Справа № 420/27800/24
Суддя: Бутенко А.В.
Дата ухвалення: 2024-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі судді Бутенка А.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДПС в Одеській області, в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 01.05.2023 №1-1514, прийняте Головним управлінням ДПС в Одеській області.

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є власником нерухоме майно, а саме складських будівель. Об`єкт нерухомості призначений для сільськогосподарського використання та використовується за цільовим призначенням для сільськогосподарського використання, а отже на підставі абзацу «ж», підпункту 266.2.2., пункту 266.2 статті 266 ПК України позивач не є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Позивачем отримано податкове повідомлення-рішення №1-1514 від 01.05.2023р., яким контролюючий орган - Головне управління ДПС в Одеській області повідомив про нарахування йому податкового зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у сумі 151 885,50 копійок. Позивач вважає податкове повідомлення-рішення №1-1514 протиправним, та таким, що підлягає скасуванню, в зв`язку з чим звернувся до суду з цією позовною заявою.

06.11.2024 року від Головного управління ДПС в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву в обгрунтування якого зазначено, що згідно інформаційно комунікаційної системи «Податковий блок» за фізичною особою ОСОБА_1 станом на дату формування податкового повідомлення рішення за податковий період 2022рр., на праві власності перебуває наступний об`єкт нерухомого майна: - нежитлове приміщення під реєстраційним номером майна218за адресою: АДРЕСА_1 , власник з 02.11.2017. Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 №71- VIII запроваджено новий місцевий податок, а саме - податок на майно, який складається з трьох різновидів: транспортний податок, податок на майно, відмінне від земельної ділянки, та плата за землю. Базою оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (п.п. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 Кодексу). Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежилової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об?єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку. Відповідно п.п. 266.4.2 п. 266.4 ст. 266 Кодексу органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням об?єкта житлової та/або нежитлової нерухомості, інформацію щодо ставок та наданих пільг юридичним та/або фізичним особам зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за формою Затвердженою Кабінетом Міністрів України. На підставі вищезазначеного, згідно статей 102, 266 Кодексу, Головним управлінням ДПС в Одеській області були сформовані 06.12.2023 в автоматичному режимі за 2022 податковий період, фізичній особі ОСОБА_1 , податкове повідомлення - рішення по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченої фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (скан розрахунку та скан податкового повідомлення - рішення додається). ППР були направлені платнику, рекомендованим листом з повідомленням про вручення на останню відому податкову адресу платника: АДРЕСА_2 .

19.11.2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив в якій позивач підтримав позицію викладену в позовній заяві та просив позовні вимоги підтримати в повному обсязі.

Заяви чи клопотання від сторін не надходили.

Процесуальні дії, вчинені судом.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 28.10.2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Обставини справи.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 є власником нерухоме майно, а саме будівлі складів за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до технічного паспорта № 1505-7-2024, нежитлові будівлі та споруди виробничого комплексу, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , Красносільська територіальна громада, складається з:

- споруд навісу;

- нежитлова будівля вагової;

- нежитлова будівля складу;

- нежитлова будівля складу;

- ЗАВ.

Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України (далі ПК України) та згідно з підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України, контролюючим органом 01.05.2023 року сформовано податкове повідомлення-рішення форми «Ф» № 1-1514 з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами-підприємцями, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2022 рік, а саме по об`єкту нежитлова будівля розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на суму податкового зобов`язання 151 885,50 грн.

Не погоджуючись з рішенням податкового органу позивач звернувся до суду з цим позовом за захистом порушеного права щодо наявності у нього податкової пільги на придбаний об`єкт нежитлових будівель застосовуючи пп. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України.

Джерела права й акти їх застосування.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені ПК України.

На підставі пункту 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 ПК України до місцевих податків належить податок на майно.

Відповідно до підпункту 14.1.129-1 підпункту 14.1.129 пункту 14.1 статті 14 ПК України до об`єктів нежитлової нерухомості віднесено будівлі, їх складові частини, що не є об`єктами житлової нерухомості.

До об`єктів нежитлової нерухомості відносяться, зокрема, будівлі промислові та склади (підпункт «ґ» підпункту 14.1.129-1 підпункту 14.1.129 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

На підставі підпункту 265.1.1 податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно з підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

У відповідності до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Положеннями підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлюються податкові пільги із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України не є об`єктами оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі" (код 1271) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Відповідно до національного класифікатора НК 018:2023 "Класифікатор будівель і споруд" затвердженого наказом Міністерства економіки України від 16.05.2023 року № 3573 (набрав чинності 01.01.2024 року), нежитлові будівлі це споруди, які переважно використовуються або призначені для нежитлових цілей.

Так у відповідності до розділу 5, нежитлові будівлі поділяються, зокрема, на нежитлові сільськогосподарські будівлі (код 1271): будівлі, призначені для сільськогосподарської діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, конюшні, розплідники, промислові курники, зерносховища, ангари та фермерські господарські будівлі, погреби, виноробні заводи, винні чани, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (підпункт 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України).

У відповідності до підпункту 266.6.1. пункту 266.6 статті 266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

На підставі підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:

а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Висновки суду.

З аналізу наведених правових норм, суд дійшов висновку, що податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є однією зі складових податку на майно і належить до місцевих податків, визначенихст.10 ПК України. Податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу. Платниками податку на нерухомість є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, у власності яких перебуває відповідне майно.

Із системного аналізу положень податкового законодавства вбачається, що підставою для звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податків за правилами підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України є особливість, що характеризує об`єкт оподаткування.

В силу вимог підпункту 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України у нежитловій нерухомості виділяють, зокрема, будівлі офісні (будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей), будівлі промислові та склади.

При цьому, Податковий кодекс України не містить обмежень щодо використання чи невикористання таких об`єктів.

Також, суд звертає увагу на те, що при віднесенні об`єктів нежитлової нерухомості позивача до об`єктів оподаткування податком на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, необхідно дотримуватись умов, визначених підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Кодексу, та враховувати рішення органів місцевого самоврядування в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та документи, які підтверджують право власності на таку нерухомість з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Так, відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 затвердженого і введеного в дію Наказом Держстандарту України від 17.08.2000 року № 507 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) об`єктами класифікації в ДК БС є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

До будівель відносяться: житлові будинки, гуртожитки, готелі, ресторани, торговельні будівлі, промислові будівлі, вокзали, будівлі для публічних виступів, для медичних закладів та закладів освіти та т. ін.

Так, до групи "Будівлі нежитлові інші" (код 127), клас "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (1271), включає будівлі для зберігання зерна (1271.3).

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач є власником нежитлових будівель та споруд виробничого комплексу, які складається з:

- споруд навісу;

- нежитлова будівля вагової;

- нежитлова будівля складу;

- нежитлова будівля складу;

- ЗАВ.

Таким чином, наведене дає підстави вважати, що належний позивачу «нежитлові будівлі та споруди виробничого комплексу» за своїми характеристиками та цільовим використанням відповідає категорії будівель сільськогосподарського призначення на які поширюється дія пп. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, а отже таке нерухоме майно не може бути об`єктом оподаткування.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте податковим органом неправомірно.

Решта доводів та заперечень висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності оскаржуваної відмови, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 9997,26 грн.

Керуючись Конституцією України, ст.ст.2, 77, 90, 139, 242-246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, буд. 5, м. Одеса, 65044, ) про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 01.05.2023 №1-1514, прийняте Головним управлінням ДПС в Одеській області.

3. Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 9997,26 грн.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя А.В. Бутенко