Справа № 620/13030/24
Суддя: Оксана ТИХОНЕНКО
Дата ухвалення: 2024-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2024 року Чернігів Справа № 620/13030/24

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Тихоненко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

У С Т А Н О В И В:

Військова частина НОМЕР_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача майнової шкоди, завданої державі в розмірі 34852,48 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на момент звільнення відповідача з військової частини НОМЕР_1 заборгованість по нестачі військового майна відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.05.2023 № 370, залишилася невідшкодованою та складає 34852,48 грн.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду надано термін для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень.

Вказана ухвала суду була отримана відповідачем 02.11.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.51), однак відзив на позов не подано.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.07.2022 №172 відповідно до указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 рядовий ОСОБА_1 призначений до військової частини НОМЕР_1 на посаду стрільця 1 відділення кулеметного взводу. 28.07.2022 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків (а.с.6).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 17.03.2023 №173 призначено службове розслідування з метою встановлення факту, причин та обставин самовільного залишення місця служби 17.03.2023 стрільцем 1 відділення кулеметного взводу рядовим ОСОБА_1 (а.с.7).

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27.03.2023 №200 «Про результати службового розслідування стосовно рядового ОСОБА_1 » встановлено, що стрілець 1 відділення кулеметного взводу військової частини НОМЕР_1 рядовий ОСОБА_1 17.03.2023 до 09:00 год. самовільно залишив місце служби в АДРЕСА_1 та відсутній на службі без поважної причини по теперішній час.

Згідно з рапортом командира кулеметного взводу від 16.05.2023 вх. №2620 після перевірки майна стрільця 1 відділення кулеметного взводу рядового ОСОБА_1 , який перебуває в СЗЧ було виявлено нестачу військового майна: багнет ніж до АК-74 - 1 шт., підсумок до магазинів АК-74 - 1 шт., пенал АК-74 - 1 шт., маслянка АК-74 - 1 шт., шолом балістичний (Корея) - 1 шт., бронежилет рівня захисту IV - 1 шт. рюкзак бойовий - 1 шт.

За даним фактом на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 18.05.2023 року №342 проведено службове розслідування за результатами якого наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27.05.2023 №370 встановлено, що через неналежне виконання рядовим ОСОБА_1 обов`язків військової служби під час дії правового режиму воєнного стану щодо утримання своєї зброї в бойовій готовності та збереження виданого йому військового майна відбулася втрата військового майна і державі завдані збитки внаслідок його протиправної поведінки в сумі 34852,48 грн (а.с.10-13).

Збитки завдані державі внаслідок нестачі речового майна та майна служби РАО військової частини НОМЕР_1 : багнет ніж до АК-74 №6406660, 1989 р.в.-шт., сумка для магазинів до АК-74 №6406660, 1989 р.в.-1 шт., пенал з приладдям до АК- 74 №6406660, 1989р.в.-1шт., маслянка пластмасова до АК-74 № НОМЕР_2 ,- 1989р.в,- 1шт., шолом бойовий балістичний (Корея)-1шт., жилет куленепробивний (Туреччина) рівня захисту IV-1шт., рюкзак бойовий індивідуальний-1шт. загальною залишковою вартістю 34852,48 грн. (тридцять чотири тисячі вісімсот п`ятдесят дві гривні 48 копійок) віднесено на рахунок винної особи рядового ОСОБА_1 , притягнуто останнього до матеріальної відповідальності.

Пунктом 5.1. наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.05.2023 №370 встановлено, що помічнику командира військової частини з фінансово-економічної роботи- начальнику служби: відповідно до статей 6, 10 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб» утримати з грошового забезпечення стрільця 1 відділення кулеметного взводу рядового ОСОБА_1 суму завданої шкоди державі 34852,48 грн (тридцять чотири тисячі вісімсот п`ятдесят дві гривні 48 копійок), яка виникла внаслідок втрати військового майна.

Вказана заборгованість також підтверджується витягом з книги обліку грошових стягнень і нарахувань за 2024 рік військової частини НОМЕР_1 (а.с.17).

Рядовий ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 не повернувся у зв`язку з чим наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01.12.2023 №335 в редакції наказу командира військової НОМЕР_1 від 16.12.2023 №350 рядового по мобілізації ОСОБА_1 , 1976 року народження ), стрільця 1 відділення кулеметного взводу, якого звільненого від займаної посади та призупинено військову службу в Збройних Силах України з 06 липня 2023 року, наказом начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_1 (по особовому складу) від 30 квітня 2023 року № 22-РС (вх.№2420 від 03.05.2023 року), з 01 грудня 2023 року виключено із списків особового складу частини (а.с.14-15).

Військовою частиною НОМЕР_1 було надіслано відповідачу претензію від 24.04.2024 № 1487 про відшкодування завданих державі збитків у розмірі 34852,48 грн (а.с.16).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII Про військовий обов`язок і військову службу (далі Закон №2232-XII) військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання праці військовослужбовців, а саме межі реалізації ними своїх трудових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством.

Проходження військової служби в Збройних Силах України врегульовано Законом України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 №2232-ХІІ, Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі Положення №1153), Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах, затвердженого наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV.

Відповідно до статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно. Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Згідно із статтями 26 та 27 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України Про оборону України, дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.

Законом України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та деяких інших осіб від 03 жовтня 2019 року № 160, наказом Міністерства оборони України від 29 квітня 2016 року № 232 Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України визначено підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ним службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами. За шкоду, заподіяну державі не під час виконання службових обов`язків, зазначені особи несуть матеріальну відповідальність у порядку, передбаченому цивільним законодавством України.

Пунктами четвертим та п`ятим частини першої статті 1 Закону України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі від 03.10.2019 №160-IX (далі Закон №160-IX) матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Пряма дійсна шкода (далі шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.

Статтею 3 Закону №160-ІХ установлено, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Положеннями статті 6 Закону №160-ІХ установлено, що особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі:

1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій;

2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб;

3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин;

4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення;

5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.

Згідно частини 1 статті 10 Закону №160-IX відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону. Відшкодування шкоди, завданої командиром (начальником), здійснюється на підставі наказу старшого за службовим становищем командира (начальника).

Частиною 2 статті 10 Закону №160-IX передбачено, що особа, яка завдала шкоду, за згодою командира (начальника) може добровільно відшкодувати її розмір повністю або частково, передати для відшкодування завданої шкоди рівноцінне майно або відремонтувати чи відновити пошкоджене, про що видається відповідний наказ. Не допускається відшкодування завданої шкоди рівноцінним майном у разі втрати чи пошкодження зброї, боєприпасів, спеціальної техніки та іншого майна, що відповідно до закону вилучене з цивільного обороту або обмежене в обороті.

Частиною 1 статті 11 Закону №160-IX встановлено, що у разі переведення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, до іншого місця служби чи зарахування в розпорядження відповідного командира (начальника) до повного відшкодування завданої нею шкоди стягнення сум завданої шкоди здійснюється за новим місцем служби чи місцем перебування в розпорядженні.

Відповідно до статті 12 Закону №160-IX, у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Наведене правове регулювання дає підстави для висновку, що до матеріальної відповідальності може бути притягнуто військовослужбовця у разі заподіяння прямої дійсної шкоди, наявної з його боку протиправної поведінки у зв`язку з неналежним виконанням ним обов`язків військової служби або службових обов`язків, та наявності взаємозв`язку між діями військовослужбовця та заподіяної шкоди.

Як встановлено судом раніше, військовою частиною НОМЕР_1 надсилалась відповідачу претензія від 24.04.2024 № 1487, однак заборгованість у сумі 34852,48 грн у добровільному порядку відшкодована не була.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Суд зазначає, що жодних доказів відшкодування заборгованості у сумі 34852,48 грн відповідачем не надано.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що з огляду на встановлений факт наявності у відповідача матеріальної відповідальності за завдані збитки державі та не відшкодування їх на користь позивача у встановленому законом порядку є протиправним.

Враховуючи вищевикладене, на підставі зібраних та досліджених доказів, аналізу чинного законодавства, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір), відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 майнову шкоду, завдану державі в розмірі 34852,48 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Повне судове рішення складено 20.12.2024.

Суддя Оксана ТИХОНЕНКО