Справа № 522/18013/24-Е
Суддя: Абухін Р. Д.
Дата ухвалення: 2024-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/522/272/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря судового засідання Кріцької Д.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду м. Одеси адміністративну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

14 жовтня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, у якій позивач просить Визнати протиправною та скасувати Постанову №АВ/18662 від 03.10.2024 року про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладено штраф в розмірі 17000,00 грн. та провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 25.09.2024 року, на громадянина України ОСОБА_1 під час особистого звернення до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою повторного подання заяви про надання відстрочки, яку попередньо було направлено Відповідачу засобами поштового зв`язку, офіцером адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 лейтенантом ОСОБА_2 відносно Позивача було складено Протокол про накладення адміністративного штрафу № АВ/17972 від 25.09.2024 р. за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210 КУпАП. Розгляд справи було призначено на 29.09.2024 о 16:00 год.

У позові зазначено, що з метою приймання участі у розгляді справи Позивач прибув до Відповідача у визначений в протоколі час та з метою надання письмових пояснень, в яких Позивач описав чому не згоден із складеним протоколом та просив його скасувати. Однак розгляд справи не відбувся у визначений час та дату, оскільки працівник Відповідача, який склав протокол, повідомив Позивача в телефонному режимі, що 29.09.2024 р. о 16:00 справа не буде розглядатись через від`їзд працівника Відповідача. Натомість, останній повідомив Позивачу приїхати на наступний день, 30.09.2024, для отримання постанови, винесеною за на підставі складеного протоколу № АВ/17972 від 25.09.2024 року.

30.09.2024, при черговому візиті до Відповідача, Позивачем до моменту отримання постанови та з метою захисту своїх прав було подано письмові пояснення до протоколу № АВ/17972 від 25.09.2024 року. Внаслідок розгляду письмових пояснень Позивача, працівником Відповідача, замість видачі вище згадуваної постанови, було складено новий Протокол № АВ/18772 від 30.09.2024 р., в якому було зазначено вже іншу суть адміністративного правопорушення, за яке також передбачена ч. 3 ст. 210 КУпАП.

03.10.2024 щодо Позивача було винесено Постанову про адміністративне правопорушення № АВ/18662, якою Позивачу інкримінують вчинення адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17000 грн. Копія додається, оригінал знаходиться у Позивача та Відповідача.

З оскаржуваною постановою Позивач не погоджується та вважає її незаконною та необґрунтованою та просить суд скасувати оскаржувану постанову через відсутність складу правопорушення, оскільки відповідачем не дотримано процедуру зі складання протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема, не долучено докази, що підтверджують факт вчинення правопорушення та вину Позивача. Відповідачем при розгляді справи та прийнятті оскаржуваної постанови не було прийнято до уваги сумлінне та своєчасне виконання Позивачем вимог щодо уточнення персональних даних. При формуванні матеріалів справи та при прийнятті оскаржуваної постанови Відповідачем не прийнято до уваги, що станом на дату та час винесення оскаржуваної постанови, Позивачем вже було здійснено дії щодо приведення у відповідність своїх відомостей про військовий облік. При винесені оскаржуваної постанови Відповідачем не було прийнято до уваги обставини, які, на думку Позивача, пом`якшують відповідальність.

За результатами автоматизованого розподілу справи між суддями, справа передана на розгляд судді Абухіну Р.Д.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17.10.2024 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 28.10.2024 року.

Ухвала суду від 17.10.2024 року та копія позовної заяви з додатками була доставлена була доставлена до електронного кабінету відповідача 18.10.2024 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа.

У судове засідання, призначене на 28 жовтня 2024 року, у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги, допуск відвідувачів до будівлі суду було припинено, розгляд справи відкладено на 02.12.2024 року.

Судове засідання, призначене на 02.12.2024 року було відкладено на 17.12.2024 року, у зв`язку із відсутністю електропостачання.

У судове засідання, призначене на 17 грудня 2024 року представник позивача з`явився, позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судових засідань був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач своїм процесуальним правом не скористався, відзив на позов не подав.

Суд дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

25 вересня 2024 року офіцером адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 , лейтенантом ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення №АВ/17972 за ч.3 ст.210 КУпАП.

Зі змісту протоколу вбачається, що 25 вересня 2024 року о 12 годині 30 хвилин в умовах особливого періоду під час дії воєнного стану та проведення мобілізації при особистому зверненні до ІНФОРМАЦІЯ_2 виявлено, що у порушення ч. 7 п.1 Додатку №2 «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» до «Порядку організації та ведення обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», не прибув із паспортом громадянина України і військово-обліковими документами до ІНФОРМАЦІЯ_2 для взяття на облік військовозобов`язаних та оформлення військово-облікового документу військовозобов`язаного у зв`язку із досягненням граничного віку призовника до 07 липня 2007 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП.

Також, до позову додано протокол від 30 вересня 2024 року №АВ/18772, складений офіцером адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 , лейтенантом ОСОБА_2 , з якого вбачається, що 30 вересня 2024 року о 17 год. 00 хв. в умовах особливого періоду, при особистому зверненні до ІНФОРМАЦІЯ_2 виявлено, що у порушення ч. 1 п.1 Додатку №2 «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» до «Порядку організації та ведення обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а саме станом на 30 вересня 2024 року не перебуває на військовому обліку за місцем реєстрації, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП.

Постановою ІНФОРМАЦІЯ_2 від 03.10.2024 року №АВ/18662, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, що передбачене ч.3 ст.210 КУпАП та застосовано стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 000 НМДГ, що становить 17 000,00 гривень.

Даною постановою встановлено, що 30 вересня 2024 року о 17 год. 00 хв. в умовах особливого періоду, при особистому зверненні до ІНФОРМАЦІЯ_2 виявлено, що у порушення ч. 1 п.1 Додатку №2 «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» до «Порядку організації та ведення обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а саме станом на 30 вересня 2024 року не перебуває на військовому обліку за місцем реєстрації, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП.

Таким чином, вбачається, що постанова складена, за обставинами встановленим у протоколі про адміністративне правопорушення від 30 вересня 2024 року №АВ/18772.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси.

У ч. 2 ст. 77 КАС України вказано, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, закон покладає на відповідача обов`язок довести законність та обґрунтованість прийнятого ним рішення, направленого на переслідування особи позивача в порядку КУпАП.

У ч.3 ст.210 КУпАП, передбачена відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон від 25.03.1992 року №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Правила військового обліку встановлені Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 (далі - Порядок), Положенням про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154.

За змістом цих нормативно-правових актів, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави та ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення особовим складом у мирний час та в особливий період.

За визначенням у Законі України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень. На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду при розгляді справи № 463/1352/16-а.

Стаття 255 КУпАП, яка містить перелік осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення не містить норм, які б визначали уповноважених суб`єктів на складання протоколу про адміністративне правопорушення за статтями 210, 210-1 та 211 КУпАП.

Наказ МОУ «Про затвердження Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення» від 01.01.2024 № 3 містить положення про те, що уповноважені посадові особи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, яким надано право складати протоколи про адміністративні правопорушення (додаток 1) (далі - протокол), передбачені статтями 210, 210-1, 211 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), визначаються наказами керівників відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Тобто, працівник ТЦК ТА СП може складати протокол про адміністративне правопорушення лише за наявності наказу керівника відповідного ТЦК ТА СП, яким його уповноважено на складання протоколу.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 30.09.2024 року №АВ/18772 вбачається, що його складено офіцером адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 , лейтенантом ОСОБА_2 .

Під час розгляду даної справи у суді, відзив відповідачем не подано, належним чином засвідченої копію наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким офіцером адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 , лейтенантом ОСОБА_2 уповноважено на складання протоколів про адміністративне правопорушення також суду, у якості доказу не надано.

Таким чином, у суду відсутні підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення складено уповноваженою на те особою.

Також, суду не було надано будь-яких інших доказів на підтвердження того, що позивач на момент винесення оскаржуваної постанови не перебував на військовому обліку.

В свою чергу, відповідно до копій військово-облікового документу, доданого до матеріалів позовної заяви, вбачається, що у його військово-обліковому документі (приписному посвідченні) наявна відмітка про прийняття на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_3 (сторінка 3), правонаступником якого є ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Також, вбачається, що 25.06.2024 р., позивач, своєчасно уточнив свої персональні дані через застосунок Резерв+.

Таким чином, суд погоджується із твердженням позивача про те, що він не мав сумнівів щодо свого перебування на військовому обліку.

Виконання добровільно та у визначені законодавством строки вимоги щодо уточнення даних додатково вказує на відсутність у Позивача умислу у невиконанні військового обов`язку. Крім того, позивач самостійно звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При формуванні матеріалів справи та при прийнятті оскаржуваної постанови Відповідачем не прийнято до уваги, що станом на дату та час винесення оскаржуваної постанови, Позивачем вже було здійснено дії щодо приведення у відповідність своїх відомостей про військовий облік.

Відповідачем не спростовувалось, що 01.10.2024 року Позивачем було подано Відповідачу заяву про постановку на облік та видачу на бланку військово-облікового документу.

В матеріалах справи наявна копія Направлення від 02.10.2024 р., видане позивачу, на медичний огляд військово-лікарської комісією з метою постановки на облік вих. № 222/4/12

Таким, чином, станом на дату та час винесення оскаржуваної постанови, 03.10.2024 о 18:00, Відповідач був обізнаний про такі дії Позивача з приведення у відповідність своїх облікових даних, однак проігнорував їх.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, уповноважена на те особа повинна встановити склад адміністративного правопорушення.

Об`єкт адміністративного правопорушення - це сукупність суспільних відносин, що охороняються правовими нормами, тобто фактично це наявність правової норми яка забороняє здійснювати певні дії та передбачає відповідальність у випадку недотримання вимог цієї норми.

Об`єктивна ж сторона адміністративного правопорушення полягає у дії чи бездіяльності, що заборонені правовими нормами.

Суб`єктом такого правопорушення в даному випадку може бути конкретна осудна фізична особа, що досягла 16-річного віку.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення охоплює вину, мотив і мету поведінки правопорушника. Адміністративне правопорушення може бути вчинене як умисно, так і з необережності.

Проте, зі змісту постанови у справі про адміністративне правопорушення не вдається чітко встановити об`єктивну та суб`єктивну сторону адміністративного правопорушення.

Суд звертає увагу на те, що відповідач не скористався своїм законним правом на подання відзиву та не надав суду будь-яких інших доказів, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП.

Притягнути до адміністративної відповідальності можна лише ту особу, яка вчинила дії, що підпадають під ознаки адміністративного правопорушення та яка є або може бути суб`єктом адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки, зі змісту постанови про адміністративне правопорушення не вдається встановити склад адміністративного правопорушення (об`єктивну та суб`єктивну сторону), беручи до уваги факт того, що матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, суд доходить до висновку про наявність підстав для скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 251, 252, 280, 288, 293 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 9, 72-79, 139, 241, 242-246, 286, 293 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати Постанову №АВ/18662 від 03.10.2024 року про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладено штраф в розмірі 17000,00 грн.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 23 грудня 2024 року.

Суддя Р.Д. Абухін

17.12.24