Справа № 380/18345/23
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2024-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2024 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сидор Н.Т., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним та скасування наказу,

в с т а н о в и в :

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу ДПП від 24.07.2023 № 403 «Про застосування до працівників УПП у Львівській області ДПП дисциплінарних стягнень» в частині застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну посадову відповідність.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в умовах запровадженого воєнного стану, а також здійснення поліцією заходів і повноважень необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, ОСОБА_2 не мав жодного документу, який посвідчував би його особу. Його ідентифікація ускладнювалась тим, що він не сприяв поліції у встановленні своєї особи, надавав неправдиву інформацію та намагався втекти. Окрім того, ОСОБА_2 мав при собі та в салоні автомобіля військове екіпірування та за поставою свого тіла мав військову виправку. Вказує, що за набутим службовим досвідом та візуальними ознаками у нього були обґрунтовані підозри вважати, що ОСОБА_2 є діючим військовим або таким, що самовільно залишив військову частину, або ж є особою, яка підлягає мобілізації та ухиляється від явки в ІНФОРМАЦІЯ_1 . Окрім того, в обліках інформаційного порталу Національної поліції України (бази АРМОР, ЄО), тобто відомчих баз поліції вказані відомості були відсутні, оскільки володільцем та розпорядником такої інформації є органи ТЦК та СП, прокуратури у воєнній та оборонній сфері, ВСП, що ускладнювало перевірку особи ОСОБА_2 . Стверджує, що обґрунтована підозра того, що ОСОБА_2 є військовим або особою, що підлягає мобілізації стало те, що у публічному перегляді на сайті ЄДРСР (Судова влада) розміщено інформацію про сторону (учасника у справі) ОСОБА_2 (повний збіг), який як колишній військовий оскаржував дії ТЦК та СП, (військкомату) та Пенсійного фонду з приводу соціальних недоврахувань, саме як військовому. Звертає увагу, що за сукупністю очевидних вище ознак та на виконання вимог закону ОСОБА_2 було запрошено прослідувати до ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому органи ІНФОРМАЦІЯ_2 , на відміну від поліції і є повноважним органом на складання протоколів за ст.ст. 210, 210-1 КУпАП. Зазначає, що вказане спростовує висновки дисциплінарної комісії щодо відсутності у нього правових підстав для тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 , доставки його до ТЦК та СП та затримання особи, оскільки такі дії були вчинені позивачем в умовах воєнного стану. Ні про яке незаконне затримання ОСОБА_2 , не складання позивачем протоколу в порядку КУпАП на противагу висновкам дисциплінарної комісії не може бути мови, оскільки відповідно до вимог ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» органи Національної поліції України у встановленому законом порядку зобов`язані за зверненнями територіальних центрів комплектування доставити таку особу до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, як і є уповноваженими на складання адміністративних матеріалів особами. Вказує, що ОСОБА_2 підкорився законним вимогам поліції прослідувати в ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в автівці громадянин безперешкодно користувався засобами мобільного зв`язку та міг в будь-який момент покинути автомобіль.

Також зазначає, що матеріали службового розслідування не містять ані письмового запиту УПП у Львівській області ДПП, ані письмового листа - згоди Львівського управління внутрішньої безпеки Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про включення до складу Дисциплінарної комісії оперуповноваженого вказаної служби А.ГРЕБІНКУ. Посилається на те, що майор поліції ОСОБА_3 , який нещодавно призначений на посаду начальника УПП у Львівській області ДПП, Голова дисциплінарної комісії ОСОБА_4 , а також член дисциплінарної комісії ОСОБА_5 не мають відповідного сертифікату зі знання української мови. Дисциплінарна комісія прийшла до висновку, що ним вживалась ненормативна лексика та мало місце порушення використання позивачем норм ділового мовлення, попри те, що голова комісії, особа яка видала наказ про призначення службового розслідування та наказ про застосування дисциплінарного стягнення не мають відповідного передбаченого законом Сертифікату зі знання (вільного володіння) державною мовою.

Зазначає, що під час приватного спілкування поліцейськими між собою у салоні службового авто не було жодних інших осіб, розмова поліцейських носила характер приватної та із згадкою оціночних суджень без ототожнення з висловлюваннями будь-якої особи. Більш того, чинним законодавством не передбачено можливість притягнення до відповідальності за висловлювання оціночних суджень, тому що вони, як і думки, переконання та судження, критична оцінка певних фактів і недоліків, не можуть бути предметом судового захисту, оскільки будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів, не можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинних фактів).

Також посилається на те, що у даному випадку має місце триваюче дисциплінарне його переслідування у зв`язку з повідомленням про можливе вчинення іншим поліцейським, в даному випадку головою дисциплінарної комісії ОСОБА_6 , посада якого відноситься до керівних адміністративних посад, з приводу правопорушення пов`язаного з корупцією (вчинення дій в умовах реального або потенційного конфлікту інтересів, не вжиття заходів щодо врегулювання такого).

Вказує, що службове розслідування призначено наказом УПП у Львівській області ДПП, а наказ про застосування дисциплінарного стягнення видано очільником ДПП Національної поліції України. З цього випливає висновок, що запропонований комісією вид дисциплінарного стягнення для нього був тяжкий за фактично застосоване дисциплінарне стягнення, оскільки начальник УПП у Львівській області на відміну від начальника ДПП не наділений повноваженнями видавати наказ про пониженні у спеціальному званні та видавати наказ про звільнення зі служби в поліції.

На момент застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну посадові відповідність позивач не мав жодних діючих дисциплінарних стягнень та в разі доведеності в діях позивача факту вчинення дисциплінарного проступку, за суворістю (черговістю) дисциплінарне стягнення мало-б бути зауваження. Більш того, позивач за місцем служби характеризується позитивно, та упродовж тривалого часу перебував у районах виконання бойових завдань, що не було враховано відповідачем. Отже в питаннях обрання позивачу найсуворішого виду дисциплінарного стягнення відповідач не застосував закон, який підлягав застосуванню, оскільки з прийняттям на період дії воєнного стану змін до законодавства суб`єкт владних повноважень тимчасово обмежується у праві (дискреції) застосування на свій вибір дисциплінарних стягнень та не врахував особу позивача, його ставлення до служби.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву, де на спростування аргументів позивача зазначає, що 18.04.2023 старший лейтенант поліції ОСОБА_1 та інспектор взводу № 1 роти № 1 батальйону № 3 УПП у Львівській області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_7 під час реагування на повідомлення ОСОБА_8 про дорожньо-транспортну пригоду безпідставно здійснили заходи з обмеження його пересування, затримали його та доставили його до територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Під час спілкування із ОСОБА_9 вони поводились нестримано, не контролювали свої почуття та емоції, допускали порушення норм ділового мовлення. Крім того, вони непрофесійно виконували свої службові обов`язки. Вказує, що надані позивачем пояснення у ході службового розслідування мають суперечливий характер та частково не знаходять свого документального підтвердження у частині здійснення телефонного дзвінка. Стверджує, що старший лейтенант поліції ОСОБА_1 та лейтенант поліції ОСОБА_7 не дотримувались вимог чинного законодавства та загальноприйнятих норм етичної поведінки, унаслідок чого були порушені законні права та інтереси ОСОБА_2 . Вказане свідчить про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції». Зазначає, що ОСОБА_2 надав позивачу посвідчення водія і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Вимога позивача пред`явити додаткові документи для належної ідентифікації ОСОБА_2 була незаконною. Твердження позивача, що він запрошував ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення спростовується відеозаписом з відео реєстратора. Зазначає, що позивач, не маючи офіційного звернення територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, застосувавши фізичний вплив, затримав громадянина ОСОБА_2 , не склавши при цьому протоколу адміністративного затримання. Разом з тим, згідно з витягом з сайту ЄДРСР, відносно ОСОБА_2 протоколи по ст.210 чи ст.210-1 КУпАП не складались. Зазначає, що клопотання позивача щодо упередженості та зацікавленості голови дисциплінарної комісії ОСОБА_10 у результатах проведення службового розслідування було розглянуто начальником УПП у Львівській області ДПП, залишено без задоволення як необґрунтоване і надано відповідь позивачу про відсутність підстав для зміни дисциплінарної комісії. Вказує, що твердження позивача щодо не уповноваженого складу дисциплінарної комісії спростовуються доказами, які містяться в матеріалах справи. Вказує, що аргумент відсутності у членів дисциплінарної комісії під час проведення службового розслідування сертифікату про рівень володіння державною мовою стосується правовідносин щодо призначення, переведення, переміщення по службі третіх осіб, які не є стороною у справі. Окрім того, посилається на те, що з відеозаписів видно, що позивач під час виконання службових обов`язків вживав ненормативну лексику та не контролював свою поведінку, почуття та емоції. Вказує, що вибір одного з видів дисциплінарного стягнення належить до його дискреційних повноважень. Зазначає, що за наслідками службового розслідування дисциплінарною комісією правомірно зроблено висновок про наявність у діях позивача вчинків, які слугують підставою для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність; накладене на позивача дисциплінарне стягнення є пропорційним встановленим за результатами службового розслідування порушенням; під час проведення службового розслідування дотримані норми законодавства, що регламентують його процедуру.

Щодо процесуальних дій, вчинених у зв`язку із розглядом справи, слід зазначити, що ухвалою судді від 14.08.2023 відкрито провадження в адміністративній справі за цим позовом; ухвалено розглянути цю справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами; витребувано у відповідача усі докази, які стали підставою для прийняття спірного рішення.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Наказом Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Львівській області Національної поліції України від 12.06.2023 № 162 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії» відповідно до частин 1-4 ст.14, частин 1, 2 ст. 15, ст. 26 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», пунктів 1, 4 розділу ІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893, пунктів 2, 3 розділу І, пункту 1 розділу ІІ Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893, у зв`язку із надходженням доповідної записки інспектора відділу моніторингу та аналітичного забезпечення управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_11 від 18.05.2023 № 8973вн/41/12/02-2023 та листа із Львівського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України за реєстраційним індексом С-1512 від 02.06.2023, у яких міститься інформація про вчинення порушень, що мають ознаки дисциплінарних проступків, вчинених командиром взводу № 2 роти № 1 батальйону № 3 УПП у Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 та інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону № 3 УПП у Львівській області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_7 , 18.04.2023, призначене службове розслідування у формі письмового провадження.

Начальником Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Львівській області 11.07.2023 затверджений висновок службового розслідування, призначений у зв`язку із надходженням доповідної записки інспектора відділу моніторингу та аналітичного забезпечення управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Вишиваної Н.П. від 18.05.2023 № 8973вн/41/12/02-2023 та листа із Львівського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України за реєстраційним індексом С-1512 від 02.06.2023, у яких міститься інформація про вчинення порушень, що мають ознаки дисциплінарних проступків, вчинених командиром взводу № 2 роти № 1 батальйону № 3 УПП у Львівській області ДПП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 та інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону № 3 УПП у Львівській області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_7 .

Відповідно до висновку службового розслідування серед іншого, за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог ч. 1 ст. 8, пунктів 1, 2 ч.1 ст. 18, пунктів 5, 9 ч. 1 ст. 23, ч. 1 ст. 37, ч. 1 ст. 44 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 7, 13 ч. 3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, ч. 1 ст. 261 КУпАП, абзацу другого, третього, дев`ятого, одинадцятого п. 1 розділу ІІ, п. 3 розділу ІV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 №1179, ч. 2 ст. 20 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», ст. 38, 42 Закону України «Про запобігання корупції», п. 2.23 розділу 2 Посадової інструкції командира взводу № 2 роти № 1 батальйону № 3 УПП у Львівській області ДПП, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 12.12.2022 № 1709, на підставі п. 4 ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, до позивача вирішено застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

Пунктом другим наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 403 від 24.07.2023 «Про застосування до працівників УПП у Львівській області ДПП дисциплінарних стягнень» згідно з висновками службового розслідування, статтями 26, 29 Дисциплінарного статуту Національної поліції України за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог ч. 1 ст. 8, пунктів 1, 2 ч.1 ст. 18, пунктів 5, 9 ч. 1 ст. 23, ч. 1 ст. 37, ч. 1 ст. 44 Закону України «Про національну поліцію України», пунктів 1, 7, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, ч. 1 ст. 261 КУпАП, абзацу другого, третього, дев`ятого, одинадцятого п. 1 розділу ІІ, п. 3 розділу ІV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 №1179, ч. 2 ст. 20 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», ст. 38, 42 Закону України «Про запобігання корупції», п. 2.23 розділу 2 Посадової інструкції командира взводу № 2 роти № 1 батальйону № 3 УПП у Львівській області ДПП, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 12.12.2022 № 1709, на підставі п. 4 ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України застосовано до командира взводу № 2 роти № 1 батальйону № 3 УПП у Львівській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

Позивач, не погоджуючись з вказаним наказом в частині застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну посадову відповідність, звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Вирішуючи даний спір, суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначаються Закон України «Про Національну поліцію» від 02.11.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Частиною 1 статті 18 вказаного Закону визначено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Згідно з ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначається Законом України «Про Дисциплінарний Статут Національної поліції України» (далі - Закон № 2337-VIII, Статут).

В розумінні частини 1 статті 1 Закону № 2337-VIII службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Відповідно до ч. 2 вказаної статті службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Згідно з ст. 12 Закону № 2337-VIII дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до ч. 3 ст.13 Закону № 2337-VIII до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Згідно з частини першої статті 15 Дисциплінарного статуту проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.

Відповідно до частини 3 статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Згідно з статтею 14 Закону № 2337-VIII службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначає Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2018 № 893, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за № 1355/32807 (далі - Порядок № 893).

Пунктом 1 розділу 2 Порядку № 893 передбачено, що службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за на5гвмості достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до пункту 1 розділу 5 Порядку № 893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування має встановити: - наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; - наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; - ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; - обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; - відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; - вид і розмір заподіяної шкоди; - причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідно до пункту 1 Розділу VI Порядку № 893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.

Згідно з ч. 1, ч. 4 ст.16 Закону № 2337-VIII службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником. Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день

Відповідно до пунктів 2, 4, 5 Розділу VI Порядку № 893 підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія. В описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування: обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних»), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку; обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України; причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення. В описовій частині зазначаються також відомості про залучення фахівців та результати їх участі в службовому розслідуванні. У резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначаються: висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акта, наказу керівника, який було порушено.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що притягненню до дисциплінарної відповідальності повинно передувати встановлення факту невиконання (неналежного виконання) особою рядового і начальницького складу обов`язків або вчинення ним дисциплінарного проступку, а вид дисциплінарного стягнення повинен обиратись з врахуванням характеру та обставин вчиненого проступку, його наслідків, попередньої поведінки, кваліфікації тощо та бути співмірним дисциплінарному проступку.

Пунктом 1 розділу VІІ Порядку № 893 встановлено, що у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Судом встановлено, що дисциплінарне стягнення старшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 у вигляді попередження про неповну службову відповідність накладене наказом Департаменту патрульної поліції «Про застосування до працівників УПП у Львівській області дисциплінарних стягнень» від 24.07.2023 № 403 за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог ч. 1 ст. 8, пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 18, пунктів 5, 9 ч. 1 ст. 23, ч. 1 ст. 37, ч. 1 ст. 44 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 7, 13 ч. 3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, ч. 1 ст. 261 КУпАП, абзацу другого, третього, дев`ятого, одинадцятого п. 1 розділу ІІ, п. 3 розділу ІV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 №1179, ч. 2 ст. 20 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», ст. 38, 42 Закону України «Про запобігання корупції», п. 2.23 розділу 2 Посадової інструкції командира взводу № 2 роти № 1 батальйону № 3 УПП у Львівській області ДПП, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 12.12.2022 № 1709.

Підставою для видання спірного наказу є висновок службового розслідування від 11.07.2023, затверджений начальником УПП у Львівській області майором поліції Андрієм Крутень 11.07.2023.

До позивача за наслідками проведення відповідачем службового розслідування у зв`язку із надходженням доповідної записки інспектора відділу моніторингу та аналітичного забезпечення управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Вишиваної Н.П. від 18.05.2023 № 8973вн/41/12/02-2023 та листа із Львівського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України за реєстраційним індексом С-1512 від 02.06.2023, було застосовано дисциплінарне стягнення попередження про неповну службову відповідність.

При цьому, як вбачається із доповідної записки щодо розгляду звернення ОСОБА_2 інспектора відділу моніторингу та аналітичного забезпечення управління у Львівській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Наталії Вишиваної, висновку службового розслідування від 11.07.2023, які наявні в матеріалах справи, відповідно до дислокації сил та засобів батальйону № 3 УПП у Львівській області ДПП з 08 год. 00 хв. по 20 год. 00 хв. 18.04.2023 командир взводу № 2 роти № 1 батальйону №3 УПП у Львівській області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_1 та інспектор взводу № 1 роти № 1 батальйону № 3 УПП у Львівській області ДПП лейтенант поліції ОСОБА_7 у складі наряду поліції «Омега-353» виконували службові обов`язки на службовому автомобілі «Toyota Corolla» номерний знак НОМЕР_1 .

18.04.2023 о 13 год. 35 хв. на скорочений номер екстреного виклику поліції 102 надійшло звернення ОСОБА_2 , який повідомив про дорожньо-транспортну пригоду по вулиці Городоцькій, 42 міста Львова.

Окрім того установлено, що 18.04.2023 відносно ОСОБА_12 лейтенантом поліції ОСОБА_7 була винесена постанова про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Особу ОСОБА_2 було встановлено із посвідчення водія, що вбачається із змісту вищевказаної постанови.

Також установлено, що 19.04.2023 о 11 год. 21 хв. ОСОБА_2 звернувся на скорочений номер екстреного виклику поліції 102 із скаргою на працівників поліції, котрі 18.04.2023 прибували на ДТП, розмовляли некоректно та не хотіли оформляти ДТП, зазначаючи, що потрібно складати європротокол. Додатково заявник повідомив, що після словесної перепалки працівники поліції скрутили йому руки та завезли до військового комісаріату.

Матеріалами відеозапису підтверджується, що о 14 год. 00 хв. працівники поліції прибули на місце події і старший лейтенант поліції ОСОБА_1 розпочав спілкування із водіями, намагаючись установити обставини події. О 14 год. 03 хв. до місця події підійшов лейтенант поліції ОСОБА_7 . Водії намагались дійти згоди яким чином будуть фіксувати ДТП та повідомили поліцейським, що скоро прибуде єврокомісар. Проте ОСОБА_2 не зовсім погоджувався із рішенням іншого водія і відійшов у бік. ОСОБА_1 здійснював перевірку документів іншого водія, а лейтенант поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_2 розмовляли (суть розмови невідома). Згодом старший лейтенант поліції ОСОБА_1 підійшов до колеги, який у той час пояснював ОСОБА_2 порядок отримання страхових виплат і зазначив, що він лише для того, аби визначити винуватця ДТП, а після того повідомив водієві, щоб той відкрив законодавство і прочитав. Після того ОСОБА_2 запитав у лейтенанта поліції ОСОБА_7 чому останній так голосно із ним спілкується та попросив спілкуватися нормально. О 14 год. 06 хв. лейтенант поліції ОСОБА_7 повідомив, що вони здійснять оформлення ДТП, після чого інший учасник ДТП намагався переконати ОСОБА_2 скористатись послугами єврокомісара. О 14 год. 08 хв. лейтенант поліції ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_2 і попросив, щоб останній надав документи для перевірки їх по системі з метою установити чи автомобіль не перебуває у розшуку. Водій надав документи і лейтенант поліції пішов до службового автомобіля. О 14 год. 13 хв. ОСОБА_2 повідомив старшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 , щоб той не ображався і попросив, щоб він навчив свого колегу спілкуватися з людьми і не підвищувати голос. У свою чергу, старший лейтенант поліції ОСОБА_1 повідомив ОСОБА_2 , що його колега лейтенант поліції ОСОБА_7 був у зоні бойових дій і мав три контузії та додав, що він би подивився на нього, як би він розмовляв і чи добре чув і додав, що водієві потрібно прикрити рот і бути радим, що він тут, а не там. Після того ОСОБА_2 попросив, щоб старший лейтенант поліції ОСОБА_1 не прикривав йому рота і додав, якщо його колега контужений, то нехай сидить вдома. О 14 год. 13 хв. старший лейтенант поліції ОСОБА_1 запитав у ОСОБА_2 чи той має при собі документи і останній повідомив, що у нього є відповідні документи. У свою чергу, старший лейтенант поліції ОСОБА_1 зазначив, щоб ОСОБА_2 надав військовий квиток, а останній повідомив, що його немає. Після цього працівник поліції повідомив його, що потрібно поїхати до військкомату для встановлення для поновлення документів, а також зазначив, що ще виникнуть питання стосовно тонованого лобового скла та знову наголосив, що знову поїдуть до військкомату. О 14 год. 18 хв. до службового транспортного засобу підійшов ОСОБА_2 та запитав у чому справа, а працівники поліції повідомили, що будуть писати штраф за тоноване лобове скло, після чого поїдуть у військкомат. Далі із відеозаписів установлено, що лейтенант поліції ОСОБА_7 взяв до рук технічний засіб та попрямував до ОСОБА_2 і провів розгляд справи. О 14 год. 45 хв. ОСОБА_2 підійшов до старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 та повідомив, щоб на нього не чекали, бо він не збирається нікуди з ними їздити. Після цього поліцейський повідомив, що тоді водія буде затримано відповідно до статті 261 КУпАП. Згодом о 14 год. 48 хв. лейтенант поліції ОСОБА_7 спільно з водієм наблизились до старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 і лейтенант поліції ОСОБА_7 повідомив, що потрібно змінити лави ЗСУ. У свою чергу ОСОБА_2 повідомив поліцейським, що у нього є всі відповідні документи і він не буде поповнювати лави. О 15 год. 06 хв. працівники поліції розмовляли між собою і дивилися де подівся ОСОБА_2 та згодом помітили як останній рухається уверх по вулиці. О 15 год. 07 хв. старший лейтенант поліції ОСОБА_1 вибіг із службового автомобіля та підбіг до ОСОБА_2 і розпочав здійснювати певні активні дії. Далі старший лейтенант поліції ОСОБА_1 повів водія до службового автомобіля, останній запитував, що він робить, проте поліцейські нічого не повідомляли. Після цього працівники поліції надали вимогу сісти у автомобіль, а водій продовжував запитувати, що він зробив. У подальшому працівники поліції помістили ОСОБА_2 у службовий автомобіль. Також варто вказати, що на місці події перебувала невідома жінка, яка повідомила поліцейським, що ОСОБА_2 щось викинув. Далі працівники поліції намагались знайти ту річ, проте нічого не виявили. О 15 год. 10 хв. лейтенант поліції ОСОБА_7 сів у автомобіль і ОСОБА_2 запитував чому його наздоганяли. Далі ОСОБА_2 повідомив, що він вільний громадянин і має право пересуватись по вулиці як йому хочеться. Після цього лейтенант поліції ОСОБА_7 повідомив, що чоловік буде далі пересуватись у формі по військовій частині. Далі о 15 год. 12 хв. лейтенант поліції ОСОБА_7 відчинив двері у службовий автомобіль, де перебував вказаний громадянин, який розмовляв по телефону, розмова здійснювалась на гучномовці та співрозмовник ОСОБА_2 висловлювався нецензурною лайкою, а лейтенант поліції ОСОБА_7 повідомив: Зараз там хтось на нецензурне слово піде. Працівники поліції розпочали рух у напрямку військкомату. Із переглядів відеозаписів також було установлено, що службовий транспортний засіб рухається у бік старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , який здійснює фізичний вплив на ОСОБА_2 , обхопивши шию останнього рукою та згодом тримаючи чоловіка за верхній одяг і передпліччя, веде до автомобіля, та наказує сісти у нього. У подальшому працівники поліції та ОСОБА_2 прибули до військкомату.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан, строк якого продовжувався Указами від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, № 341/2022 від 17.05.2022, № 451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023 та діє на час ухвалення рішення.

Слід зазначити, що на час дії воєнного стану на території України діють певні обмеження прав і свобод людини та громадянина. Зокрема, працівники поліції вправі вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи.

Частиною першою ст. 13 «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 № 5492-VI (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі Закон № 5492-VI), передбачено, що документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення поділяються на: 1) документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України: а) паспорт громадянина України; б) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; в) дипломатичний паспорт України; г) службовий паспорт України; ґ) посвідчення особи моряка; д) посвідчення члена екіпажу; е) посвідчення особи на повернення в Україну; є) тимчасове посвідчення громадянина України; 2) документи, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус: а) посвідчення водія; б) посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон; в) посвідка на постійне проживання; г) посвідка на тимчасове проживання; ґ) картка мігранта; д) посвідчення біженця; е) проїзний документ біженця; є) посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту; ж) проїзний документ особи, якій надано додатковий захист.

Відповідно до абзацу першого п. 4 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 № 1456 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі Порядок № 1456), перевірка документів в осіб, огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян здійснюється лише після введення воєнного стану в межах території та у строки, зазначені в указі Президента України про введення воєнного стану, на підставі наказу військового командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення).

Згідно із абзацом другим Порядку № 1456 зазначеним наказом призначається комендант, визначаються його завдання, повноваження із забезпечення єдиного управління визначеними силами та засобами Держспецтрансслужби, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Національної поліції, СБУ, ДПС, ДМС, ДСНС, військових адміністрацій (у разі їх утворення) та координації їх дій під час здійснення заходів особливого режиму.

Відповідно до п. 7 Порядку № 1456 уповноважена особа має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, у таких випадках: якщо особа має зовнішні ознаки, схожі на ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи; якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом; якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином не можливо; якщо особа перебуває в місці вчинення кримінального, адміністративного правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події; якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення; порушення особою відповідних заборон, введених на території, де запроваджено правовий режим воєнного стану.

З наведених норм Закону № 5492-VI та Порядку № 1456 вбачається, що посвідчення водія є документом, який підтверджує спеціальний статус особи.

Зміст висновку службового розслідування від 11.07.2023 та інші матеріали справи свідчать проте, що ОСОБА_2 на вимогу лейтенанта поліції ОСОБА_7 були надані документи, зокрема, посвідчення водія.

Зазначена обставина суперечить твердження позивача, що ОСОБА_2 не мав жодного документу, який посвідчував би його особу та вказує на те, що лейтенант поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_1 мали можливість у повній мірі встановити його особу на підставі наданого посвідчення водія.

Окрім того, у згаданих нормативно-правових актах відсутні жодні посилання на необхідність пред`явлення працівнику поліції такого документа як військовий квиток.

Більше того, ст. 38 Закону № 2232-XII, п. 79 Порядку № 1487, п. 9 Положення № 154 чітко передбачають вимогу для органів Національної поліції України за звернення відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки доставити до таких територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984 № 8073-X порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку - тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 210 КУпАП повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період - тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 1 ст. 210-1 КУпАП).

Згідно з ч. 2 ст. 210-1 КУпАП повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період -тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Про адміністративне затримання складається протокол, в якому зазначаються: дата і місце його складення; посада, прізвище, ім`я та по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу затриманого; час і мотиви затримання (ч. 1 ст. 261 КУпАП).

Як передбачено частиною третьою вказаної норми органи (посадові особи), правомочні здійснювати адміністративне затримання, про кожний випадок адміністративного затримання осіб інформують у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, крім випадків, якщо особа захищає себе особисто чи запросила захисника.

Відповідно до абзацу 16 п. 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі Порядок № 1487), районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки звертаються в установленому законом порядку до органів Національної поліції (у разі неможливості складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення) для доставлення осіб, які скоїли адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з метою складення протоколів про адміністративні правопорушення, до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому ця особа перебуває (повинна перебувати) на військовому обліку.

Абзацами 36, 37 п. 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі Положення № 154), передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань: звертаються до Національної поліції або її територіальних підрозділів щодо надання відомостей стосовно призовників про притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості; звертаються в установленому законом порядку до органів Національної поліції щодо доставлення до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Отже, суд дійшов висновку, що позивач та лейтенант поліції ОСОБА_7 мали повноваження здійснити затримання та доставку ОСОБА_2 до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки виключно за наявності від вказаного територіального центру офіційного звернення щодо цієї особи.

При цьому, як слідує з матеріалів справи у позивача та у лейтенанта поліції ОСОБА_7 були відсутні будь-які звернення щодо доставки ОСОБА_2 до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Суд зазначає, що здійснення поліцейським телефонного дзвінка у відповідний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки не може прирівнюватись до отримання ним офіційного звернення для затримання та доставки особи до зазначеного територіального центру.

Суд також звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 210, 210-1 КУпАП.

Вказані обставини свідчать, що позивач безпідставно здійснив обмеження пересування ОСОБА_2 , затримавши його та доставивши до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Таким чином, під час проведення службового розслідування встановлено, що позивачем разом з лейтенантом поліції ОСОБА_7 порушено вимоги наведених нормативних актів, а саме у ході спілкування з ОСОБА_2 поводились нестримано та не контролювали свої почуття та емоції, а також, перебуваючи у службовому автомобілі, допускали порушення норм ділового мовлення, безпідставно здійснили обмеження пересування ОСОБА_2 , фактично затримали останнього; установлено, що старший лейтенант ОСОБА_1 18.04.2023 не дотримувався вимог чинного законодавства та загальноприйнятих норм етичної поведінки, не сумлінно, некомпетентно виконував службові обов`язки, унаслідок чого були порушенні законні права та інтереси ОСОБА_2 ; старшим лейтенантом ОСОБА_1 була застосована фізична сила до ОСОБА_2 , проте такий поліцейський захід застосовувався не для забезпечення виконання повноважень покладених відповідно до закону на поліцію.

У зв`язку із вказаним, дії позивача відповідач кваліфікував як вчинення дисциплінарного проступку та застосував дисциплінарне стягнення попередження про неповну службову відповідність.

З метою формування в поліцейських почуття відповідальності стосовно дотримання професійно-етичних норм поведінки під час виконання службових обов`язків, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до Національної поліції України наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських, (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі Правила №1179).

Абзацами другим, третім, дев`ятим, одинадцятим п. 1 розділу ІІ Правил № 1179 передбачено, що під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики.

Як передбачено підпунктами 2.1, 2.23 розділу 2 Посадової інструкції командира взводу № 2 роти № 1 батальйону № 3 управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, командира взводу зобов`язаний: неухильно дотримуватись положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Суд зазначає, що за ч. 3 ст. 1 Закону № 2337-VIII службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Суд звертає увагу на те, що підставою для притягнення дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни.

Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Провина позивача у вчиненні дисциплінарного проступку в даному випадку проявляється у прямому намірі, тобто останній свідомо допускав настання несприятливих наслідків після вчинення ним даних дій.

У контексті даних процесуальних норм та встановлених обставин справи, суд приходить до висновку про правомірність проведення службового розслідування щодо позивача, призначеного наказом УПП у Львівській області від 16.12.2022 № 162.

В описовій частині висновку про результати службового розслідування викладено обставини вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку (час, місце та спосіб вчинення), наслідки такого проступку.

Суд зауважує, що висновок про результати службового розслідування підписано усіма членами дисциплінарної комісії, які несуть персональну відповідальність за достовірність викладених у ньому фактів. Окремої думки жоден з членів комісії не висловив. Висновок затверджено начальником УПП у Львівській області.

У свою чергу, висновок за результатами службового розслідування містить повне та об`єктивне дослідження обставин скоєння дисциплінарного проступку щодо встановлення наявності вини порушника.

Зважаючи на викладене, відповідачем в повній мірі дотримано порядок та процедуру проведення службового розслідування, накладення дисциплінарного стягнення. Вина позивача у порушенні службової дисципліни повністю доведена в ході службового розслідування.

Прийнята позивачем при вступі на службу в поліції присяга відповідно до статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» передбачає взяття на себе обов`язків поваги та охорони прав і свобод людини, честі держави, несення високого звання поліцейського з гідністю та сумлінного виконання своїх службових обов`язків.

Також судом враховано, що указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 (затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2 102-ІХ), у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. В подальшому, Указами Президента України строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та такий стан триває на момент розгляду справи судом.

Слід також зазначити, що положеннями статті 29 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 № 2337-VIII, встановлено особливості застосування дисциплінарних стягнень у період дії воєнного стану, зокрема, відповідно до частини другої зазначеної статті Статуту дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.

Отже, у період дії воєнного стану підлягає застосуванню стаття 29 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, у частині другій якої імперативно визначено чіткий порядок застосування дисциплінарні стягнення, а саме в порядку зростання від менш суворого до більш суворого.

Суд зауважує, що відповідачем дотримано порядок накладення адміністративних стягнень та не застосовано крайнього заходу - звільнення зі служби.

Судом при ухваленні судового рішення також враховано, що законодавством регламентовано обов`язок осіб, які проходять службу в органах поліції неухильно, сумлінно та відповідально виконувати покладені на них завдання. Водночас проходження служби в поліції, зважаючи на її специфіку та підвищену увагу суспільства, вимагає від особи надзвичайної дисциплінованості та відповідальності за свої дії та вчинки.

При цьому законодавством регламентовано спеціальний режим органів поліції у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України та в умовах воєнного стану.

Разом з тим, особа, яка заступає на службу до органів поліції, бере на себе зобов`язання виконувати покладені на неї функції та завдання, зокрема, в умовах воєнного стану, та повинна усвідомлювати і розуміти специфіку проходження служби в поліції, яка зумовлює вищенаведені підвищені вимоги до кожного поліціанта, якими він не може нехтувати за жодних обставин.

Згідно з ст.ст.17, 65 Конституції України, ст. 24 Закону України «Про Національну поліцію», Законом України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» особовий склад органів поліції, крім реалізації основних повноважень поліції, реалізує додаткові повноваження шляхом участі у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану з метою забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і струмування збройної агресії російської федерації.

В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт вчинення дисциплінарного проступку, під чим слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Європейський суд з прав людини зазначив, що від держав очікується встановлення високих професійних стандартів у рамках їх правоохоронних систем і забезпечення того, щоб особи, які перебувають на службі в таких системах, відповідали необхідним критеріям (рішення від 12 січня 2012 року у справі «Горовенки та Бугара проти України» (Заяви №№36146/05 та 42418/05) п. 38).

Щодо доводів позивача про те, що члени дисциплінарної комісії не мають відповідного сертифікату зі знання української мови, жодним чином не мають відношення до притягнення позивача за наслідками службового розслідування до дисциплінарної відповідальності.

Доводи позивача про проведення службового розслідування упереджено, не повним та не уповноваженим складом комісії спростовуються матеріалами службового розслідування.

Відтак, доводи позивача не спростовують правомірності поведінки відповідача у спірній ситуації та не підтверджують протиправності оскарженого наказу.

Аналізуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що Департамент патрульної поліції, приймаючи оскаржений наказ, діяв в межах повноважень, а застосування заходу дисциплінарного стягнення є співмірним вчиненому позивачем проступку та відповідає ст. 13 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України».

Таким чином, позовні вимоги про його скасування є безпідставними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Під час судового розгляду справи судом не встановлено ознак протиправності рішення відповідача в контексті спірних правовідносин. Натомість, доводи позивача, зазначені у позовній заяві є безпідставними та ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм чинного законодавства, а тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити в повному обсязі.

Відшкодування судових витрат позивачу, якому у задоволенні позову відмовлено ст. 139 КАС України не передбачено, а тому такі слід покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-77, 90, 242-246, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

в задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним та скасування наказу, відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сидор Н.Т.