Справа № 137/1673/24
Суддя: Гопкін П. В.
Дата ухвалення: 2024-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 137/1673/24

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Літинський районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Гопкіна П.В.,
за участі секретаря Іванової І.О.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні (без виклику сторін) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3449505 від 10.11.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП,
19.11.2024 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом. Він стверджує, що відповідно до постанови серії ЕНА № 3449505 від 10.11.2024 його визнано винуватим у тому, що він не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», що призвело до порушення п. 8.4 ПДР і притягнення до адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 ст. 122 КУпАП.
Позивач вважає, що його притягнення до відповідальності є незаконним і необгрунтованим. 10.11.2024 він керував автомобілем «Renault Kangoo»д.н.з. НОМЕР_1 , рухався в м. Вінниця, заїхав на вул. Матроса Кошки, звернувши із вул. Пирогова, проїхав близько 50 м. і зупинився з лівої сторони вулиці, оскільки з правої не було можливості. Знак «Зупинка заборонена» він побачив лише після зупинки, тому залишив автомобіль за 30 метрів до знаку та вважає, що не порушив Правила дорожнього руху.
Оскільки позивач вважає, що не помітив дорожнього знака, а такі знаки повинні бути видимими на відстані не менш ніж 100 метрів у напрямку руху та розміщеними не вище 6 метрів над рівнем проїзної частини, а також, місцем вчинення правопорушення зазначено в с.Балин, що є (місцем проживання позивача) у зв`язку з цим позивач просить скасувати постанову про адміністративне стягнення у виді штрафу 340,00 грн та закрити справу про адміністративне правопорушення.
19.12.2024 на адресу суду надійшов відзив на адміністративний позов. У ньому представник відповідача зазначає, що 10.11.2024 під час служби по вул. Матроса Кішки в м. Вінниця екіпаж патрульної поліції зафіксував автомобіль, яким керував ОСОБА_1 та не виконав вимогу дорожнього знака 3.34 «Зупинку заборонено», зупинившись у зоні дії знаку, що є порушенням п. 8.4 ПДР України та ч.1 ст. 122 КУпАП.
Поліцейський пояснив причину зупинки і підтвердив правопорушення, яке позивач не заперечував, що доводиться долученим відеодоказом. Представник відповідача вважає, що позиція позивача є суб`єктивною, не спростовує факт правопорушення.
Відтак просить прийняти відзив до розгляду та відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.
Дослідивши адміністративний позов, відзив та додані до нього докази, надавши оцінку обставинам зазначеним у позовній заяві та у відзиві, суд приходить до наступних висновків.
Так, на підтвердження своїх позовних вимог позивач надав копію постанови серії ЕНА № 3449505 від 10.11.2024 (а.с. 12), згідно якої водій ОСОБА_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», що призвело до порушення п. 8.4 ПДР і притягнення його до адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 ст. 122 КУпАП.
Також позивачем надано фотознімки де зображено місце зупинки його автомобіля, за яким та перед яким зображено знак 3.34 «Зупинку заборонено» (а.с. 16, 18) із зазначенням дії напрямку знаку.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ч.1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 «Про Правила дорожнього руху».Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Згідно з п. 1.9. Правил дорожнього руху України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п. 15.1 Правил дорожнього руху України зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.
Відповідно до п.п. 3.34, п. 3 розділу 33 Правил дорожнього руху, визначено графічне зображення знаку «Зупинку заборонено». Забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).
Дія знаків 3.9, 3.10, 3.34-3.37 поширюється лише на той бік дороги, на якому вони встановлені.
Для знаків 3.34-3.37 - табличкою 7.2.2 на початку зони дії, а також установленням у кінці їх зони дії дублюючих знаків 3.34-3.37 з табличкою 7.2.3.
Знак 7.2.4 інформує про перебування у зоні дії знаків 3.34-3.37 (а.с. 16)
Знак 7.2.3 зазначає кінець зони дії знака (а.с. 18).
Отже, можна зробити висновок, що знак 3.34 розташований на тому боці дороги, де позивач зупинив автомобіль, і його зона дії охоплює знак 7.2.4, що повідомляє про перебування в зоні дії знаку, а також знак 7.2.3, що вказує на її кінець.
Представником відповідача на підтвердження правомірності прийнятого рішення також надано суду відеозапис, на якому встановлено факт вчинення правопорушення ОСОБА_1 , а саме здійснення зупинки транспортного засобу «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Матроса Кошки в м. Вінниці в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено». Факт встановлення знаку 3.34 «Зупинку заборонено» по вул. Матроса Кошки, підтверджується дислокацією транспортного засобу (що не заперечувалось ОСОБА_1 ), результатами фотофіксації (а.с. 15-18) та результатами відеофіксації (а.с. 36).
На відео під назвою «export-bjrt7», яке долучено до відзиву (а.с. 36), зафіксовано, що ОСОБА_1 спілкується з інспекторами поліції, які пояснюють, що він мав можливість припаркуватися на призначеній для цього парковці, але перекрив смугу руху. Під час розмови ОСОБА_1 зазначає, що зупинився в цьому місці, оскільки є інвалідом і йому тут зручно. Проте ця обставина не виправдовує його дії, оскільки в аналогічному місці з обох сторін є паркувальні місця. Крім того, ОСОБА_1 не надав жодних доказів, що підтверджують його інвалідність.
Щодо твердження позивача про встановлення знаку понад встановлені стандарти чи зазначення місця вчинення правопорушення, то суд вважає за необхідне зазначити, що наявність певних процедурних порушень при оформленні адміністративних матеріалів не може бути самостійною та достатньою підставою для скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за наявності події та складу адміністративного правопорушення, оскільки застосування "надмірного формалізму" буде порушувати принципи та завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо охорони прав та свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав та законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі та гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відтак твердження та зауваження позивача у позовній заяві суд розцінює, як спосіб захисту, що прямо не заборонено законом.
Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.
Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд не вбачає порушень чинного законодавства інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції у Вінницькій області при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3449505 від 10.11.2024
Враховуючи викладене, суд вважає необхідним відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а в задоволенні позову відмовити, у зв`язку з необгрунтованістю заявлених позовних вимог.
Відповідно до ст.139, 143 КАС України внаслідок відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , витрати зі сплати судового збору залишаються за позивачем.
За наведених підстав, суд дійшов висновку, що факт вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП ОСОБА_2 знайшов своє підтвердження, стягнення відповідачем застосовано без порушень, в межах санкції, за якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності, а тому підстави для задоволення позову відсутні.
Керуючись ст.2, 9, 72-77, 90, 122, 241-246, 250, 262, 286, 295 КАС України, суд,
Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3449505 від 10.11.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення виготовлено 23.12.2024.

Суддя : Гопкін П. В.