Справа № 280/2895/24
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2024-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 грудня 2024 року м. Дніпросправа № 280/2895/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.06.2024 року (головуючий суддя Бойченко Ю.П.)

в адміністративній справі №280/2895/24 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 01.04.2024 до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якому просив:

-визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та 'їх сім`ям під час дії воєнного стану» у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, у розмірі до 100 000 грн. за період 26.09.2022 - 16.10.2022, 18.10.2022 - 27.10.2022, 01.11.2022 - 30.11.2022, 17.05.2023 - 01.06.2023, 25.07.2023 - 14.08.2023 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи відпустку, час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого;

-зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, у розмірі до 100 000 грн. за період 26.09.2022 - 16.10.2022, 18.10.2022 - 27.10.2022, 01.11.2022 - 30.11.2022, 17.05.2023 - 01.06.2023, 25.07.2023 - 14.08.2023 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи відпустку, час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого. Позовна заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 проходив військову службу та 30.04.2022 отримав поранення, пов`язане із захистом Батьківщини. При цьому, у періоди, зокрема, з 26.09.2022 по 16.10.2022, з 18.10.2022 по 27.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022, з 17.05.2023 по 01.06.2023, з 25.07.2023 по 14.08.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я. Вважає, що має право на отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168 (далі Постанова №168), за зазначені періоди. Просить задовольнити позов.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06.06.2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) додаткової винагороди на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168, за періоди з 26.09.2022 по 16.10.2022, з 18.10.2022 по 27.10.2022, з 17.05.2023 по 01.06.2023, з 25.07.2023 по 14.08.2023 у розмірі, збільшеному до 100 000 (ста тисяч) гривень 00 коп.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) додаткову винагороду на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168, за періоди з 26.09.2022 по 16.10.2022, з 18.10.2022 по 27.10.2022, з 17.05.2023 по 01.06.2023, з 25.07.2023 по 14.08.2023 у розмірі, збільшеному до 100 000 (ста тисяч) гривень 00 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що позивач перебував на лікуванні із діагнозом: хронічний посттравматичний остеомієліт правого стегна. Секвестрально-порицева форма. Стадія загострення. Консолідований перелом с/3 правого стегна. СПО БІОС. Тобто, оскільки 30.04.2022 позивач отримав поранення правого стегна та перелом стегнової кістки, його лікування хронічного посттравматичного остеомієліту правого стегна є наслідком отримання травми, пов`язаної із захистом Батьківщини. Протилежного суду не доведено. Звідси, бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу додаткової винагороди на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168, за періоди з 26.09.2022 по 16.10.2022, з 18.10.2022 по 27.10.2022, з 17.05.2023 по 01.06.2023, з 25.07.2023 по 14.08.2023 у розмірі, збільшеному до 100 000 (ста тисяч) гривень 00 коп., підлягає визнанню протиправною. Відтак, зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168, за періоди з 26.09.2022 по 16.10.2022, з 18.10.2022 по 27.10.2022, з 17.05.2023 по 01.06.2023, з 25.07.2023 по 14.08.2023 у розмірі, збільшеному до 100 000 (ста тисяч) гривень 00 коп., забезпечить ефективне відновлення прав ОСОБА_1 .

Разом із тим, стосовно перебування позивача у відпустці за станом здоров`я у період з 01.11.2022 по 30.11.2022 суд першої інстанції зазначив, що в силу Постанови №168 обов`язковою умовою для нарахування та виплати додаткової винагороди в даному випадку є перебування у відпустці для лікування саме після тяжкого поранення, що має підтверджуватися висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії. Однак, в жодній із наданих позивачем довідок ВЛК (від 27.10.2022 № 634, від 20.01.2023 № 27/с) не має зазначення про те, що отримане ним поранення відноситься до тяжких. Відсутні такі відомості і в іншій медичній документації, наданій до суду. Покликання позивача на Класифікатор розподілу травм за ступенем тяжкості суд відхиляє, оскільки тяжкість поранення має визначати військово-лікарська (лікарсько-експертна, медична) комісія. За таких обставин, позовні вимоги в даній частині (тобто за період з 01.11.2022 по 30.11.2022) задоволенню не підлягають.

Крім того, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині нарахування та виплати додаткової винагороди включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, оскільки періоди такого переміщення не підтверджені належними та достовірними доказами. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Вказує, що командир військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України не міг не

виконувати вимоги Наказу Командувача Національної гвардії України від 29.03.2022 № 89, яким затверджено Інструкцію з виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України. Зазначає, що чинним законодавством чітко встановлено умови для включення військовослужбовця, який перебуває на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, до наказу командира військової частини про виплату додаткової винагороди, посадові особи військової частини не є уповноваженими особами встановлювати причинний зв`язок між захворюванням та пораненням, зазначені повноваження віднесені до компетенції лікарів медичних закладів системи Міністерства охорони здоров`я.

В частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та доводи відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України з 27.03.2015, що підтверджується довідкою відповідача від 03.12.2022 № 1484.

30.04.2022, виконуючи завдання в районі н.п. Ольгівське Запорізької області, внаслідок бойового зіткнення із противником, в результаті обстрілу з важкого озброєння особового складу підрозділу, майор ОСОБА_1 отримав вогнепальне осколкове поранення правого стегна, після чого був евакуйований з місця події, що підтверджується актом про нещасний випадок (у тому числі поранення), затвердженим 18.07.2022 командиром Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Відповідно до довідки ВЛК Військового госпіталю НГ України від 27.10.2022 № 634, поранення позивача, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини.

ОСОБА_1 проходив лікування та перебував у відпустці за станом здоров`я, у т.ч.:

з 26.09.2022 по 16.10.2022 стаціонарне лікування у НРЦ «Вайварі» (Латвійська Республіка), основний діагноз: наслідки бойової травми, наслідки вогнепального поранення з пошкодженням м`яких тканин правого стегна та переломом середньої третини стегнової кістки; стан після остеосинтезу перелому правої стегнової кістки інтрамедулярним стрижнем; посттравматична контрактура суглобів правого стегна та правого коліна, що підтверджується витягом-епікризом з медичної картки стаціонарного хворого № 04635-2022;

з 18.10.2022 по 27.10.2022 стаціонарне лікування у ІНФОРМАЦІЯ_2 (ВЧ НОМЕР_4 ), що підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого № 1811;

з 01.11.2022 по 30.11.2022 відпустка за станом здоров`я, що підтверджується відпускним квитком від 01.11.2022 № 65;

з 17.05.2023 по 01.06.2023 стаціонарне лікування у КНП «Міська лікарня № 9» Запорізької міської ради, діагноз: хронічний посттравматичний остеомієліт правого стегна. Секвестрально-порицева форма. Стадія загострення. Консолідований перелом с/3 правого стегна. СПО БІОС, що підтверджується випискою із медичної карти хворого № 4165;

з 25.07.2023 по 14.08.2023 стаціонарне лікування у МРЦ «Пуща-Водиця», що підтверджується випискою із медичної карти № 209.

Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168.

Суд першої інстанції позов задовольнив частково.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII, Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ, норми Постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби (ч.1 ст.2 ЗУ №2232-XII).

Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч.1 ст.3 ЗУ №2232-XII).

В силу статті 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно пункту першого статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до пунктів 2, 3 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять:

посадовий оклад, оклад за військовим званням;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Пунктом 11 статті 11-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-ХІІ (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у зв`язку з хворобою військовослужбовця йому надається відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії.

Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання.

Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою не повинен перевищувати 4 місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні).

Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (Постанова КМУ №704), яка набрала чинності з 01.03.2018.

Пунктом 2 Постанови КМУ №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 3 Постанови КМУ №704 передбачено, що виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (державні органи).

Пунктом 8 Постанови КМУ №704 установлено, що умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.

На виконання Постанови КМУ № 704 наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України (Порядок № 260).

Згідно з пунктом 2 розділу I Порядку № 260, грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать:

посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать:

підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать:

винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Пунктом 8 розділу I Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.

Грошове забезпечення виплачується:

щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий;

одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).

Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).

Грошове забезпечення командиру військової частини виплачується за місцем перебування на грошовому забезпеченні на підставі наказу вищого командира за підпорядкованістю.

Згідно з положеннями пункту 14 розділу I Порядку №260, грошове забезпечення, не виплачене своєчасно або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, який продовжено на сьогоднішній день.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24.02.2022 № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 (Постанова № 168).

Пунктом першим Постанови № 168 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24.02.2022 року.

Матеріалами справи підтверджується, а саме витягом-епікризом з медичної картки стаціонарного хворого № 04635-2022, випискою із медичної картки стаціонарного хворого №1811, випискою із медичної карти хворого № 4165, випискою із медичної карти №209, що ОСОБА_1 у періоди, зокрема, з 26.09.2022 по 16.10.2022, з 18.10.2022 по 27.10.2022, з 17.05.2023 по 01.06.2023, з 25.07.2023 по 14.08.2023 перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.

Наведене, в свою чергу, є підставою для нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди, встановленої Постановою № 168, збільшеної до 100000 гривень.

Однак, відмовляючи у нарахуванні та виплаті такої винагороди, відповідач, в т.ч., посилається на Інструкцію з виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України, затвердженої наказом командувача Національної гвардії України від 29.03.2022 № 89 (Інструкція № 89), відповідно до п. 7 якої додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень також виплачується військовослужбовцям, які брали безпосередню участь у бойових діях або заходах, під час безпосереднього перебування в районах ведення воєнних (бойових) дій та отримали поранення (контузії, травми, каліцтва) за увесь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за час переміщення з одного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, але не більше періодів дії воєнного стану.

Водночас, суд першої інстанції в даному випадку обґрунтовано застосував приписи Постанови № 168, як акту вищої юридичної сили, який не висуває до особи такої вимоги, як «безперервне перебування на стаціонарному лікуванні».

Крім того, суд відхиляє доводи відповідача про те, що не підлягає виплаті додаткова винагорода за період з 17.05.2023 по 01.06.2023, оскільки у виписці з лікарні не зазначено, що захворювання позивача є наслідком отриманого 30.04.2022 поранення.

Дослідивши зазначену виписку із медичної карти хворого № 4165, судом встановлено, що позивач перебував на лікуванні із діагнозом: хронічний посттравматичний остеомієліт правого стегна. Секвестрально-порицева форма. Стадія загострення. Консолідований перелом с/3 правого стегна. СПО БІОС. Тобто, оскільки 30.04.2022 позивач отримав поранення правого стегна та перелом стегнової кістки, його лікування хронічного посттравматичного остеомієліту правого стегна є наслідком отримання травми, пов`язаної із захистом Батьківщини. Протилежного матеріали справи не містять.

Звідси, бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу додаткової винагороди на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168, за періоди з 26.09.2022 по 16.10.2022, з 18.10.2022 по 27.10.2022, з 17.05.2023 по 01.06.2023, з 25.07.2023 по 14.08.2023 у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень, підлягає визнанню протиправною.

Відтак, зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168, за періоди з 26.09.2022 по 16.10.2022, з 18.10.2022 по 27.10.2022, з 17.05.2023 по 01.06.2023, з 25.07.2023 по 14.08.2023 у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень, забезпечить ефективне відновлення прав ОСОБА_1 . Ураховуючи те, що в частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції не оскаржувалося, тому в цій частині апеляційний перегляд не здійснювався.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача та норми законодавства України, що регулюють дані правовідносини спростовують доводи відповідача.

Доводи апеляційної скарги щодо суті спору не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.06.2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 05.12.2024 та може бути оскаржена до Верховного Суду згідно статті 328 КАС України протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова