Справа № 641/7005/24
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2024-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 р. Справа № 641/7005/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.10.2024, головуючий суддя І інстанції: Боговський Д.Є., м. Харків, по справі № 641/7005/24

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Комінтернівського районного суд м. Харкова з позовом, в якому просить скасувати постанову від 19.09.2024 року № 2669 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Ухвалою Комінтернівського районного суд м. Харкова від 11 жовтня 2024 року позовну заяву залишено без руху, оскільки суд визнав причини пропуску строку звернення до адміністративного суду неповажними.

Представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Дмитрієвим Ф.І. на виконання ухвали від 11.10.2024 року надана заява про усунення недоліків.

Ухвалою Комінтернівського районного суд м. Харкова від 18.10.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності повернуто позивачу.

Позивач, не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Комінтернівського районного суд м. Харкова від 18.10.2024 та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що ОСОБА_1 звернувся за допомогою до адвоката та підписав договір про надання правової допомоги №13/24 від 04.10.2024 року, щодо складання скарги на постанову від 19.09.2024 року Nє 2669 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та супроводу у судовому процесі. Разом скаргою зі була подана заява про поновлення сроку на оскарження. Причиною пропуску вказано те, що ОСОБА_1 є єдиним доглядальником своєї матері, яка є інвалідом 3 группи, має хворобу з очима, з 09.09.2024 по 04.10.2024 перебувала в лікарні на денному стаціонарному лікуванні (до суду надані копії виписки з лікарні, та довідка МСЕК). Через постійні обстріли в м. Харкові, особливо 24.09.2024, ОСОБА_2 постійно знаходився поруч з матірю через погіршення стану її здоров`я, а тому не мав можливості подати вчасно скаргу. Термін на оскарження закінчився 29.09.2024 року. Як тільки поліпшився стан здоров`я матері і її виписали 04.10.2024, ОСОБА_1 відразу звернувся за юридичною допомогою 04.10.2024. В той же день була підготовлена і відпрвлена скарга. Через постійні збої в системі "Електроний суд" скарга надійшла 05.10.2024 року. На підставі вказаного, позивач зазначає, що 5 днів пропуску стоку через хворобу матері, та постійні обстріли в м. Харкові, що призводять до психічних розладів та утворенню інших проблем зі здоров`ям, є поважною причиною пропуску.

Відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції, зокрема про повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в її межах, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм процесуального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Повертаючи позивачу позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що з наданих позивачем матеріалів не вбачається поважних та об`єктивно нездоланних причин, які спричинили несвоєчасне звернення позивача до суду, та існування імперативного причино-наслідкового зв`язку.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду. У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті.

При цьому, реалізація особою права на звернення до суду із позовом чи заявою (клопотанням) повинна здійснюватись з дотримання встановленого законодавством процесуального порядку, зокрема, з дотриманням вимог КАС України.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до частин 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності регулюються ст. 286 КАС України.

Згідно з ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Згідно ч.1 ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч.2 ст.123 КАС України).

Отже, суд зобов`язаний з`ясувати в кожному випадку чи адміністративний позов подано у строк, установлений законом, а якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 жовтня 2020 року у справі № 9901/32/20 дійшла висновку, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з позовною заявою, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Як встановлено з матеріалів даної справи, оспорюваною позивачем у даній справі є постанова від 19.09.2024 року № 2669 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Представник позивача Дмитрієв Ф.І. звернувся з позовом через систему «Електронний суд» - 05.10.2024, тобто з порушенням десятиденного строку звернення до суду згідно до ст. 286 КАС України.

При цьому, позивачем у заявах від 05.10.2024 та 15.10.2024 заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду, відповідно до якого позивач посилається на те, що позивач проживає разом з матір`ю і є єдиним її доглядальником, мати ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи з 2008 року у зв`язку з хворобою - 09.09.2024 потрапила до лікарні, де пробула до 04.10.2024 року та через хворобу постійно потребувала у догляді, у зв`язку з чим позивач не мав можливості у встановлений строк подати скаргу. Також, позивач посилався на постійні обстріли у м. Харкові.

На обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду позивачем до заяв про поновлення строку звернення було надано до суду: довідка про (не отримання) допомоги, акт проведення обстеження сім`ї №361 від 23.08.2024, свідоцтво про розірвання шлюбу № НОМЕР_1 , довідка про зареєстрованих у житловому приміщенні, заява ОСОБА_3 , висновок ЛКК №46, висновок №28 про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній освіті, виписка з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №12883, довідка до акту огляду МСЕК №020629

Виписні документи, довідки стосуються визначення діагнозів ОСОБА_3 матері позивача, спільного проживання та здійснення ним догляду.

Також, надана копія виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №12883 свідчить про те, що ОСОБА_3 09.09.2024 року потрапила до лікарні і 04.10.2024 року була виписана.

Із поданих доказів вбачається, що позивач є особою, що доглядає матір, яка потребує догляду та перебувала з 09.09.2024 до 04.10.2024 на лікуванні у лікарні, що ускладнило своєчасне звернення позивача із позовом до суду за захистом своїх прав та може свідчити про поважність причин пропуску строку звернення.

Крім того, загально відомим є факт про проведення майже щоденних масованих обстрілів у вересні і жовтні 2024 року у місті Харків внаслідок військової агресії російської федерації.

При цьому, колегія суддів зазначає, що 05.10.2024 позивач через свого представника звернувся до суду з позовом, тобто після виписки з лікарні ОСОБА_3 без затримок та зайвих зволікань, скористався своїм правом на звернення до суду з позовною заявою.

Суд зазначає, що при застосуванні процесуальних норм необхідно уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначений підхід неодноразово був застосований Верховним Судом, зокрема у постановах від 21.05.2021 року у справі № 1.380.2019.006107, від 22.07.2021 року у справі № 340/141/21, від 16.09.2021 року у справі № 240/10995/20 та від 12.09.2022 року у справі № 120/16601/21-а.

Постановою Великої палати Верховного Суду від 05.12.2018 року в справі № П/9901/736/18 встановлено, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно уникати надто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Крім цього, у низці рішень Європейського суду з прав людини, юрисдикцією якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

У справі Bellet v. France Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).

Колегія суддів зазначає, що встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Враховуючи викладеневище, з метою недопущення ситуації позбавлення особи права допуску до правосуддя, колегія суддів вважає, що дану справу необхідно направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржувану ухвалу, порушив норми процесуального права, що є підставою для скасування такої ухвали.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи .

За встановлених обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про повернення позовної заяви порушено норми процесуального права, у зв`язку з чим уважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити - ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.10.2024 по справі № 641/7005/24 - скасувати.

Справу №641/7005/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності направити до Комінтернівського районного суд м. Харкова для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Я.М. Макаренко
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова