Справа № 320/37693/23
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2024-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2024 року № 320/37693/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, у якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відповідно до поданої заяви від 12.05.2023;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 12.05.2023.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області рішенням від 19.05.2023 №24 відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон №1058) зі зниженням пенсійного віку згідно статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі Закон №796) з підстав ненадання документів, які підтверджують наявність у нього достатнього страхового стажу.

Позивач не погоджується з вказаним рішенням та вважає, що ним було надано всі необхідні документи, які підтверджують його проживання або роботу в зоні посиленого радіологічного контролю протягом не менше 4 років до 01.01.1993, та наявність у нього необхідного страхового стажу, який становить не менше 15 років.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 відкрито провадження в адміністративній справі; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідачі, заперечуючи проти позовних вимог, зазначили, що відмова у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону №796 зумовлена тим, що позивачем до заяви про призначення пенсії не було надано документи, які підтверджують наявність у нього страхового стажу не менше 20 років.

Так, відповідачі зауважили, що з наданих позивачем документів вбачається, що його страховий стаж становить 16 років 5 місяців та 3 дні.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливим розглянути та вирішити справу по суті у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт № НОМЕР_1 , виданий 12.08.2021.

Судом встановлено, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою від 12.05.2023 про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796.

До вказаної заяви позивачем були додані копії наступних документів: трудова книжка серії НОМЕР_2 від 03.06.1983; наказ ПАТ "Миронівський завод по виготовленню круп і комбікормів" від 18.05.2018 №110-В; архівні довідки трудового архіву Білоцерківської міської ради від 19.09.2022 №145/06-03, №1148/06-03 та №1147/06-03; довідка ПАТ "Миронівський завод по виготовленню круп і комбікормів" від 05.09.2022 №36.

Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, керуючись принципом екстериторіальності, передало заяву позивача з додатками для розгляду Головному управлінню Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області за результатами розгляду документів було прийнято рішення від 19.05.2023 №24, яким відмовлено позивачу у призначені пенсії зі зниженням пенсійного віку у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (20 років).

Так, відповідач зазначив, що страховий стаж позивача становить 16 років 5 місяців та 3 дні.

У вказаному рішенні відповідач зазначив, що документами підтверджено, що позивач станом на 01.01.1993 проживав (відпрацював) у зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4-х років.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо відмови у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з позовом про визнання їх протиправними, з приводу чого суд зазначає таке.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 15 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом Української РСР "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 55 Закону №796 (в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, - вік зменшується на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Згідно з приміткою до цієї норми початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року.

Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Частиною першою статті 44 Закону №1058-IV обумовлено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Підпунктом 7 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі-Порядок №22-1), передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, зокрема,потерпілим від Чорнобильської катастрофи: документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями), або довідка про евакуацію із зони відчуження у 1986 році, видана Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Згідно з пунктами 4.1-4.2 Порядку №22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Суд зазначає, що у рішенні від 19.05.2023 №24 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, зазначило про відсутність у нього необхідного страхового стажу (20 років).

Так, відповідач зазначив, що страховий стаж позивача становить 16 років 5 місяців та 3 дні.

При цьому, у вказаному рішенні відповідач зазначив про підтвердження документами факту проживання що позивач станом на 01.01.1993 у зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4-х років.

У позовній заяві позивач зазначив, що його страховий стаж становить 16 років та 8 місяців.

Як вбачається з трудової книжки позивач працював:

- з 19.05.1981 по 27.04.1983 - проходження служби в Радянській армії;

- з 03.06.1983 по 04.04.1985 - каменярем в Миронівському комбінаті хлібопродукту;

- з 05.04.1985 по 11.03.1986 - робітником в СКП-6 в Миронівському комбінаті хлібопродукту;

- з 10.04.1986 по 10.07.1986 -

- з 04.08.1986 по 04.12.1986- учнем збиральника в Білоцерківському шинному заводі;

- з 05.12.1986 по 20.09.1987 - збиральником в Білоцерківському шинному заводі;

- з 30.10.1987 по 20.02.1991 - збиральником покришок в Промисловому об`єднанні "Білоцерківшина";

- з 14.03.1991 по 09.06.1991 - учнем оператора по перезарядці транспортних систем в Білоцерківському об`єднаному об`єднанні "Білоцерківшина";

- з 10.06.1991 по 02.08.1991 - збиральником покришок в Білоцерківському об`єднаному об`єднанні "Білоцерківшина";

- з 17.08.1991 по 30.09.1991 - збиральник покришок в Білоцерківському об`єднаному об`єднанні "Білоцерківшина";

- з 11.11.1991 по 01.06.1992 - монтажником технологічного обладнання в Білоцерківському спеціалізованому управлінні "Проммонтаж";

- з 12.08.1992 по 17.05.1993 - вантажником в Промисловому об`єднанні "Білоцерківшина";

- з 14.09.1993 по 15.02.1994 - учнем пресувальника в Білоцерківському заводі азбестових технічних виробів;

- з 31.05.1994 по 18.07.1994 - пресувальником в Білоцерківському заводі азбестових технічних виробів;

- з 06.12.1994 по 13.03.1995 - збиральником покришок в Білоцерківському заводі азбестових технічних виробів;

- з 20.03.1995 по 28.03.1997 - слюсарем в Плодоовочевій асоціації;

- з 08.07.1997 по 29.10.1999 - слюсарем в Плодоовочевій асоціації.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) позивач працював у періоди з 01.05.2020 по 31.05.2020 та з 01.07.2020 по 31.07.2020.

Суд зазначає, що вказані періоди роботи зараховані відповідачем до страхового стажу позивача.

Проте, відповідач не зарахував до страхового стажу періоди служби позивача у радянській армії з 16.04.1983 по 27.04.1983.

Отже, з наданих позивачем документів вбачається, що його страховий стаж становить 16 років 5 місяців та 15 днів.

Відповідно до інформації Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради про реєстрацію місця проживання від 06.10.2022 №15.2-03/2863 та №15.2-03/2864 позивач проживав:

- у період з 14.10.1986 по 17.07.1990 в м.Біла Церква, вул.Молодіжна, буд.22, гуртожиток;

- з 14.08.1990 по 19.12.2000 в АДРЕСА_1 .

Згідно з постановою Кабінету Міністрів Української СРС від 23.07.1993 №106 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" м.Біла Церква, Київської обл. належить до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що позивач проживав у зоні посиленого радіоекологічного контролю понад 14 років, що надає йому право на зменшення пенсійного віку на 5 років та, відповідно, на зменшення його страхового стажу на 5 років, необхідного для призначення пенсії відповідно до ст.55 Закону №796.

При цьому, фактично відповідачі не оспорюють наявність у позивача права на зниження пенсійного віку на 5 років та, відповідно, на зменшення його страхового стажу на 5 років, необхідного для призначення пенсії відповідно до ст.55 Закону №796.

Однак, відповідачі стверджують про відсутність у позивача достатнього страхового стражу для призначення пенсії.

Суд звертає увагу на те, що в силу вимог ст.26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Суд зазначає, що 19.10.2017 позивачу виповнилось 55 років, тобто виникло право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 5 років та зниженням страхового стражу на 5 років, відповідно до статті 55 Закону №796.

Оскільки на момент виникнення у позивача цього права стаття 26 Закону №1058-IV встановлювала мінімальний страховий стаж для призначення пенсії на рівні 15 років, саме цю величину мали враховувати відповідачі при розгляді заяви позивача про призначення пенсії.

Таким чином, з огляду на наявність у позивача права на зменшення пенсійного віку та розміру страхового стаду на 5 років, та досягнення ним 19.10.2017 55 років, суд дійшов висновку про те, що наявний у позивача страховий стаж (16 років 5 місяців та 15 днів) до 31 грудня 2017 року був достатнім для призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону №796.

Проте, вказані обставини безпідставно було залишені відповідачем без уваги під час розгляду документів позивача про призначення пенсії.

У позовній заяві позивач просить суд визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відповідно до поданої заяви від 12.05.2023.

Частинами першою-другою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вказане, з метою ефективного захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 19.05.2023 №24 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 12.05.2023, суд зазначає таке.

Згідно з Рекомендацією №R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 №1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні

Оскільки Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області неправомірно відмовило позивачу у призначенні пенсії, суд вважає, що у даному випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень.

У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 12.05.2023.

В свою чергу, позовні вимоги, заявлені до Головного правління Пенсійного фонду України у Київській області, не підлягають задоволенню.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Під час звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн., що підтверджується квитанцією від 03.06.2020 №90341.

Враховуючи задоволення позову, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1073,60 грн., підлягають стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 19.05.2023 №24 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 12.05.2023.

4. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три грн. 60 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (ідентифікаційний код 21084076, місцезнаходження: 33028, Рівненська обл., м.Рівне, вул.Борисенка Олександра, буд.7).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Дудін С.О.