Справа № 480/840/24
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2024-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 грудня 2024 року Справа № 480/840/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравченка Є.Д., розглянувшиза правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/840/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання рішення незаконним, скасування наказу та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якій просить:
- визнати незаконним рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 20 травня 2022 року № 1 в частині зняття з квартирного обліку військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 та членів його сім`ї;
- скасувати наказ військової частини НОМЕР_1 від 20 травня 2022 року № 311 в частині зняття ОСОБА_1 та членів його сім`ї (складом чотири особи) з квартирного обліку військової частини НОМЕР_1 ;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 та членів його сім`ї (складом чотири особи) на квартирному обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов у Сумському гарнізоні при військовій частині НОМЕР_1 Збройних Сил України у загальній черзі на отримання житла з 01 грудня 1999 року та у списках осіб, які користуються правом першочергового отримання житлових приміщень з 04 серпня 2017 року.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 під час проходження служби у Сумському гарнізоні військовій частині НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) перебував на обліку громадян, які потребують покращення житлових умов з 01 грудня 1999 року по 20 травня 2022 року, та в пільговій черзі з правом першочергового отримання житла з 04 серпня 2017 року по 20 травня 2022 року (учасник бойових дій).
Рішенням житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 , що оформлене протоколом засідання житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 20.05.2022 року № 1, у зв`язку з переведенням ОСОБА_1 до до нового місця несення служби (військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_1 ) його було знято з квартирного обліку військової частини НОМЕР_1 .

Позивач не погоджується з правомірністю оскаржуваного рішення з огляду на порушення порядку розгляду питання про зняття останнього з квартирного обліку. Зокрема, представник позивача зазначає, що відповідно до пункту 28 постанови Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року № 470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» зняття з квартирного обліку та виключення із списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, провадиться органами, які винесли або затвердили рішення про взяття громадянина на облік (включення до вказаного списку). При розгляді цих питань на засідання відповідних органів запрошуються заінтересовані особи. Про зняття з обліку (виключення із списку) громадяни у 15-денний строк повідомляються у письмовій формі з зазначенням підстав зняття з обліку (виключення із списку). Представник стверджує, що на момент виникнення спірних правовідносин, відповідачем не було враховано вказані норми чинного законодавства при знятті позивача з квартирного обліку.

Також, як зазначає представник, всупереч п. 17 розділу VI Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 № 380, при переведенні позивача до іншого місця служби відповідач протиправно не направив облікову справу про зарахування на квартирний облік до нового місця служби разом з особовою справою для зарахування квартирний облік.

Таким чином, на переконання представника позивача, з урахуванням допущених відповідачем порушень при розгляді питання про зняття ОСОБА_1 та членів його сім`ї з квартирного обліку військової частини НОМЕР_1 , рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 20 травня 2022 року № 1 в частині, що стосується ОСОБА_1 , є незаконним, а наказ військової частини НОМЕР_1 від 20 травня 2022 року № 311 "Про затвердження протоколу засідання житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 20 травня 2022 року № 1" підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 08.02.2024 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Ухвалою суду від 26.02.2024 поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовною заявою відкрито провадження у цій справі та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав, зазначивши, що у зв`язку з переведенням позивача до військової частини НОМЕР_4 ( АДРЕСА_1 ), відповідно до пункту 17 розділу VI Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 № 380, 20.05.2022 позивача та членів його сім`ї рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 20.05.2022 було знято з квартирного обліку у військовій частині НОМЕР_1 . Дане рішення було оформлено протоколом засідання-житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 20.05.2022.

Представник відповідача вказує, що ОСОБА_1 був обізнаним про засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 20.05.2022 та прийняття протокольного рішення щодо зняття його з квартирного обліку у військовій частині НОМЕР_1 . Крім того, як зазначає представник, виключно на особисте прохання позивача (з метою уникнення факту втрати, направлення іншому адресату тощо) його особова справа з відповідними документами щодо квартирного обліку була видана йому особисто, що не заборонено жодним нормативно-правовим актом.

При цьому, як стверджує представник, враховуючи, що відповідні документи для зарахування позивача на квартирний облік за новим місцем служби, були отримані ним особисто 29.07.2022 вказане дозволяло йому здійснити відповідні заходи щодо зарахування на квартирний облік за новим місцем служби та реалізувати права на житло, закріплене положеннями статті 47 Конституції України.

Відтак, на переконання представника, у зв`язку з вищевикладеним, в діях військової частини НОМЕР_1 , в частині зняття позивача з квартирного обліку при військовій частині НОМЕР_1 порушень нормативно-правових актів не вбачається, а позивачем не надано обґрунтованих доказів порушення військовою частиною НОМЕР_1 вимог нормативно-правових актів в частині зняття його з квартирного обліку.

За наведених обставин, у задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Представник позивача надав суду відповідь на відзив, в якій з доводами відповідача не погоджується та наполягає на позовних вимогах.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 з 10.01.2017 по 24.04.2022 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24 квітня 2022 року № 97 майора ОСОБА_1 було виключено із списку особового складу військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з переведенням до нового місця несення служби (військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_1 ).

Відповідно до змісту довідки про забезпечення житлом, яка видана квартирно-експлутаційним відділом м. Суми ОСОБА_1 від 14.06.2022 № 84 (а.с.14), ОСОБА_1 під час проходження служби у Сумському гарнізоні військовій частині НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) перебував на обліку громадян, які потребують покращення житлових умов з 01 грудня 1999 року по 20 травня 2022 року, та в пільговій черзі з правом першочергового отримання житла з 04 серпня 2017 року по 20 травня 2022 року (учасник бойових дій).

Рішенням житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 , що оформлене протоколом засідання житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 20.05.2022 року № 1, (а.с.17-19) у зв`язку з переведенням ОСОБА_1 до нового місця несення служби (військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_1 ) відповідно до вимог Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей житловим приміщенням, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року № 380 вирішено, що майор ОСОБА_1 має бути знятий з квартирного обліку військової частини НОМЕР_1 .

Зазначене рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 було затверджене наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 20.05.2022 № 311 (а.с. 16) "Про затвердження протоколу засідання житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 20 травня 2022 року № 1".

Так, пунктом 2 зазначеного наказу вирішено зняти ОСОБА_1 та членів його сім`ї з квартирного обліку Військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з переведенням ОСОБА_1 на нове місця проходження служби до військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_1 .

Вважаючи рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 20 травня 2022 року № 1 в частині, що стосується ОСОБА_1 , незаконним, а наказ військової частини НОМЕР_1 від 20 травня 2022 року № 311 "Про затвердження протоколу засідання житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 20 травня 2022 року № 1" таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду із цим позоввом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких громадянин має змогу побудувати житло, придбати його у власність, або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступною платою відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон України № 2011-XII) передбачено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 37 Житлового кодексу УРСР (далі - ЖК УРСР) облік потребуючих поліпшення житлових умов громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, що мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або беруть пайову участь у житловому будівництві, здійснюється за місцем роботи, а за їх бажанням - також і за місцем проживання. Нарівні з ними беруться на облік громадяни, які залишили роботу на цих підприємствах, в установах, організаціях у зв`язку з виходом на пенсію

Порядок обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов згідно зі ст.38 ЖК УРСР встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЖК УРСР громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006 року № 1081 затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (далі - Порядок № 1081).

Вказаний порядок визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського (у тому числі осіб, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей.

Порядком № 1081 визначено алгоритм обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, надання житлових приміщень для постійного проживання. Облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах.

З системного аналізу наведених норм вбачається, що військовослужбовці мають право на забезпечення їх та членів їх сімей жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення. Для реалізації такими особами зазначеного права необхідним є їх перебування на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов. Облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах.

Відповідно до п. 26 Порядку № 1081 військовослужбовці які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла.

З метою вдосконалення забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями наказом Міністерства оборони України № 380 від 31.07.2018 року затверджено Інструкцію з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (далі - Інструкція № 380).

Інструкція № 380 визначає зміст та методику забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців Збройних Сил України (крім військовослужбовців строкової служби), а також осіб, звільнених в запас або відставку, що залишилися перебувати після звільнення з військової служби на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, та членів їх сімей, у тому числі членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли), зникли безвісти під час проходження військової служби, що перебувають на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов.

Пунктом 1 розділу ІІ Інструкції № 380 визначено що, для ведення обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, надання та використання службової жилої площі, обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою житловою площею), ведення оперативного обліку службових житлових приміщень в апараті Міноборони, в Генеральному штабі Збройних Сил України, у інших органах військового управління та військових частинах, вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах та організаціях Збройних Сил України, а також у військових прокуратурах (далі - військова частина) утворюються житлові комісії (далі - житлова комісія військової частини).

Відповідно до п. 7, 8 розділу ІІ Інструкції № 380 житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) має право приймати, серед іншого, рішення про взяття військовослужбовців та членів їх сімей на облік і зняття з обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою жилою площею).

Рішення житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) оформлюється протоколом, підписується членами комісії, які були присутні на засіданні житлової комісії, та протягом двадцяти робочих днів затверджується командиром військової частини та оголошується в наказі.

Отже, з наведених норм вбачається, що військовослужбовець зараховується на квартирний облік на підставі рішення житлової комісії військової частини, за результатом розгляду поданого ним рапорту. Житлова комісія водночас наділена й повноваженнями щодо зняття військовослужбовців з такого обліку.

Звертаючись з позовом до суду, позивач вказує на порушення відповідачем його житлових прав через зняття позивача з квартирного обліку військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з вибуттям до нового місця служби.

В контексті даних тверджень, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 21 р. VI Інструкції № 380 зняття військовослужбовців з обліку проводиться у разі:

- поліпшення житлових умов до встановлених норм забезпечення житловою площею громадян у відповідному населеному пункті;

- подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на квартирний облік, включення до списків осіб, що мають право першочергового та позачергового одержання житлових приміщень, або неправомірних дій посадових (службових) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік;

- в інших випадках, передбачених законодавством.

Тобто, пункт 21 розділу VI Інструкції № 380 не містить вичерпних підстав для зняття військовослужбовця з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, оскільки передбачають можливість зняття особи з обліку й в інших передбачених законодавством випадках.

Таким випадком, передбаченим законодавством, є, зокрема, переміщення військовослужбовця, який перебуває на обліку, по військовій службі до іншої військової частини

Так, за приписами п. 17 розділу VI Інструкції № 380, передбачено, що у разі переміщення військовослужбовця, який перебуває на обліку, по військовій службі до іншої військової частини житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) на підставі наказу про переміщення до нового місця служби на найближчому засіданні, але не пізніше місяця з дати виключення зі списків особового складу військової частини приймає рішення щодо виключення з обліку у військовій частині та направляє за встановленим порядком відповідну особову справу військовослужбовця до нового місця його служби.

Отже, підставою зняття військовослужбовця з квартирного обліку є, в тому числі, його вибуття до іншого місяця служби, а відповідне рішення приймається житловою комісією військової частини не пізніше місяця з дати виключення такого військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

Як встановлено судом, рішенням житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 , що оформлене протоколом засідання житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 20.05.2022 року № 1, (а.с.17-19) у зв`язку з переведенням ОСОБА_1 до нового місця несення служби (військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_1 ) відповідно до вимог Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей житловим приміщенням, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року № 380 вирішено, що майор ОСОБА_1 має бути знятий з квартирного обліку військової частини НОМЕР_1 .

Зазначене рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 було затверджене наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 20.05.2022 № 311 (а.с. 16) "Про затвердження протоколу засідання житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 20 травня 2022 року № 1". Так, пунктом 2 зазначеного наказу вирішено зняти ОСОБА_1 та членів його сім`ї з квартирного обліку Військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з переведенням ОСОБА_1 на нове місця проходження служби до військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_1 .

Оскільки судом встановлено та сторонами не заперечуються, що позивача згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24 квітня 2022 року № 97 майора ОСОБА_1 було виключено із списку особового складу військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з переведенням до нового місця несення служби (військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_1 ), суд дійшов висновку, що рішення відповідача про зняття позивача з квартирного обліку прийнято правомірно.

Водночас, щодо посилань представника позивача на порушення відповідачем процедури розгляду питання про виключення позивача зі списків осіб, які потребують покращення житлових умов, зокрема в частині неповідомлення позивача про засідання житлової комісії та про рішення комісії, суд зазначає наступне.

Так згідно п. 28 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затвердженими постановою Ради Міністрів Української РСР і Українською Республіканською Радою Професійних Спілок від 11.12.1984 року № 470 (далі - Правила) зняття з квартирного обліку та виключення із списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, провадиться органами, які винесли або затвердили рішення про взяття громадянина на облік (включення до вказаного списку).

При розгляді цих питань на засідання відповідних органів запрошуються заінтересовані особи.

Про зняття з обліку (виключення із списку) громадяни у 15-денний строк повідомляються у письмовій формі з указанням підстав зняття з обліку (виключення із списку).

Водночас, позивач вказує, що розглядаючи питання про виключення позивача зі списків осіб, які потребують покращення житлових умов, житлово-побутова комісія військової частини НОМЕР_1 не запросила позивача на своє засідання.

Також, відповідачем не надано доказів того, що житлова комісія у п`ятнадцятиденний строк до проведення засідання комісії повідомляла позивача про потенційне зняття його з квартирного обліку та (або) дату і час засідання комісії. Разом з тим, засідання житлово-побутової комісії проведено у відсутності позивача.

Перевіряючи вплив зазначеного порушення на законність прийняття оскаржуваних рішень, суд враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 23 квітня 2020 року у справі № 813/1790/18, згідно з якою ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків і, на противагу йому, принцип формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення. Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Застосовуючи наведений підхід до цієї справи, суд зазначає, що неповідомлення позивача про розгляд питання про зняття його з квартирного обліку, об`єктивно не вплинуло на правильність висновків відповідача щодо наявності підстав для виключення позивача з квартирного обліку, оскільки, житлова комісія військової частини НОМЕР_1 у силу імперативних приписів п. 17 розділу VI Інструкції № 380 мала прийняти рішення про зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку за обставин виключення позивача з особового складу військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з переміщенням до іншої військової частини.

Щодо дотримання відповідачем порядку повідомлення позивача про прийняте рішення комісії, відповідач у відзиві вказує про обізнаність ОСОБА_1 про прийняття протокольного рішення житловою комісією Військової частини НОМЕР_1 .

Водночас, згідно із частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 72 КАС України).

Відповідно до частини 2 статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 77 КАС України).

Частиною 2 статті 77 КАС України регламентовано, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Так, на підтвердження повідомлення позивача про прийняте оскаржуване рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 , відповідач надав суду довідку від 14.06.2022 № 84 (а.с. 51), в якій зазначено про те, що ОСОБА_1 під час проходження служби у Сумському гарнізоні військовій частині НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) перебував на обліку громадян, які потребують покращення житлових умов з 01 грудня 1999 року по 20 травня 2022 року, та в пільговій черзі з правом першочергового отримання житла з 04 серпня 2017 року по 20 травня 2022 року (учасник бойових дій).

На лицьовому боці вказаної довідки міситься запис "я, майор ОСОБА_1 отримав квартирну справу в оригіналі, всі документи в наявності. 29.07.2022".

Відтак, враховуючи що облікова справа має містити зокрема і рішення житлової комісії про зняття позивача з квартирного обліку, суд дійшов висновку, що щонайменше позивач був повідомлений про оскаржуване рішення у липні 2022 року.

Разом з тим, як зазначав представник позивача у заяві про поновлення строку звернення до суду, з травня 2022 року ОСОБА_1 проходив службу у військовій частині НОМЕР_3 , перебуваючи на полігоні та проживаючи в палатковому містечку.

На переконання суду, вказані обставини, могли свідчити про відсутність реальної можливості військової частини НОМЕР_1 письмово повідомити позивача про виключення останнього з квартирного обліку у встановлений законодавством строк.

При цьому, суд враховуючи правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 23 квітня 2020 року у справі № 813/1790/18, вказує, що неповідомлення позивача у встановлений строк про оскаржувані рішення об`єктивно не вплинули на правильність висновків відповідача щодо наявності підстав для виключення позивача з квартирного обліку.

Отже, у контексті спірних правовідносин, порушення відповідачем процедури розгляду питання про виключення позивача зі списків осіб, які потребують покращення житлових умов, зокрема в частині неповідомлення позивача про засідання комісії та про рішення комісії у встановлений строк, не може слугувати самостійною та достатньою підставою для висновку про протиправність оскаржуваних рішень.

При цьому, суд звертає увагу, що доводи позивача щодо протиправності зняття його з квартирного обліку та наявність підстав для поновлення на такому обліку зводяться лише до того, що відповідач не направив до нового місця проходження служби його облікову справу.

Так, п. 17 VI Інструкції № 380, встановлено обов`язок військової частини після прийняття рішення про зняття з квартирного обліку військовослужбовця у зв`язку з переміщенням його на нове місце служби, направити за встановленим порядком відповідну особову справу військовослужбовця до нового місця його служби.

Разом з тим, суд зазначає, що недотримання військовою частиною НОМЕР_5 обов`язку щодо направлення особової справи військовослужбовця до нового місця його служби не свідчать про протиправність оскаржуваних рішень та не є підставою для їх скасування.

Водночас, матеріалами справи підтвержується, що документи для зарахування позивача на квартирний облік за новим місцем служби, були отримані позивачем особисто 29.07.2022 (а.с. 51), що дозволяло останньому здійснити відповідні заходи щодо зарахування його на квартирний облік за новим місцем служби.

Суд вважає, що з огляду на вказане обґрунтування позивачем позовних вимог та враховуючи предмет спору, позивачем обрано невірний спосіб захисту порушеного права, оскільки фактично доводи зводяться до протиправності дій щодо ненаправлення відповідачем облікової справи позивача до нового місця служби для постановлення там на квартирний облік.

Разом з тим, суд звертає увагу на тому, що суд не може в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Наведене означає, що принцип диспозитивності покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, за вирішенням яких позивач звернувся до адміністративного суду. Суд вирішує лише ті вимоги по суті спору, про вирішення яких клопочуть сторони. Тобто суд обмежений предметом і обсягом заявлених вимог.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19 лютого 2019 року у справі № 824/399/17-а.

Суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 07.02.2020 у справі № 826/11086/18, стосовно того, що повноваження суду щодо визначення меж розгляду адміністративної справи є субсидіарними, не можуть змінювати предмет спору, а лише стосуються обсягу захисту порушеного права.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, з огляду на відсутність права суду самостійно обирати правову підставу та предмет позову, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання незаконним рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 20 травня 2022 року № 1 та скасування наказу військової частини НОМЕР_1 від 20 травня 2022 року № 311 в частині, що стосується ОСОБА_1 .

При цьому, оскільки позивач виключений з особового складу військової частини НОМЕР_1 поновлення ОСОБА_1 та членів його сім`ї (складом чотири особи) на квартирному обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов саме у Сумському гарнізоні при військовій частині НОМЕР_1 Збройних Сил України є безпідставним.

Відтак, похідні вимоги в частині зобов`язання відповідача поновити ОСОБА_1 та членів його сім`ї (складом чотири особи) на квартирному обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов у Сумському гарнізоні при військовій частині НОМЕР_1 Збройних Сил України у загальній черзі на отримання житла з 01 грудня 1999 року та у списках осіб, які користуються правом першочергового отримання житлових приміщень з 04 серпня 2017 року також задоволенню не підлягають.

Підстави для вирішення судом питання про розподіл між сторонами судових витрат у відповідності до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання рішення незаконним, скасування наказу та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Д. Кравченко