Справа № 380/14131/24
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2024-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2024 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Мричко Н.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області , місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області , місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, в якій позивач просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку призначеної пенсії згідно рішення № 00 від 09.05.2024;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії (обчислити) з 01.04.2019 відповідно до частини 4 статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та пункту 131 Прикінцевих положень цього Закону.

Ухвалою від 08.07.2024 суддя залишила позовну заяву без руху.

Ухвалою від 16.09.2024 суддя прийняла позовну заяву до розгляду й відкрила провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено дві умови, за яких пенсія не перераховується. Проте позивачу призначено пенсію за спеціальним Законом - Законом України «Про прокуратуру». Відтак вважає, що особи, яким пенсію призначено відповідно до Закону України «Про прокуратуру» не підпадають під обмеження, визначені частино четвертою статті 42 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Представники відповідачів подали до суду відзиви на позовну заяву, в яких проти позовних вимог заперечили. Відзиви обґрунтовані тим, що частина четверта статті 42 Закону № 1058-IV не поширюється на пенсіонерів, яким призначено пенсію за вислугу років на умовах Закону України «Про прокуратуру».

Позивач подав відповідь на відзив, в якій навів ті ж аргументи, що і у позовній заяві.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З клопотаннями про розгляд справи у судовому засіданні сторони у справі не звертались.

Дослідивши матеріали справи на підтвердження й спростування заявлених вимог в їх сукупності, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив таке.

Позивач з 25.08.2016 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області, як одержувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України Про прокуратуру.

Після призначення пенсії позивач продовжив працювати в органах прокуратури.

03.05.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку призначеної пенсії у порядку, визначеному частиною четвертою статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV та пункту 13-1 його Прикінцевих положень у зв`язку із настанням підстави - за кожні два відпрацьовані роки.

За принципом екстериторіальності, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 09.05.2024 № 00 відмовлено позивачу у проведенні перерахунку пенсії відповідно до частини четвертої статті 42 Закону № 1058-ІV, оскільки дія вказаної частини не поширюється на пенсіонерів, яким призначено пенсію за вислугу років.

Вважаючи рішення відповідача протиправним, позивач звернувся з цим позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходить з такого.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом (далі Занон №1058).

За правилами пункту 13-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV, з 01.10.2017 пенсії, призначені після набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (крім осіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на умовах законів України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про наукову і науково-технічну діяльність» у період роботи на посадах державної служби, визначених Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, а також на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», виплачуються у розмірі, обчисленому відповідно до цього Закону.

Після звільнення з роботи виплата пенсії, призначеної відповідно до зазначених законів, поновлюється.

Відтак пунктом 13-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV в редакції, яка застосовується з 1 жовтня 2017 року, передбачено, що пенсія працюючому пенсіонеру, призначена на умовах Закону України «Про прокуратуру», виплачується у розмірі, обчисленому відповідно до Закону № 1058-IV.

Судом встановлено, що пенсія позивачу призначена з 25.08.2016, тобто, після набрання чинності Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи». Виплата пенсї позивача здійснюється відповідно до Закону № 1058.

Суд звертає увагу на норми частини четвертої статті 42 Закону № 1058-IV, згідно з якими, у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частини четверта статті 24 Закону № 1058-IV).

Як видно з матеріалів справи, позивач, який на цей час є одержувачем пенсії, розмір якої визначається відповідно до Закону № 1058-IV, після призначення пенсії 25.08.2016 у надалі продовжує працювати в органах прокуратури понад 24 місяці.

Таким чином, позивач набув право на перерахунок пенсії, оскільки після призначення пенсії він продовжив працювати та після призначення (перерахунку) пенсії здобув не менше 24 місяці страхового стажу.

Щодо посилання в оскаржуваному рішенні на те, що частина четверта статті 42 Закону № 1058-IV не поширюється на пенсіонерів, яким призначено пенсію за вислугу років, суд зазначає таке.

Стаття 42 Закону № 1058-IV, яка має назву «Індексація та перерахунок пенсій» передбачає не лише порядок індексації, а й перерахунок пенсії, який визначено в частині 4 такої статті. При цьому частина четверта статті 42 Закону №1058-IV, містить в собі абзац сьомий, який є спеціальним до такої норми, та який передбачає виключні умови, за яких перерахунок пенсії, відповідно до вказаної частини цієї статті не здійснюється. Так, відповідно до абацу сьомого частини четвертої статті Закону № 1058-IV дія цієї частини не поширюється на пенсіонерів, яким призначено пенсію за вислугу років на умовах, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення», та які не досягли віку, встановленого статтею 26 цього Закону.

Тобто для відмови у перерахунку пенсії у цьому випадку має бути наявні одночасно дві умови: 1) призначення пенсії за вислугу років на умовах, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення», 2) не досягнення віку, встановленого статтею 26 цього Закону.

Проте, враховуючи, що позивачу пенсія призначена за вислугу років на підставі спеціального Закону - Закону України «Про прокуратуру», таким чином у випадку позивача відсутня одночасна наявність зазначених вище умов.

З наведених обставин суд висновує, що відповідач протиправно відмовив позивачу у перерахунку йпенсії на підставі заяви відповідно до частини четвертої статті 42 Закону №1058-IV та п.13-1 Прикінцевих положень цього Закону.

На підставі викладеного, суд вважає, що рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області № 00 від 09.05.2024 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо дати проведення перерахунку, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 44 Закону України №1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до частини четвертої статті 45 Закону №1058 перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки, зокрема, у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Як встановлено судом, позивач із заявою про перерахунок пенсії звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області 03.05.2024.

Таким чином, обов`язок щодо перерахунку пенсії згідно з частною четвертою статті 44 Закону №1058 виник з 01.05.2024.

Відтак, вимоги в частині зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії з 01.04.2019 задоволенню не підлягають.

З метою повного відновлення порушених прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії (обчислити) з 01.05.2024 відповідно до частини четвертої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та п.ункту131 Прикінцевих положень цього Закону.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до статті 139 КАС України з відповідачів за рахунок їх бюджетних асигнувань необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-76, 139, 241-246, 250, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області № 00 від 09.05.2024 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10) здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) перерахунок пенсії (обчислити) з 01.05.2024 відповідно до частини четвертої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та пункту 131 Прикінцевих положень цього Закону.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області (, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Мричко Н.І.