Справа № 480/13501/23
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2024-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 р. Справа № 480/13501/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.06.2024, головуючий суддя І інстанції: В.О. Павлічек, м. Суми, по справі № 480/13501/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Сумській області

про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції України в Сумській області (далі відповідач, ГУНП в Сумській області) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в якій просив:

- визнати протиправними та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Сумській області від 23.11.2023 №1377 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських Сумського РУП та Роменського РВП ГУНП в Сумській області», в частині застосування до старшого сержанта поліції ОСОБА_1 поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 (с. Недригайлів) Роменського районного відділку поліції ГУНП в Сумській області, дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправними та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Сумській області від 23.11.2023 №496 о/с «По особову складу», в частині звільнення зі служби в поліції старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 (с. Недригайлів) Роменського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області та в частині визначення суми відшкодування ним вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився та складає 7920,57грн.

- поновити ОСОБА_1 на службі в поліції, старшим сержантом поліції, поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 (с. Недригайлів) Роменського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області.

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Сумській області () на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період, починаючи з 24 листопада 2023 до дня поновлення на роботі.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 07 червня 2024 року у справі № 480/13501/23 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Сумській області від 23.11.2023 №1377 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських Сумського РУП та Роменського РВП ГУНП в Сумській області», в частині застосування до старшого сержанта поліції ОСОБА_1 поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 (с. Недригайлів) Роменського районного відділку поліції ГУНП в Сумській області, дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції; визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Сумській області від 23.11.2023 №496 о/с «По особову складу», в частині звільнення зі служби в поліції старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 (с. Недригайлів) Роменського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області та в частині визначення суми відшкодування ним вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився та складає 79203,57грн.; поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції, старшим сержантом поліції, поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 (с. Недригайлів) Роменського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області; стягнення з Головного управління Національної поліції в Сумській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період, починаючи з 24 листопада 2023 до дня поновлення на роботі відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, у зв`язку з чим просив його скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається помилковість висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування оскаржуваних наказів, зокрема: позивач не мав доступу до «службової інформації про тактику і організацію розшуку злочинців» про яку йде мова у підпункті 6 пункту 1 Переліку відомостей, що становлять службову інформацію в системі Національної поліції України, затвердженого наказом НПУ від 12.10.2018 №945, а тому у даній справі не підлягала застосуванню дана норма; матеріали даної справи не містять доказів того, що ОСОБА_2 ухиляється від будь-яких слідчих дій чи у судовому порядку визнаний винним у вчиненні злочину та знаходиться у розшуку; в матеріалах даної справи та службового розслідування відсутні докази повідомлення позивачем «службової інформації» саме злочинцю (вина якого у встановленому порядку має встановлюватись належним судом) за відсутності достатньої інформації про його розшук.

Відтак, суд першої інстанції без наявних у справі доказів в основу свого рішення поклав наступні припущення: 1) про нібито детальну обізнаність позивача з обставинами кримінального провадження і сприяння іншій знайомій йому особі - ОСОБА_3 (але чомусь суд без наявних на те доказів вирішив, що позивач діяв саме в своїх особистих інтересах); 2) про знаходження ОСОБА_4 у розшуку як злочинця, навіть не з`ясувавши його процесуальний статус у кримінальному провадженні, що за відсутності судового рішення про засудження (визнання вини у судовому порядку) порушує презумпцію невинуватості особи; 3) про точний час і місце проїзду ОСОБА_4 приватним автомобілем саме через блок-пост, де йому нібито мали пред`явити повідомлення і підозру у вчиненні кримінального проступку і кримінального правопорушення відповідно.

Окрім того, в ході вирішення спору судом першої інстанції не було надано оцінку документів позивача щодо його сумлінної служби та не проведення повного розрахунку у день звільнення, а також обставині того, що відзив відповідача на позовну заяву від 15.01.2024 з додатками не надсилався ані позивачу, ані його представнику, і був поданий лише до суду.

Позивачем в апеляційній скарзі наголошено на тому, що порушення службової дисципліни, яке інкриміноване йому 03.11.2023, відбулося саме до здійснення переведення з 07.11.2023 на службу до с.Недригайлів.

Також позивач посилався на недотримання відповідачем порядку проведення службового розслідування, яке полягало у позбавленні його права бути ознайомленим із наказом про призначення службового розслідування та можливості скористатися правничою допомогою, а також не ознайомлення з висновком службового розслідування, позбавлені права надати пояснення щодо змісту і висновків службового розслідування перед вирішенням питання про застосування дисциплінарного стягнення. Окрім того, позивачем зауважено, що в день звільнення позивача відповідач не провів повного розрахунку.

Разом з тим, позивачем зауважено на те, що судом першої інстанції в супереч статям 6 та 13 Конвенції відмовлено у задоволенні клопотань щодо виклику свідків і розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження, у зв`язку з чим продовжено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Не погоджуючи із доводами апеляційної скарги відповідачем подано до суду апеляційної інстанції письмовий відзив, в якому він просить залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки вважає дане рішення суду законним та обґрунтованим.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи, що справа судом розглянута за правилами спрощеного провадження, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі, який відноситься до незначної складності, не вимагають витребування нових доказів та проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, то за таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання позивача про розгляд справ за участі представника позивача та вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною четвертою статті 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на норми частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача та учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів дійшла до висновків про залишення без задоволення апеляційної скарги відповідача, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах Національної поліції України, до 07.11.2023 - на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності №1 (с. Ямпіль) Шосткинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області.

Наказом Головного управління Національної поліції в Сумській області від 06.11.2023 №477о/с «По особовому складу» позивача з 07.11.2023 призначено на посаду поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 (с. Недригайлів) Роменського районного управління поліції ГУНП в Сумській області.

06 листопада 2023 року до ГУНП надійшов рапорт начальника Шосткинського РУП полковника поліції Нагорного І.О. про те, що в ході досудового розслідування кримінального провадження, відомості за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02.05.2023 №0000039 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 191 КК України та частиною 1 статті 190 КК України, відбувся витік службової інформації, а саме інформування особи, яка обґрунтовано підозрювалась у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень на той час поліцейськими Шосткинського РУП помічником чергового чергової частини відділення поліції № 1 (м. Середина-Буда) (далі - ВП № 1 (м. Середино-Буда) старшим сержантом поліції ОСОБА_1 , який наказом ГУНП від 06.11.2023 № 477 о/с з 07.11.2023 призначений на посаду поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 (с.Недригайлів) Роменського РВП та поліцейським сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 (м. Ямпіль) старшим сержантом поліції ОСОБА_5 .

На підставі зазначеного рапорту наказом ГУНП в Сумській області від 08.11.2023 №946 призначено службове розслідування.

Зі змісту Висновку службового розслідування, затвердженого начальником ГУНП в Сумській області 21.11.2023 (а.с.72-76), вбачається що під час проведеного службового розслідування комісія встановила, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив дисциплінарний проступок, що виразився у порушенні службової дисципліни, невиконанні обов`язків поліцейського, вчиненні дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, зокрема вчиненні дії, які призвели до витоку службової інформації, що стала відома йому у зв`язку з виконанням ним своїх службових повноважень та використав її в особистих цілях, що призвело до неможливості виконати поліцейськими Шосткинського РУП запланованих слідчих дій без вжиття невідкладних додаткових заходів щодо встановлення місця перебування особи, об`єктивно підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення.

У подальшому наказом ГУНП від 23.11.2023 №1377 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських Сумського РУП та Роменського РВП ГУНП в Сумській області» (пункт 2 наказу) за вчинення дисциплінарного проступку, порушення вимог пунктів 1, 5 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги поліцейського, пунктів 1, 2 та 6 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 2.1, 2.3, 2.4 наказу ГУНП від 15.06.2023 № 500, допущенні поведінки, яка не відповідає високому званню поліцейського, що виразилась у вчиненні дій, які призвели до витоку службової інформації, яка стала відома у зв`язку з виконанням ним своїх службових повноважень та використання її в особистих цілях, перешкоджанні іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, на підставі статей 11, 12, 13, 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, застосовано до старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 (с.Недригайлів) Роменського РУП ГУНП в Сумській області, дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції (а.с.50 - 52).

Наказом ГУНП № 496 о/с від 23.11.2023 "По особовому складу" відповідно до пункту 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» позивача звільнено зі служби в поліції. Також в наказі зазначено, що сума відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, складає 7920,57 грн.

Вважаючи вказані накази відповідача протиправними, прийнятими без законних підстав та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що обставини, які передували притягненню позивача до дисциплінарної відповідальності, знайшли своє повне обґрунтування та підтвердження в матеріалах справи та досліджених судом доказах, дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення в даному випадку є прямо пропорційним та виправданим по відношенню до вчиненого ним проступку, у зв`язку з чим суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскаржувані накази відповідають критеріям правомірності, встановленим у частині другій статті 2 КАС України та позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (надалі Закон № 580-VIII).

Статтею 3 Закону № 580-VIII встановлено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 580-VIII завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Згідно зі статті 12 Закону № 580-VIII поліція забезпечує безперервне та цілодобове виконання своїх завдань.

Стаття 18 Закону № 580-VІІІ встановлює основні обов`язки поліцейського.

Відповідно по пунктів 1 та 2 частини першої цієї статті, поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Отже, поліцейський, у тому числі, зобов`язаний, зокрема зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків.

За вимогами статті 64 Закону №580-VIII передбачено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Підпунктом 6 пункту 1 Переліку відомостей, що становлять службову інформацію в системі Національної поліції України, затвердженого наказом Національної поліції України від 12.10.2018 № 945, визначено відомості у сфері здійснення оперативно-розшукової діяльності та досудового розслідування, зокрема про тактику і організацію розшуку злочинців.

Згідно з частинами першою, другою статті 19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень регламентовано Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ (надалі Дисциплінарний статут), визначається сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Відповідно до частини першої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно з частиною третьою статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського, зокрема, бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до частини третьої статті 11 Дисциплінарного статуту поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Відповідно до частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

Згідно зі статтею 14 Дисциплінарного статуту, з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.

Частиною десятою статті 14 Дисциплінарного статуту встановлено, що Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Пунктом 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Щодо порядку проведення службових розслідувань в органах поліції, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, то на підстав вимог частини десятої статті 14 Дисциплінарного статуту Національній поліції України він визначався Порядком проведення службового розслідування у Національній поліції України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року №893 (далі - Порядок №893).

Відповідно до п. 1, 2 розділу ІІ Порядку № 893 службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Пунктом 2 розділу V Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Відповідно до пункту 4 розділу V Порядку №893 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Згідно з пунктом 7 розділу V Порядку №893 розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження. Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

Згідно п. 2 розділу VІ Порядку № 893 підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

Таким чином, підставою для застосування дисциплінарного стягнення є вчинення дисциплінарних проступків, зокрема, невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини працівника органів поліції, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні порушника складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтувавши при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення серед установлених законом.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, 06 листопада 2023 року до ГУ НП в Сумській області надійшов рапорт начальника Шосткинського РУП полковника поліції Нагорного Ігора (а.с. 77 том 1).

Відповідно до вказаного рапорту вбачається, що в ході досудового розслідування кримінального провадження, відомості за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02.05.2023 № 0000039 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191 КК України та ч. 1 ст. 190 КК України, від співробітника відділення поліції № 1 (м. Середина-Буда) старшого сержанта поліції ОСОБА_1 та співробітника відділу поліцейської діяльності №1 (м.Ямпіль) ОСОБА_5 відбувся витік інформації у вигляді інформування підозрюваного про проведення відносно нього слідчо-оперативних заходів, що могло призвести до ухилення останнього від органів досудового розслідування.

Приведена інформація також підтверджена у довідці з кримінального провадження (а.с. 102 том 1).

У зв`язку із зазначеним рапортом наказом начальника ГУНП в Сумській області від 08.11.2023 №946 було призначено службове розслідування та створено дисциплінарну комісію (а.с. 78 том 1).

За результатами проведеного службового розслідування 21.11.2023 складено висновок, затверджений начальником ГУНП в Сумської області полковником поліції Петром Токар (а.с. 72-76 том 1).

У відповідності до вказаного висновку службового розслідування вирішено, зокрема, за вчинення дисциплінарного проступку, порушення вимог пунктів 1, 5 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги поліцейського, пунктів 1, 2 та 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 2.1, 2.3, 2.4 наказу ГУНП від 15.06.2023 № 500, допущенні поведінки, яка не відповідає високому званню поліцейського, що виразилась у вчиненні дій, які призвели до витоку службової інформації, яка стала відома у зв`язку з виконанням ним своїх службових повноважень та використання її в особистих цілях, перешкоджанні іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, на підставі статей 11, 12, 13, 19 Дисциплінарного статуту, комісія дійшла висновку про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення за служби.

За наслідками розгляду Висновку дисциплінарної комісії прийнято наказ від 23.11.2023 №1377 (а.с. 50-52 том 1), згідно якого за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні ним вимог п. 1, 5 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги поліцейського, п. 1, 2 та 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 2.1, 2.3, 2.4 наказу Головного управління Національної поліції від 15.06.2023 № 500 до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції

В порядку реалізації вказаного дисциплінарного стягнення прийнято наказ ГУНП в Сумській області від 23.11.2023 № 496 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції (а.с. 53 том 1).

Тобто саме за результатами службового розслідування до позивача застосовне дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, що останнім і оскаржено у даній справі.

Водночас, проведеним службовим розслідуванням встановлено, що старшим слідчим Шосткинського РУП капітаном поліції ОСОБА_6 здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000039. Під час даного розслідування встановлено, що 28.12.2022 мешканець м. Середина-Буда ОСОБА_2 , діючи за попередньою змовою з невстановленими службовими особами Середино-Будської міської ради, не являючись розпорядником бюджетних коштів, переслідуючи корисливу мету, маючи умисел на заволодіння бюджетними коштами, діючи в умовах воєнного стану, заволодів бюджетними коштами в ході укладання та виконання Договору купівлі-продажу № 19 від 15.12.2022, а саме здійснивши продаж двох однофазних бензинових генераторів електричного струму POWER PLUS POWX516 максимальною потужністю 5400 Вт Середино-Будській міській раді за завищеними цінами, в результаті чого Середино-Будській міській раді Сумської області завдано матеріальну шкоду (збитки) у сумі 94686 грн. Крім цього, шляхом обману заволодів чужим майном, а саме грошовими коштами у вигляді державної допомоги переміщеним особам на проживання на загальну суму 22000 грн., яку він отримував з серпня 2022 по червень 2023 включно, спричинивши тим самим державі збитків на вказану суму. Оперативний супровід вказаного кримінального провадження здійснюється працівниками Управління Служби безпеки України в Сумській області.

У зв`язку з викладеними обставинами стосовно ОСОБА_2 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

З огляду на наявну інформацію про можливий перетин ОСОБА_2 03.11.2023 блок-посту на в`їзді в м. Ямпіль (поблизу автомобільної заправки ANP), з метою проведення слідчих дій, а саме вручення повідомлення про підозри, проінформувавши керівництво Шосткинського РУП близько 13.00 ОСОБА_6 спільно з поліцейськими Шосткинського РУП (ГРПП ВПД № 1 (м. Ямпіль)) та співробітниками СБУ прибули на зазначений блок-пост.

03 листопада 2023 року відповідно до графіку несення служби та книги нарядів поліцейський ОСОБА_5 спільно з військовослужбовцями Збройних сил України ніс службу на блок-посту на в`їзді в м. Ямпіль (поблизу автомобільної заправки ANP).

Проте, 03.11.2023 станом на 13:25 ОСОБА_2 на блок-пост не прибув, працівники СБУ отримали інформацію, що останнього попередили про те, що на блок-посту його чекають поліцейські, через що він рухається в м. Середина-Буда в об`їзд блок-постів.

Того ж дня, місце перебування ОСОБА_2 встановлено та останньому вручено повідомлення про підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України та кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та повістку про виклик на допит в статусі підозрюваного.

Опитана в ході службового розслідування ОСОБА_6 підтвердила вище вказані обставини (а.с. 82 том 1).

Опитаний начальник Шосткинського РУП полковник поліції ОСОБА_7 повідомив (а.с. 86 том 1), що 03.11.2023 йому стало відомо про нібито витік службової інформації з приводу запланованих слідчих дій у кримінальному провадженні під № 0000039 нібито від поліцейського СРПП ВП №1 (м.Середино-Буда) Стажкова О.В. Наступного дня ОСОБА_7 запросив до себе вказаного поліцейського разом з начальником ВП №1 (м.Середино-Буда) Шостинського РУП майором поліції Тітенко С.П. Під час розмови ОСОБА_1 пояснив, що підозрюваний у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_2 його знайомий, якому він телефонував та повідомив, що його розшукують поліцейські за вчинення якого злочину, щоб повідомити про підозру. Також ОСОБА_1 порадив своєму знайомому нікуди не їздити, бо на блок-посту його чекають поліцейські, про це, як повідомив ОСОБА_1 ,, він дізнався від поліцейського СРПП ВПД №1 (с.Ямпіль) Шостинського РУП ОСОБА_5 , який в той день ніс службу на блок-посту.

Опитаний начальник ВП № 1 (м. Середино-Буда) майор поліції ОСОБА_8 , який був присутній під час розмови ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , підтвердив повідомлену ОСОБА_7 інформацію (а.с. 87 том 1).

Опитаний під час службового розслідування ОСОБА_5 (а.с. 88-89 том 1) пояснив, що 03.11.2023 з 08.00 до 18.00 він ніс службу на блок-посту на в`їзді у м. Ямпіль. Близько 12.00 від начальника СРПП ВДП № 1 (м. Ямпіль) капітана поліції ОСОБА_9 йому стало відомо про можливий проїзд через блок-пост, де він ніс службу, мешканцем м.Середина-Буда ОСОБА_2 , та отримано вказівку повідомити ОСОБА_9 в разі прибуття останнього. В подальшому близько 12:45 він без мети попередження ОСОБА_2 про уникнення ним відповідальності зателефонував ОСОБА_1 та запитав чому його знайомого ОСОБА_2 розшукує поліція.

Окрім того, під час проведення службового розслідування був опитаний ОСОБА_9 (а.с. 83 том 1), який повідомив, що 03.11.2023 він ніс службу у якості відповідального від керівництва ВПД № 1 (м. Ямпіль) та того дня близько 11.00 від керівництва Шосткинського РУП отримав вказівку надати допомогу у забезпеченні проведення слідчих дій на блок-посту у м. Ямпіль, а саме здійснення зупинки ОСОБА_2 , про що ним особисто проінформовано ОСОБА_5 , який в той час ніс службу на вказаному блок-посту.

Опитані інспектор СРПП ВПД №1 (м.Ямпіль) старший лейтенант поліції ОСОБА_10 (а.с.84 том 1) та поліцейський цього ж сектору старший сержант поліції ОСОБА_11 (а.с.85 том 1), які 03.111.20214 несли службу у складі наряду ГРПП підтвердили надані пояснення ОСОБА_9 .

В ході службового розслідування було допитано ОСОБА_1 (а.с.80 том 1), який пояснив, що він 03.11.2023 перебував на службі та близько 11:00 можливо о 12:00 йому на мобільний телефон зателефонував поліцейський СРПП відділення поліцейської діяльності №1 (смт Ямпіль) старший сержант поліції ОСОБА_12 та запитав у нього чи він бачив ОСОБА_2 та чи підтримує він з ним зв`язок. Також ОСОБА_12 повідомив ОСОБА_1 , що поліцейські (слідчі) нібито встановлюють місце знаходження ОСОБА_2 . ОСОБА_12 позивач повідомив, що у зв`язку з воєнними діями та обстрілами м.Середина-Буда ОСОБА_2 переїхав мешкати у м.Конотоп. В той же день, ОСОБА_1 через деякий час зателефонував ОСОБА_2 і запитав, що останній накоїв, що його розшукує поліція. На дане запитання ОСОБА_2 відповів, що нічого не накоїв, про розшуки його поліцією йому відомо, а також зазначив, що в той момент їде з на автомобілі з м.Конотоп в м.Середино-Буда підвозить своїх знайомих з метою забрати речі. Так як ОСОБА_2 їхав не сам, ОСОБА_1 , запропоновував йому висадити людей або довезти до зупинки громадського транспорту, так як спілкування з поліціантами може зайняти певний час. В той же день, ОСОБА_1 зателефонував начальник відділення поліції №1 (м.Середино-Буда) Шостинського РУП майор поліції Тітенко Сергій Павлович та повідомив, що йому та ОСОБА_1 потрібно наступного дня (04.11.2023) прибути до начальника Шостинського РУП полковника поліції ОСОБА_7 після цього ОСОБА_1 зрозумів, що буде розмова з приводу телефонного дзвінка ОСОБА_2 .

Отже, за висновками службового розслідування своїми діями ОСОБА_1 вчинив дисциплінарний проступок, що виразився у порушенні службової дисципліни, невиконанні обов`язків поліцейського, вчиненні дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, зокрема вчиненні дії, які призвели до витоку службової інформації, що стала відома йому у зв`язку з виконанням ним своїх службових повноважень та використав її в особистих цілях, що призвело до неможливості виконати поліцейськими Шосткинського РУП запланованих слідчих дій без вжиття невідкладних додаткових заходів щодо встановлення місця перебування особи, об`єктивно підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення.

Таким чином, службовим розслідуванням встановлено, що позивач будучи працівником правоохоронного органу, тобто обіймаючи відповідну посаду в поліції, маючи спеціальне звання старшого сержанта поліції та здійснюючи функції представника влади, що зобов`язує його дотримуватися певних правил поведінки як на службі так і в побуті, ігноруючи вимоги нормативно правових актів, регламентуючих діяльність поліції, нехтуючи цінностями, які присягнув захищати, порушив службову дисципліну, зокрема допустив дії, які призвели до витоку службової інформації, яка стала відома йому у зв`язку з виконанням своїх службових повноважень та негативних наслідків, що суперечать інтересам служби.

Вказані дії ОСОБА_1 не відповідають високому званню поліцейського, як того вимагає Присяга працівника поліції, текст якої закріплено ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», так як останній замість безумовного виконання закріплених законами перед поліцією завдань, їх проігнорував, поставивши під сумнів доцільність свого подальшого проходження служби в Національній поліції.

Поряд з цим, колегія суддів зауважує, що підставою для звільнення позивача зі служби в поліції стали обставини порушення ним службової дисципліни. Тоді як в межах проведеного службового розслідування дисциплінарною комісією не повинні досліджуватися питання наявності або відсутності вини в діях позивача та ознак вчинення адміністративного чи кримінального правопорушення, а лише надається правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку.

При цьому, притягнення до адміністративної чи кримінального відповідальності за вчинення певних дій не є тотожним із застосуванням дисциплінарної відповідальності за вчинення дій, які несумісні з подальшим проходженням служби, оскільки працівники Національної поліції власним прикладом та поведінкою зобов`язані зміцнювати авторитет закону серед громадян та неухильно його дотримуватись.

Законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.

Аналогічні висновки приведено Верховним Судом у постановах від 07.10.2020 (справа №520/10268/19), від 10.04.2023 (справа №520/5143/21) та від 14.03.2023 (справа №320/1206/21).

Між тим, рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, хоч і прийнято в тому числі на підставі відомостей, наявних в матеріалах кримінального провадження, розпочатого відносно іншої особи за ознаками кримінального правопорушення, однак ґрунтується на самостійних правових підставах та пов`язана із витоком службової інформації, яка стала відома у зв`язку з виконанням своїх службових повноважень.

Так, порушення, зафіксовані у висновку службового розслідування, у своїй сукупності свідчать про вчинення, зокрема, позивачем дисциплінарного проступку у вигляді порушення службової дисципліни, несумісного з продовженням служби у поліції.

Водночас, позивач в апеляційній скарзі, заперечуючи проти притягнення до дисциплінарної відповідальності зазначав, що матеріали, які стали підставою для застосування до позивача заходу дисциплінарного стягнення, не містять доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу дисциплінарного проступку, зокрема, позивач посилався на те, що в матеріалах справи відсутні докази повідомлення позивачем «службової інформації» саме злочинцю.

Також позивач посилався на те, що матеріали даної справи не містять доказів ухилення ОСОБА_2 від будь-яких слідчих дій, а також те, що ОСОБА_2 у судовому порядку визнаний винним у вчиненні злочину та знаходиться у розшуку.

Проте, такі зауваження колегія не приймає до уваги, адже дії ОСОБА_2 в ході службового розслідування не оцінювались, як відповідно і його статус чи доведення його винуватості у вчинення кримінальних правопорушень чи перебування у розшуку. Відтак, відповідні твердження позивача не впливають на доведеність факту вчинення дисциплінарного проступку позивачем, який виразився саме у допущенні витоку службової інформації.

Також, щодо тверджень позивача про недоведеність статусу злочинця слід зазначити, що склад інкримінованого позивачу правопорушення не містить формулювання про передачу приведеної інформації саме «злочинцю», у зв`язку з чим відповідні посилання є безпідставними.

Окрім того, з письмових поясненнях самого ОСОБА_1 (а.с. 80 том 1) вбачається, що останній дійсно отримав від поліцейського СРПП відділення поліцейської діяльності №1 (смт Ямпіль) старшого сержанта поліції Волосюка Євгена інформацією про те, що поліцейські (слідчі) нібито встановлюють місце знаходження ОСОБА_2 , в той час як у даних поясненнях ОСОБА_1 не заперечувався факт того, що він повідомив ОСОБА_2 про розшук поліцією.

Поряд з цим, отримана позивачем інформація стосувалась відомостей у сфері здійснення оперативно-розшукової діяльності та досудового розслідування, зокрема про тактику і організацію розшуку злочинців.

Разом з тим, поясненнями начальника Шосткинського РУП полковника поліції ОСОБА_7 та поясненнями ОСОБА_1 підтверджується, що саме позивач повідомив свого знайомого ОСОБА_2 про те, що 03.11.2023 його розшукують поліцейські та чекають на блок-посту.

Відтак, в діях позивача дійсно вбачається дисциплінарний проступок, який пов`язаний із витоком службової інформації.

Щодо тверджень апеляційної скарги про те, що в основу рішення суду першої інстанції було покладено припущення про точний час і місце проїзду ОСОБА_2 приватним автомобілем саме через блок-пост, де йому нібито мали пред`явити повідомлення і підозру у вчиненні кримінального проступку і кримінального правопорушення відповідно, колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки точний час та дата проїзду ОСОБА_2 , через відповідний блок-пост не має суттєвого значення для вирішення питання про дисциплінарний проступок позивача, оскільки не змінюють обставину витоку службової інформації від позивача до ОСОБА_2 .

Щодо доводів апеляційної скарги позивача про те, що суд першої інстанції не надав оцінку важливим доказам у справі, які вказують на позитивну характеристику позивача, зокрема, службову характеристику від 30.11.2023, нагородам позивача та послужному списку, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки характеристика позивача, в тому числі його досягнення по службі, попередня поведінка та ставлення до служби, оцінювалось комісією в сукупності із іншими доказами, про що відображено у висновку службового розслідування. Окрім того, колегія суддів зазначає, що надання судом першої інстанції окремої оцінки позитивної характеристики позивача, з урахуванням наявності складу дисциплінарного проступку, який є несумісним із подальшим проходженням служби, не змінює правильності висновків суду першої інстанції відсутність підстав для скасування оскаржуваних наказів та поновлення позивача на службі.

Щодо доводів апелянта в частині недотримання відповідачем порядку проведення службового розслідування, колегія суддів зазначає наступне.

Так, порушення процедури проведення розслідування та прийняття за його наслідками оскаржуваних наказів, на думку позивач, полягало у позбавленні його права бути ознайомленим із наказом про призначення службового розслідування та можливості скористатися правничою допомогою, не ознайомлені з висновком службового розслідування, позбавлені права надати пояснення щодо змісту і висновків службового розслідування перед вирішенням питання про застосування дисциплінарного стягнення.

Статтею 18 Дисциплінарного статуту передбачено, що під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:

1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються;

2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи;

3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами;

4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування;

5) користуватися правничою допомогою.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень.

Також, відповідно до п. 13, 14 Порядку №893 поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інші особи можуть надавати усні або письмові пояснення (у тому числі з накладанням електронного цифрового підпису) щодо відомих їм відомостей про діяння, яке стало підставою для призначення службового розслідування.

Під час розгляду справи у формі письмового провадження поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, надає пояснення в письмовій формі.

У письмовому поясненні поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших осіб зазначаються посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові особи, що одержує пояснення; прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце роботи, посада, адреса проживання особи, що надає пояснення, а якщо пояснення надається поліцейським, додатково зазначаються відомості про освіту, час служби в поліції та на займаній посаді; попередження особи про право відмовитися надавати пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України; надання особою, що надає пояснення, згоди на обробку та використання в службових документах поліції її персональних даних.

Із матеріалів справи колегією суддів встановлено, що у ході службового розслідування позивач реалізував своє право на надання пояснень щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку.

В той же час, у справі відсутні будь-які докази того, що позивач в ході службового розслідування заявив про необхідність скористатися правничою допомогою, або про те, що його право на користування правничою допомогою обмежене, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги про порушення такого права позивача, колегія суддів вважає безпідставними.

Стосовно посилань позивача на не ознайомлення його із наказом про призначення службового розслідування та висновком службового розслідування слід зазначити, що Дисциплінарний статут та Порядок № 893, не містять положень щодо вручення чи надсилання особі, щодо якої проводилось службове розслідування, копії наказу про призначення перевірки та висновку, який складений за результатами його проведення.

Крім того, судовим розглядом не виявлено доказів обмеження позивача у ході службового розслідування у користуванні правами, наданими ст. 18 Дисциплінарного статуту та Порядком проведення службових розслідувань.

Зауваження позивача, які викладено в апеляційній скарзі про те, що порушення службової дисципліни, яке інкриміноване йому 03.11.2023, відбулося саме до здійснення переведення з 07.11.2023 на службу до с.Недригайлів, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки в ході службового розслідування питання переведення позивача до іншого місця служби жодним чином не оцінювалось та не було предметом розгляду.

Відтак у ході судового розгляду справи не спростовано висновків службового розслідування щодо вчинення позивачем дій, які призвели до витоку службової інформації, що стала відома йому у зв`язку з виконанням службових повноважень, що призвело до неможливості виконати поліцейськими Шосткинського РУП запланованих слідчих дій без вжиття невідкладних додаткових заходів щодо встановлення місця перебування особи, об`єктивно підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення.

Таким чином, на підставі висновків службового розслідування наказом Головного управління Національної поліції від 23.11.2023 № 1377 до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції, наказом Головного управління Національної поліції № 496 о/с від 23.11.2023 позивача звільнено зі служби в поліції на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

З огляду на встановленні службовим розслідуванням обставини, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідачем правильно кваліфіковано дії позивача як вчинення дисциплінарного проступку.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про правомірність прийняття спірних наказів, оскільки матеріалами службового розслідування встановлено факт порушення позивачем службової дисципліни.

Таким чином, враховуючи тяжкість проступку, наслідки проступку, колегія суддів вважає правомірним притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Зауваження апеляційної скарги позивача про те, що в день звільнення з ним не було проведено повного розрахунку, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки не проведення повного розрахунку із позивачем при звільненні не є предметом розгляду у даній справі.

Твердження апеляційної скарги позивача про те, що судом першої інстанції в супереч статям 6 та 13 Конвенції відмовлено у задоволенні клопотань щодо виклику свідків і розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження, у зв`язку з чим продовжено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Так, приписами національного законодавства визначено, зокрема, в частинах першій третій статі 12 КАС України, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

У відповідності до пункті 1 та 10 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище; інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Тобто, виходячи з приписів національного законодавства, спір у даній справі віднесений до справ із незначною складністю та не входить до виключного переліку справ, які розглядаються за правилами загального позовного провадження, встановлений частиною четвертою статті 12 КАС України.

Разом з тим, відповідно до частини другої статті 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Спір у справі також не підпадає під перелік справ у спорах, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження, визначеного частиною четвертою статті 257 КАС України.

У відповідності до вимог частини третьої статті 257 КАС України визначено, що при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Із матеріалів справи колегією суддів встановлено, що позивачем взагалі не обґрунтовано підстави розгляду справи даної справи за більш тривалою процедурою у порядку загального позовного провадження, з проведенням підготовчого судового засідання.

Зауваження позивача про те, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання про виклик свідків, що є порушенням статей 6 та 13 Конвенції, колегія суддів не приймає до уваги, адже клопотання про виклик свідків від 22.01.2024 від 06.02.024 було викладено з огляду на необхідність поновлення процесуального строку для звернення до суду з відповідним позовом, в той час як ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 08.02.2024 було поновлено позивачу процесуальний строк на звернення до суду з відповідним позовом.

При цьому, колегія суддів зазначає, що позивачем не було заявлено клопотань про виклик свідків, задля встановлення дійсних обставин у справі.

Таким чином, колегія суддів вважає безпідставними твердження апеляційної скарги позивача про порушення судом першої інстанції вимог Конвенції при призначенні та розгляді поточної справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Поряд з цим, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги позивача про наявність підстав для апеляційного розгляду справи за участю сторін у відкритому судовому засіданні, адже справа відноситься до категорії незначних, не підпадає під перелік справ, які розглядаються виключно за правилами загального позовного провадження, характер спірних відносин і предмет доказування не є складними і не вимагають проведення судового засідання, тоді як позивачем не подано клопотання про витребування та дослідження будь-яких доказів, що не були дослідженні судом першої інстанції та не зазначено про виклик будь-яких свідків, а отже не наведено достатніх мотивів для необхідності призначення справи до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні.

Щодо тверджень апеляційної скарги позивача про те, що ані йому, ані його представнику не було направлено відзив на позову заяву з додатками до нього, колегія суддів не приймає до уваги, адже виходячи з квитанції про направлення засобами поштового зв`язку (а.с. 112 том 1), яка міститься в матеріалах справ, позивачу відповідні документи направлялись 11.01.2024 рекомендованим листом. При цьому, обставина неотримання позивачем таких документів, не спростовує наявності доказів їх надіслання.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що при прийнятті оскаржуваних наказів відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлений законом, добросовісно та розсудливо, з урахуванням всіх обставин справи, а тому відсутні підстави для визнання протиправними та скасування спірних наказів.

Оскільки позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та виплату грошового забезпечення та додаткової винагороди в період воєнного стану за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби, відтак підстави для їх задоволення також відсутні.

З огляду на викладене, колегія суддів за наслідком розгляду апеляційної скарги, дійшла висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.

Суд також зауважує, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі «Трофимчук проти України» ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 24.01.2020 (справа № 420/2921/19).

Згідно частин першої-четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.06.2024 по справі № 480/13501/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.М. Макаренко
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова