Справа № 600/4562/24-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2024-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

20 грудня 2024 р. м. Чернівці Справа № 600/4562/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- визнати протиправною відмову військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі, збільшеному до 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період із 07 червня 2023 року по 18 серпня 2023 року та із 07 вересня 2023 року по 15 січня 2024 року, та за період перебування у відпустці за станом здоров`я із 06 травня 2023 року по 06 червня 2023 року, з урахуванням фактично виплачених сум;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі, збільшеному до 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період із 07 червня 2023 року по 18 серпня 2023 року та із 07 вересня 2023 року по 15 січня 2024 року, та за період перебування у відпустці за станом здоров`я із 06 травня 2023 року по 06 червня 2023 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

Ухвалою суду від 06 листопада 2024 року заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду задоволено; визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом та поновлено такий строк; прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; встановлено строки для подання заяв по суті справи; витребувано у військової частини НОМЕР_1 належним чином засвідчені копії всіх документів, які стосуються спірних відносин.

Як вбачається зі змісту позову та відповіді на відзив, в обґрунтування заявлених вимог зазначено, що позивач під час проходження військової служби отримав поранення, яке згідно з довідкою про обставини травми та довідкою ВЛК є таким, що пов`язане із захистом Батьківщини. Після отриманої травми позивач проходив тривале стаціонарне лікування. Разом з цим позивачу (у тому числі станом на день звернення до суду з цим позовом) не виплачено додатку винагороду, передбачену пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року, у розмірі до 100000,00 грн на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні за періоди з 07 червня 2023 року по 18 серпня 2023 року та з 07 вересня 2023 року по 15 січня 2024 року, а також відпустці у зв`язку з отриманим пораненням у період з 06 травня 2023 року по 06 червня 2023 року. Вказано, що ОСОБА_1 звертався до відповідача із заявою про виплату йому спірної додаткової винагороди, в чому йому було відмовлено.

Згідно зі змістом відзиву відповідач, обґрунтовуючи відсутність підстав для виплати позивачу додаткової винагороди, вказав, що позивач повинен був звернутись до свого безпосереднього начальника з рапортом про нарахування та виплату додаткової грошової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, як це вимагається змістом Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України в частині звернення військовослужбовця зі службових чи інших питань до свого безпосереднього начальника. Тобто, фактично, позивачем не використано досудовий порядок врегулювання спору, що у свою чергу свідчить про передчасність заявленого позову. Стосовно періодів перебування на стаціонарному лікуванні з 07 червня 2023 року по 18 серпня 2023 року та з 07 вересня 2023 року по 15 січня 2024 року відповідач вказав про відсутність підстав для нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди за ці періоди, оскільки таке лікування не було пов`язане з отриманим пораненням. Також відповідач зазначив, що позивачем не підтверджено наявності правових підстав для виплати додаткової винагороди за період перебування у відпустці для лікування за період з 06 травня 2023 року по 06 червня 2023 року. Додатково вказано про пропуск позивачем строку звернення до суду з цим позовом. Просив суд відмовити в задоволенні позову.

Між тим, від військової частини НОМЕР_1 крім відзиву на позов не надходило жодних документів, які можуть стосуватися спірних відносин, і які були витребувані ухвалою суду від 06 листопада 2024 року.

Дослідивши наявні матеріали, судом встановлено, що позивач проходив військову службу в особовому складі військової частини НОМЕР_1 . Вказане учасниками справи не заперечується.

У вересні 2022 року ОСОБА_1 отримав поєднане осколкове поранення шиї, грудної клітки, живота та кінцівок за обставин безпосередньої участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме: виконання бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 поблизу населеного пункту АДРЕСА_1 , перебуваючи у засобах індивідуального захисту, в результаті ворожого обстрілу. Зазначене підтверджується довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 29 листопада 2022 року №253.

В подальшому у зв`язку з отриманою травмою позивач проходив тривале стаціонарне лікування, зокрема, з 07 червня 2023 року по 18 серпня 2023 року та з 07 вересня 2023 року по 15 січня 2024 року, що підтверджується виписками з медичної карти стаціонарного хворого.

При цьому, як вбачається зі змісту довідки військово-лікарської комісії військової частина НОМЕР_2 від 10 лютого 2023 року №470, після проведення медичного огляду позивача було встановлено необхідність у відпустці за станом здоров`я після поранення на 30 календарних днів.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14 березня 2024 року №76 позивач був звільнений з військової служби у запас за підпунктом «б» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 починаючи з 14 березня 2024 року.

Разом з цим, як вбачається зі змісту позову і що не заперечувалось відповідачем, позивачу не нараховувалась і не виплачувалась додаткова винагорода у розмірі 100000,00 грн пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні з 07 червня 2023 року по 18 серпня 2023 року та з 07 вересня 2023 року по 15 січня 2024 року та у відпустці у зв`язку з отриманим пораненням з 06 травня 2023 року по 06 червня 2023 року, у тому числі й станом на день звернення позивача до суду з цим позовом, що, відповідно, і слугувало підставою його подання.

Як стверджує позивач, у період з 06 травня 2023 року по 06 червня 2023 року він перебував у відпустці для лікування після поранення.

06 червня 2023 року позивач подав військовій частині НОМЕР_1 рапорт, в якому вказав, що 06 червня 2023 року він прибув з відпустки за станом здоров`я та приступив до виконання службових обов`язків (в розпорядження військової частини).

Дослідженням змісту картки особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 судом встановлено, що позивачу за травень 2023 року було виплачено грошове забезпечення, яке складалося з таких складових: посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, додаткова винагорода, премія, грошова допомога на оздоровлення.

Між тим, в матеріалах справи відсутній наказ командира військової частини НОМЕР_1 , на підставі якого позивачу була надана відпустка для лікування після отриманого поранення у період з 06 травня 2023 року по 06 червня 2023 року.

У зв`язку з цим суд зазначає таке.

Згідно статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, письмовими доказами.

Статтею 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 75 Кодексу адміністративного судочинства України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно частини третьої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до змісту частини третьої статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України про витребування доказів за власною ініціативою суд постановляє ухвалу.

Частинами першою, другою, четвертою, п`ятою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Враховуючи наведені норми, з метою з`ясування дійсних обставин даної справи, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає за необхідне витребувати у військової частини НОМЕР_1 належним чином засвідчену копію наказу командира військової частини НОМЕР_1 про надання ОСОБА_1 відпустки у період з 06 травня 2023 року по 06 червня 2023 року (у разі його наявності).

Крім цього, з огляду на позиції сторін у цій справі, суд вважає за необхідне витребувати у відповідача детальний розрахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 , яке йому було виплачено з червня 2023 року (початок спірного періоду) по березень 2024 року (місяць звільнення позивача з військової служби), із зазначенням видів та сум нарахованого й виплаченого грошового забезпечення за вказаний період.

Відповідно до частини шостої та восьмої статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. У випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені цим Кодексом.

Керуючись статтями 72, 73, 75, 77, 80, 94, 241, 248, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Витребувати у військової частини НОМЕР_1 :

- належним чином засвідчену копію наказу командира військової частини НОМЕР_1 про надання ОСОБА_1 відпустки у період з 06 травня 2023 року по 06 червня 2023 року (у разі його наявності);

- детальний розрахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 , яке йому було виплачено з червня 2023 року (початок спірного періоду) по березень 2024 року (місяць звільнення позивача з військової служби), із зазначенням видів та сум грошового забезпечення за вказаний період.

2. Для подання до суду витребуваних доказів встановити військовій частині НОМЕР_1 строк протягом семи днів з дня отримання цієї ухвали.

3. Роз`яснити військовій частині НОМЕР_1 , що неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин є підставою для застосування заходів процесуального примусу у вигляді штрафу.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Лелюк