Справа № 320/41921/23
Суддя: Черпак Юрій Кононович
Дата ухвалення: 2024-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Черпака Ю.К.,

суддів Кобаля М.І., Штульман І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 травня 2024 року, ухвалене в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження без повідомлення та виклику сторін, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року ОСОБА_1 (далі - позивач/ ОСОБА_1 ) звернулась до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - відповідач/ГУ ПФУ в Чернігівській області) про визнання протиправним та скасування рішення, в якому просила:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Чернігівській області щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 із пенсії, призначеної відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ, на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 09 червня 2023 року № 74 про відмову у перерахунку пенсії по інвалідності за нормами Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Чернігівській області призначити та здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 з 05 червня 2023 року пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ у розмірі 60 відсотків заробітку, зазначеного у довідках від 01 червня 2023 року про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), та від 01 червня 2023 року про складові заробітної плати для призначеної пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Позовні вимоги обґрунтовано протиправністю відмови пенсійного органу у переведенні позивача на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» у розмірі 60 % заробітку, зазначеного у довідках уповноваженого органу.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22 травня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Чернігівській області щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 із пенсії, призначеної відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 991 року № 796-ХІІ, на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» та скасовано рішення ГУ ПФУ в Київській області від 09 червня 2023 року № 74 про відмову у перерахунку пенсії по інвалідності за нормами Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05 червня 2023 року про призначення пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 № 3723-XII, вирішивши її по суті з прийняттям відповідного рішення, та з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Чернігівській області просить скасувати судове рішення в частині задоволених позовних вимог, та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Скарга обґрунтована посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. Апелянт зазначив про відсутність підстав для призначення ОСОБА_1 пенсії державного службовця, оскільки вона не досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Окрім того, посади позивача у податковій службі не належать до посад, віднесених до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу», що свідчить про відсутність підстав вважати періоди роботи позивача на посадах державної служби у розумінні Закону.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу зазначив аналогічні доводи, що заявлені у позовній заяві. Зазначив, що рішення суду першої інстанції постановлене відповідно до вимог чинного законодавства, із врахуванням всіх фактичних обставин справи, з правильним застосуванням норм адміністративного і матеріального права.

Апеляційний розгляд справи відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних доказів.

Згідно з частинами першою та другою статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів вирішено продовжити на розумний строк її апеляційний розгляд.

Перевіривши повноту встановлення фактичних обставин справ та їх правову оцінку, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 25 квітня 2019 року отримує пенсію відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ.

З 17 вересня 2019 року переведено на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у зв`язку з встановленням інвалідності ІІ групи загального захворювання, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК від 27 травня 2019 року серія АВ № 1043795.

Згідно з копією трудової книжки серії НОМЕР_1 від 30 липня 1992 року ОСОБА_1 :

- у періоді з 30 липня 1992 року по 23 вересня 2005 року перебувала на посадах державного, старшого, головного податкового інспектора, податкового ревізора інспектора відділів різних напрямків діяльності державної податкової інспекції (служби адміністрації) Рокитнянського району Київської області;

- з 26 вересня 2005 року по 30 листопада 2006 року перебувала на посаді головного державного податкового інспектора відділу податку на додану вартість Білоцерківської об`єднаної державної податкової інспекції Київської області;

- з 01 грудня 2006 року по 05 вересня 2007 року перебувала на посаді заступника начальника відділу адміністрування податку на додану вартість управління оподаткування юридичних осіб Білоцерківської об`єднаної державної податкової інспекції Київської області;

- з 06 вересня 2007 року по 04 серпня 2008 року перебувала на посаді головного державного податкового інспектора відділу адміністрування податку на додану вартість управління оподаткування юридичних осіб Білоцерківської об`єднаної державної податкової інспекції Київської області;

- з 03 серпня 2008 року по 30 червня 2010 року перебувала на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу погашення прострочених податкових зобов`язань Білоцерківської об`єднаної державної податкової інспекції Київської області;

- з 01 липня 2010 року по 28 лютого 2011 року перебувала на посаді завідувача сектору апеляцій Білоцерківської об`єднаної державної податкової інспекції Київської області;

- з 01 березня 2011 року по 30 червня 2013 року перебувала на посаді головного державного податкового ревізора - інспектора різних відділів Білоцерківської об`єднаної державної податкової інспекції Київської області;

- з 01 липня 2013 року по 06 червня 2017 року займала керівні посади в Білоцерківській об`єднаній державній податковій інспекції Київської області.

- з 19 жовтня 2017 року по 26 квітня 2018 року перебувала на посаді начальника управління економічного розвитку і торгівлі Білоцерківської райдержадміністрації;

- з 27 квітня 2018 року по 04 лютого 2020 року перебувала на посаді заступника начальника управління - начальника бюджетного відділу управління фінансів Білоцерківської райдержадміністрації;

- з 05 лютого 2020 року по 19 серпня 2020 року перебувала на посаді начальника управління фінансів Білоцерківської районної державної адміністрації;

- з 20 серпня 2020 року по 23 червня 2021 року перебувала на посаді голови Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області;

- з 23 червня 2021 року перебуває на посаді голови Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області.

30 червня 1994 року ОСОБА_1 прийняла присягу державного службовця.

Білоцерківською районною державною адміністрацією видано ОСОБА_1 довідки:

- від 01 червня 2023 року № 01 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, якою встановлено, що середні розміри надбавок, премій та інших виплат за травень 2023 року, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії: надбавка за інтенсивність праці - 7 900, 00 грн; премія місячна - 7 900, 00 грн; інші виплати (матеріальна допомога, премії, нараховані за період, що перевищує календарний місяць) в частині, що відповідає календарному місяцю - 14 065, 94 грн; Разом: 29 865, 94 грн;

- від 01 червня 2023 року № 1 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), якою встановлено, що заробітна плата начальника відділу фінансів Білоцерківської районної державної адміністрації станом на 01 червня 2023 року становить: посадовий оклад - 7 900, 00 грн; надбавка за ранг (5 ранг) - 600, 00 грн; надбавка за вислугу років (50 %) (за стаж державної служби 30 років) - 3 950, 00 грн; Разом: 12 450, 00 грн.

05 червня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ в Київській області із заявою про переведення її з пенсії, призначеної відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ, на пенсію по інвалідності державного службовця згідно із Законом України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ. До заяви додано копії: паспорту, ідентифікаційного коду, трудової книжки, довідки до акту огляду МСЕК, документ що засвідчує особливий статус, довідки про складові заробітної плати, посвідчення постраждалого від ЧАЕС.

Рішенням ГУ ПФУ Чернігівській області № 74 від 09 червня 2023 року відмовлено ОСОБА_1 у переході на інший вид пенсії за нормами Закону України «Про державну службу», оскільки це не передбачено чинним законодавством, а призначення пенсії по інвалідності можливе за нормами Закону України «Про державну службу».

Не погоджуючись з відмовою пенсійного органу у переведенні на пенсію по інвалідності державного службовця, позивач звернувся до суду.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що позивач має відповідний стаж на посаді державної служби, є особою з інвалідністю ІІ групи та з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 має право на призначення пенсії по інвалідності згідно із статтею 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, що свідчить про наявність правових підстав для переведення позивача з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ, на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону України «Про державну службу». Водночас, відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині, суд виходив з того, що обраний позивачем спосіб захисту шляхом зобов`язання призначити, здійснити нарахування та виплату суперечить принципам дискреційних повноважень суб`єкта владних повноважень, які в даному випадку належать пенсійному органу, та суд не може переймати такі повноваження на себе.

Колегія суддів, переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, враховує наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) визначає, зокрема, принципи, засади і механізм функціонування системи загального обов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій (преамбула закону).

За частиною першою статті 4 Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено такі види пенсійних виплат: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Право пенсіонера на переведення з одного виду пенсії на інший встановлено частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначаються Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII).

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ (далі - Закон № 3723), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889, передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за вказаним правовим регулюванням право на призначення пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону № 3723 виникає у осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, а саме 01 травня 2016 року:

- мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, незалежно від того, чи перебуали такі особи на державній службі на вказану дату;

- займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України.

Частиною першою статті 37 Закону № 3723-XIІ встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ( 1058-15), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (1058-15), у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Водночас, відповідно до частини 9 статті 37 Закону № 3723 пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (1058-15 ), особам, визнаним інвалідами I або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів I або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах.

Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі (частина десята статті 37 Закону №3723).

Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено та встановлено, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, встановленої у період перебування на державні службі, станом на 01 травня 2016 року мала відповідний стаж на посаді державної служби (понад 10 років), перед зверненням за призначенням пенсії державного службовця працювала на посаді, віднесеній до посад державних службовців.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 лютого 2019 року у зразковій справі № 822/524/18 виснувала, що право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII пов`язане лише з певним стажем роботи особи на посаді державного службовця, визначеним згідно з пунктами 10, 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, у той час як додаткових умов для призначення пенсії у вказаних пунктах Закону №889-VIII не встановлено. Оскільки особа є інвалідом II групи, має стаж на посаді державної служби понад 20 років, перед зверненням за призначенням пенсії працювала на посаді, віднесеній до посад державних службовців, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про наявність права на призначення пенсії по інвалідності згідно зі статтею 37 Закону № 3723, а тому відповідно наявні правові підстави для переведення з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону № 1058, на пенсію державного службовця по інвалідності II групи відповідно до Закону № 3723. Закон № 1058 не пов`язує нарахування пенсії по інвалідності з такою умовою, як досягнення певного віку. Орган пенсійного фонду, як суб`єкт владних повноважень, трактує норми Закону № 1058 на свій розсуд, і віддає перевагу найменш сприятливому для особи тлумаченню законодавства України.

Щодо тверджень пенсійного органу про відсутність підстав для врахування стажу роботи на посадах у податкових органах, оскільки займані позивачем посади не належать до посад, віднесених до посад державної служби, слід зазначити наступне.

При досліджені відомостей трудової книжки вбачається, що з 30 липня 1992 року по 06 червня 2017 року ОСОБА_1 працювала безперервно в органах Державної податкової служби, про що свідчать записи в трудовій книжці серії НОМЕР_1 , крім того позивачу:

- 12 квітня 1994 року присвоєно персональне звання - інспектор податкової служби ІІ-го рангу;

- 25 жовтня 2002 року присвоєно чергове спеціальне звання - інспектор податкової служби І рангу;

- 01 липня 2007 року присвоєно спеціальне звання - радник податкової служби 3-го (третього) рангу;

- 02 грудня 2013 року присвоєно спеціальне звання - радник податкової та митної справи 3-го (третього) рангу;

- 14 серпня 2015 року присвоєно чергове спеціальне звання - радник податкової та митної справи 2-го (другого) рангу.

Згідно з пунктом 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283, до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової служби.

Крім цього, відповідно до пункту 342.4 статті 342 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.

Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України «Про державну податкову службу в Україні» від 04 грудня 1990 року № 509-XII (далі - Закон № 509-XII).

Відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону № 509-XII правовий статус посадових осіб органів державної податкової служби, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Законом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України «Про державну службу».

Частиною сьомою статті 15 Закону № 509-XII передбачено, що посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації. Порядок атестації визначається центральним органом державної податкової служби.

Згідно з частиною восьмою статті 15 Закону № 509-XII посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання: головний державний радник податкової служби, державний радник податкової служби I рангу, державний радник податкової служби II рангу, державний радник податкової служби III рангу, радник податкової служби I рангу, радник податкової служби II рангу, радник податкової служби III рангу, інспектор податкової служби I рангу, інспектор податкової служби II рангу, інспектор податкової служби III рангу.

Отже, посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання та які обіймають посади в державних органах для виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, перебувають на державній службі та є державними службовцями.

Разом з тим, згідно з статтею 343 ПК України посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються, зокрема, такі спеціальні звання: інспектор податкової служби I рангу; інспектор податкової служби II рангу; інспектор податкової служби III рангу.

Відповідно до статті 344 ПК України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Таким чином, посадові особи Державної податкової служби, яким присвоєні спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в податкових органах повинен зараховуватись до стажу державної служби, який дає право на пенсію.

Верховний Суд України раніше сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 08 жовтня 2013 року у справі №?21-275а13 зазначив, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до?статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Аналогічний підхід застосування наведених норм права висловлений Верховним Судом, зокрема, у постанові від 03 липня 2018 року (справа №? ? 586/965/16-а).

Отже, позивач перебуваючи на посадах державної податкової служби та якому присвоювались спеціальні звання (інспектор податкової служби ІІ-го рангу; інспектор податкової служби І рангу; радник податкової служби 3-го (третього) рангу; радник податкової та митної справи 3-го (третього) рангу; радник податкової та митної справи 2-го (другого) рангу), вважається державним службовцем зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Твердження апелянта про те, що відповідно до частини першої статті 37 Закону № 3723-XII ОСОБА_1 не набула права на призначення пенсії державного службовця, а набуде його лише після досягнення пенсійного віку (60, 62 роки), колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки положення даної норми щодо віку поширюються виключно на працездатних державних службовців, а не інвалідів І та ІІ груп.

Враховуючи зазначене та встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 набула право на призначення пенсії по інвалідності згідно з статтею 37 Закону № 3723 та наявність підстав для скасування рішення ГУ ПФУ в Чернігівській області від 09 червня 2023 року № 74.

Такий висновок відповідає правовій позиції, яка викладена у рішенні Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 04 квітня 2018 року у зразковій справі № 822/524/18 та у постановах від 26 червня 2018 року у справі № 676/4235/17, від 10 квітня 2019 року у справі № 607/2474/17.

В частині позовних вимог про зобов`язання ГУ ПФУ в Чернігівській області призначити та здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 з 05 червня 2023 року пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ у розмірі 60 відсотків заробітку, зазначеного у довідках від 12 січня 2022 року № 60/2972 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та від 01 червня 2023 року про складові заробітної плати призначеної пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, суд першої інстанції відмовив у їх задоволенні з мотивів дискреційності повноважень органу Пенсійного фонду, тому зобов`язав ГУ ПФУ в Чернігівській області повторно розглянути заяву з урахуванням висновків суду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з урахуванням наступного.

Згідно з пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

У цій справі встановлено, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ в Чернігівській області.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що дії зобов`язального характеру щодо переведення на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до статті 37 Закону України № 3723-ХІІ має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, яким у даному випадку є ГУ ПФУ в Чернігівській області.

Орган Пенсійного фонду України відмовив у переведенні (призначенні) позивачки на пенсію державного службовця по інвалідності, оскільки вважав, що таке не передбачено чинним законодавством. Суд першої інстанції правильно спростував це твердження з посиланням на практику Верховного Суду в цій категорії справ.

Проте, приймаючи спірне рішення про відмову в задоволенні відповідної заяви ОСОБА_1 , відповідач не досліджував надані нею довідки на предмет того, чи містять вони інформацію, необхідну для призначення такого виду пенсії по інвалідності державного службовця, не перевіряв, чи не поширюються на позивачку встановлене частиною десятою статті 37 Закону № 3723-ХІІ обмеження щодо призначення такої пенсії за умови припинення державної служби.

Оскільки суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, то колегія суддів згідно із статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги залишає її без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 травня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.

Судді: Кобаль М.І.

Штульман І.В.