Справа № 161/15317/24
Суддя: Івасюта Л. В.
Дата ухвалення: 2024-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/215/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2024 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі

головуючої судді Івасюти Л.В.

з участю секретаря судових засідань Вольської А.А.

представника позивача Поліщука В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції, Головного управління національної поліції України у Волинській області, про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення незаконною та її скасування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Позов обґрунтовує тим, що 11.07.2024 близько 23 год. 30 хв. він перебував у транспортному засобі марки «Fiat Stilo» д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований на узбіччі дороги по вул. Заводська у м. Луцьку. В цей час до нього підійшли двоє правоохоронців, які запропонували надати їм для перевірки документи, що посвідчують його особу. Після пред`явлення документу через за стосунок «Дія», працівники поліції повідомили його про те, що він керував вказаним вище автомобілем будучи позбавленим права керування транспортними засобами на підставі постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.06.2024, не погоджуючись з таким твердженням, він категорично заперечив наведене. Проте, працівниками поліції його заперечення не були взяті до уваги та останні прийняли рішення про винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення серія ЕНА № 2587158, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП та застосовано стягнення у виді штрафу в розмірі 20400,00 грн.

Вказану постанову він вважає протиправною та такою, що винесена з порушенням вимог закону, а відтак вона є такою що підлягає скасуванню.

Зазначає, що оскаржувана постанова була йому вручена після її винесення, проте втрачена ним у зв`язку з чим він був позбавлений можливості звернутися до суду у визначений законом строк. 12.08.2024 звернувся з відповідною заявою до відповідача про видачу копії постанови та того ж дня отримав її копію. Вважає, що строк на звернення до суду ним пропущений з поважним причин, а тому підлягає поновленню.

Посилаючись на викладене, позивач просить суд поновити йому пропущений строк на звернення до суду з адміністративним позовом, визнати незаконною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2587158 від 12.07.2024 винесену інспектором поліції Швораком В.В.

Ухвалою судді від 15.08.2024 відкрито провадження у справі.

Від відповідача ГУНП у Волинській області надійшов відзив. Відзив обгрунтованим тим, що постанова серії ЕНА № 2587158 від 12.07.2024 є законною та промірною, винесена у відповідності до вимог закону. Зазначає, що поліцейським Швораком В.В. спільно з поліцейським Сохацьким П.Б. під час патрулювання був зупинений транспортний засіб марки «Fiat Stilo» д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого ОСОБА_1 позбавлений права керування транспортним засобом у зв`язку притягненням до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. Тим самим позивач не виконуючи постанову суду порушив п.2.1 Правил дорожнього руху України (далі ПДР). У зв`язку з чим, поліцейськими було прийнято рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП. Зазначає, що копію оскаржуваної постанови Юрченко О.В, отримав 12.07.2024 одразу після її винесення, про що наявний на ній його підпис, а за отриманням копії звернувся через місяць 12.08.2024, тим самим порушивши визначений законом десятиденний строк на оскарження постанови. Враховуючи наведене, представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову.

Від відповідача УПП у Волинській області ДПП надійшов відзив у якому його представник зазначив, що вони не є належним відповідачем у справі.

У судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав та просив задовольнити з наведених у ньому підстав.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, просила суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд установив таке.

ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ст. 5 КАС України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Право на звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду.

У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватися відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах.

Згідно ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

12.07.2024 інспектором Луцького РУП ГУНП у Волинській області капітаном Швораком В.В. винесено постанову серія ЕНА № 2587158 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 20400,00 грн.

Із вказаної постанови випливає, що 12.07.2024 о 01 год. 4 хв. в м. Луцьку по вул. Заводська, керував транспортним засобом марки «Fiat Stilo» д.н.з. НОМЕР_1 будучи позбавленим права керування транспортними засобами на підставі постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.06.2024, чим порушив вимоги п.2.1 а ПДР.

В п.3 ч.1 ст.288 КУпАП вказано, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України з особливостями, встановленими цим Кодексом.

ч.2 ст.286 КАС України визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до ст.289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Як зазначив Конституційний Суд України в рішенні від 01.12.2004 № 1-10/2004, охоронюваний законом інтерес треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони для задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності та іншим загально-правовим засадам.

Колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс та інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 в справі «Мушта проти України» зазначено: право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

Строк звернення до адміністративного суду це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із її заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного процесу та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Таким чином, для вирішення питання про наявність або відсутність пропуску строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з`ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку.

Судом встановлено, що підставою для звернення до суду є незгода позивача із постановою серії ЕНА № 2587158 від 12.07.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП та застосування адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 20400,00 грн.

Приймаючи до уваги зміст заявлених позивачем вимог, суд дійшов висновку, що для вирішення питання про наявність або відсутність пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом, необхідно встановити факт, коли позивачу стало відомо про існування оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення відносно нього.

Ст.120 КАС України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Із матеріалів справи випливає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності отримана позивачем у день її постановлення 12.07.2024. Крім цього, така постанова містить підпис позивача в п.9 «Копію постави отримано. Підпис особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, запис про відмову від підпису або отримання копії постанови ( ОСОБА_1 )» (а.с. 06).

Наведене свідчить про те, що позивачу відомі обставини притягнення його до адміністративної відповідальності та строки оскарження відповідної постанови.

Отримання позивачем оскаржуваної постанови від 12.07.2024 у день її винесення підтверджується показаннями допитаного у судовому засіданні в якості свідка капітана поліції ОСОБА_2 , який суду пояснив, що 12.07.2024 перебував на патрулюванні, ним був зупинений транспортний засіб марки «Fiat Stilo» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням, як пізніше було встановлено ОСОБА_1 . При перевірці документів останнього було з`ясовано, що ОСОБА_1 позбавлений права керування транспортними засобами на підставі постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.06.2024. У зв`язку з порушенням ним вимог п.2.1 а ПДР було прийнято рішення про винесення оскаржуваної постанови, яка того ж дня, а саме 12.07.2024 була вручена ОСОБА_1 , про що він поставив свій підпис у відповідній графі постанови.

Із дослідженого судом відеозапису з місця події вбачається процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.126 КУпАП відносно ОСОБА_1 , оголошення її змісту, та вручення йому копії такої постанови.

ч.1 ст.121 КАС України, передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином. Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від позивача унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

Аналогічна правова позиція стосовно обрахунку строків, встановлених для звернення до суду за захистом прав у справах про адміністративні правопорушення, висловлена Верховним Судом у постанові від 18.01.2019 (справа № 576/1434/17).

Із змісту ч.3, ч.4 ст.123 КАС України, випливає, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Суд дійшов висновку, що позивач пропустив встановлений законом строк звернення до суду з цим позовом, а наведені ним підстави для поновлення строку, суд не вважає поважними, оскільки розцінює їх як зловживання наданими правами.

На думку суду позивач свідомо звернувся до відповідача із заявою про видачу копії постанови через місяць після її винесення з метою уникнути адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення.

Верховний Суд у постанові від 31.03.2021. у справі №2040/12017/19 зазначив, «реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Верховний Суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку».

Зважаючи на те, що позивач пропустив строк звернення до суду з позовом, а наведені причини пропуску цього строку не дають підстав для визнання їх поважними та, відповідно, поновлення строку звернення до суду, суд дійшов висновку про залишення позову без розгляду.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72-77, 122-123, 243-246, 250, 286, 293 КАС України, ст.ст. 288-289 КУпАП, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції, Головного управління національної поліції України у Волинській області, про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення незаконною та її скасування залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач Головне управління національної поліції України у Волинській області (адреса: вул. Винниченка, 11, м. Луцьк, ).

Відповідач Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції (вул. Залізнична, 15, м. Луцьк)

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Л.В. Івасюта