довідки №№1783, 1782 відповідно).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 23 травня 2024 року позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що позивачем не дотримано обов`язкову умову перебування особи на посаді державного службовця станом на 01.05.2016 (за наявності стажу державної служби не менше 10 років та відсутності 20 років державної служби станом на цю дату), оскільки згідно записів трудової книжки позивач перебував на посадах в органах місцевого самоврядування.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу та доповненні до нього, заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційні скарги подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що посада позивача в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу державної служби.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ОСОБА_1 призначено з 18.07.2017 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV).

07.11.2023 ОСОБА_1 звернувся із письмовою заявою до ГУПФ з проханням призначити пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у порядку визначеному для осіб, які мають не менше як 20 років стажу роботи на посадах віднесених до категорій посад держаних службовців.

За результатами розгляду заяви, відповідач листом від 08.12.2023 №39167- 36535/В-02/8-1700/23 відмовив у призначенні пенсії посилаючись на те, що позивач на день набрання чинності Закону України «Про державну службу» (далі Закон № 889-VIII; дата набрання чинності 01 05 2016) був посадовою особою місцевого самоврядування та станом на зазначену дату не мав 20 років стажу роботи на посадах віднесених до категорій державних службовців.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом визначає Закон №1058-IV.

Відповідно до частини першої статті 9, частини першої статті 10 вказаного Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Положеннями частини третьої статті 45 Закону №1058-IV передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року не менше 26 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року.

Відповідно до статті 90 Закону № 889-VІІІ встановлено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пунктами 10 та 12 «Прикінцевих положень» Закону № 889-VІІІ залишено право на призначення пенсій за нормами статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року (далі Закон № 3723-ХІІ) особам, які до 01.05.2016 набули певну кількість стажу на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ. Зокрема, таким правом користуються державні службовці, які станом на 01.05.2016 року не займають посади державної службові, але набули не менше 20 років стажу на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців та особи, які набули не менше 10 років такого стажу та станом на 01.05.2016 року займають посади державних службовців.

Таким чином, аналізуючи вказані положення у сукупності апеляційний суд доходить висновку, що при призначенні пенсії на підставі пунктів 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII (відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ) після 01.05.2016 необхідно враховувати три критерії: вік особи, страховий стаж та стаж державної служби. При цьому до стажу державної служби може бути враховано лише стаж, набутий на посадах державної служби або прирівняних до них посад до 01 травня 2016 року та обрахований у відповідності до положень «Порядку обчислення стажу державної служби» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі Порядок №283). Водночас стаж, набутий після 01.05.2016 на посадах державної служби зараховується до страхового стажу і відповідно до статті 90 Закону № 889-VІІІ слугує підставою для призначення пенсії та обрахунку її розміру у відповідності до Закону №1058-IV.

Відтак, Закон № 889-VІІІ передбачає зарахування до стажу державної служби, для призначення пенсії за Законом № 3723-ХІІ, лише стажу набутого на посадах державної служби або прирівняних до них до 01.05.2016.

Це пов`язано із тим, що з 01.05.2016 року пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону №1058-IV.

Цей закон не передбачає такого виду стажу, як стаж державної служби, а лише регулює порядок зарахування стажу набутого на посадах державної служби до страхового стажу.

Тобто, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

За відомостями трудової книжки позивача присягу державного службовця позивачем прийнято 30.03.1994.

Також з оскаржуваного листа-відповіді відповідача відповідача видно, що до стажу державної служби відповідачем зараховано періоди роботи з 06.07.1992 по 09.09.1993, 10.09.1993 по 21.07.1994, 22.07.1994 по 04.05.1998, 11.09.2001 по 30.09.2004, 09.09.2009 по 24.03.2015, що в сукупності складає 16 років 4 місяць 17 днів.

До стажу державної служби відповідачем не зараховано періоди роботи з 01.10.2004 по 23.03.2006 начальник відділу з питань захисту прав споживачів Костопільської районної ради; 20.11.2006 по 08.09.2009 начальник відділу з управління об`єктами спільної власності територіальних громад району та захисту прав споживачів виконавчого апарату Костопільської районної ради.

Крім того, за даними трудової книжки позивач у період з 18.04.2005 року по 25.05.2006 року працював на посаді помічника консультанта народного депутата України у зв`язку з чим йому 18.04.2005 року було присвоєно 7 ранг державного службовця.

Водночас, відповідно до пункту 2 Порядку №283 (діяв до набрання чинності Законом № 889-VІІІ), робота на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу державної служби.

Згідно із пунктом 4 цього Порядку, до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Пунктом 8 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що посади, які обіймав позивач, та які не враховані ГУПФ до стажу державної служби, за час роботи в органах місцевого самоврядування, відносяться до посад, визначених статтею 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Стаж роботи позивача на різних посадах органів місцевого самоврядування за період з 06.07.1992 по 01.05.2016 становить більше 20 років.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно частини першої статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до записів трудової книжки позивач у період з 10.11.1975 по 04.11.1977 проходив службу в лавах радянської армії.

Тому, період військової служби що складає 1 рік 11 місяців 26 днів також підлягає до зарахування до стажу державної служби позивача.

Отже, оскільки позивач має відповідний стаж на посаді державної служби, суди першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач має право на призначення пенсії по інвалідності згідно зі статті 37 Закону № 3723-XII, а тому, відповідно, наявні правові підстави для переведення позивача з пенсії призначеної їй відповідно до Закону № 1058-IV, на пенсію державного службовця відповідно до Закону № 3723-XII та пункту 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 889-VІІІ.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі не спростовують правильності застосування судом норм матеріального права до встановлених ним на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів та обставин справи.

Відповідно до частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23 травня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді Л. Я. Гудим
С. М. Кузьмич