Справа № 758/14938/24
Суддя: Якимець О. І.
Дата ухвалення: 2024-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

16 грудня 2024 року місто Київ

Суддя Подільського районного суду м. Києва Якимець О. І., розглянувши у порядку письмового провадження заяву позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови №4А-152 від 28.10.2024р. по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210?1 КУпАП

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Подільського районного суду міста Києва з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову № 4А-152 від 28.10.2024р. ІНФОРМАЦІЯ_1 по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою суду від 25 листопада 2024 року позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 12 грудня 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні).

На адресу суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом зупинення дії постанови № 4А-152 від 28.10.2024 р., винесеної ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову позивач зазначив, що у відповідності до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», оскаржувана постанова № 4А-152 від 28.10.2024р є виконавчим документом, на підставі якого може відбуватися примусове стягнення. Таким чином, існує імовірність відкриття виконавчого провадження на підставі зазначеної постанови та стягнення з позивача штрафу у подвійному розмірі та витрат виконавчого провадження. Оскільки правомірність (неправомірність) прийняття оскаржуваної постанови відповідачем буде встановлено лише судовим рішенням, прийнятим за результатами розгляду справи, а відповідач може пред`явити дану постанову до примусового виконання в будь-який час, то у разі встановлення протиправності оскаржуваної постанови і задоволення позовних вимог позивачу доведеться докласти значних зусиль і витрат, щоб відновити свої права та повернути своє майно (кошти), на яке може бути звернено стягнення у разі примусового виконання цієї постанови.

У зв`язку з цим, позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваної постанови може призвести до незворотніх наслідків, в той же час, вжитий вид забезпечення позову має тимчасовий характер та діє до виконання рішення суду, не скасовує оскаржувану постанову, а тому зупинення її дії не порушує прав відповідача.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та наведені в обґрунтування для вжиття відповідних заходів підстави, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За правилами ч. 1, 2 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Таким чином, процесуальний закон наділяє суд повноваженнями на вжиття заходів забезпечення позову шляхом, зокрема й шляхом зупинення дії індивідуального акта.

Однак, передумовою для вжиття таких заходів з урахуванням положень ч. 2 ст. 151 КАС України є існування та встановлення судом обставин, визначених ч. 2 ст. 150 КАС України.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

У силу норм процесуального законодавства підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відтак, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову перш за все необхідно перевірити наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Позивач, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову шляхом зупинення дії індивідуального акта, посилається на те, що примусове стягнення штрафу та витрат виконавчого провадження на підставі оскаржуваної постанови призведе до значних зусиль та витрат для відновлення його прав у випадку задоволення його позову.

Разом з тим, як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову, станом на дату подання заяви виконавче провадження з примусового виконання постанови № 4А-152 від 28.10.2024р. не відкривалось, тобто наведені у заяві доводи ґрунтуються лише на припущеннях позивача, а отже, вжиття заходів забезпечення позову є передчасним.

Таким чином, в заяві про забезпечення позову не наведено обставин, які є підставою для забезпечення позову, а саме обставин, які б свідчили про існування вже небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, не обґрунтовано причин неможливості захисту (поновлення) прав, свобод та інтересів заявника після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів, не розкрито у чому полягає необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав заявника у майбутньому, а також очевидність ознак протиправності спірної постанови.

Відповідно до ч. 5 ст. 154 КАС України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, з урахуванням того, що наведені позивачем обґрунтування не свідчать про існування обставин, передбачених ч. 2 ст. 150 КАС України, як передумови для забезпечення позову, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 50-157, 243, 248, 294, 295 КАС України,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови № 4А-152 від 28.10.2024р. по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210?1 КУпАП відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

СуддяО. І. Якимець