Справа № 340/2364/24
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2024-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 грудня 2024 року м. Дніпросправа № 340/2364/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.06.2024 року (головуючий суддя Пасічник Ю.П.)

в адміністративній справі №340/2364/24 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Військової частини НОМЕР_1 про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 15.04.2024 до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправним рішення командира військової частини військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , викладене (оформлене) у письмовій відповіді (в частині) про відмову у звільненні з військової служби за №1843/55/8 від 31.03.2024 року за наслідками розгляду рапорту позивача від 25.03.2024 року про відмову у задоволенні рапорту про звільнення із лав ЗСУ у запас із виключенням з особового складу частини та всіх видів забезпечення на підставі підпункту г, пункту 2, частини 4, статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за сімейними обставинами (у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд) у зв`язку з наявністю та необхідністю військовослужбовцем (позивачем) здійснення постійного догляду за особою (хворим рідним братом ОСОБА_3 ), який є особою з інвалідністю II групи за висновком МСЕК та потребує постійного догляду за відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (за місцем проходження служби) звільнити військовослужбовця (механіка - водія 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 6 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 ) - позивача в особі ОСОБА_1 із лав ЗСУ у запас із виключенням з особового складу частини та всіх видів забезпечення на підставі підпункту г, пункту 2, частини 4, статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за сімейними обставинами (у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд) у зв`язку з наявністю та необхідністю військовослужбовцем (позивачем) здійснення постійного догляду за особою (хворим рідним братом ОСОБА_3 ), який є особою з інвалідністю II групи за висновком МСЕК та потребує постійного догляду за відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд. В обґрунтування позову зазначено, що позивач призваний на військову службу під час загальної мобілізації на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та Указу Президента України від 25.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Вказує, що 25.03.2024 звернувся до командування військової частини НОМЕР_1 з рапортом, та необхідним пакетом документів, про звільнення з військової служби на підставі підпункту г, пункту 2, частини 4, статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за сімейними обставинами (у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд) у зв`язку з наявністю та необхідністю військовослужбовцем (позивачем) здійснення постійного догляду за особою (хворим рідним братом ОСОБА_3 ), який є особою з інвалідністю II групи за висновком МСЕК та потребує постійного догляду за відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд. У відповідь на рапорт позивач 05.04.2024 отримав рішення військової частини НОМЕР_1 про відмову у задоволенні рапорту, яка мотивована відсутністю документів, які підтверджують факт відсутності інших осіб, що можуть здійснювати постійний сторонній догляд за хворим братом ОСОБА_3 . Відмова у задоволенні рапорту стала підставою для звернення до суду з даним позовом.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.06.2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач висновку медико-соціальної експертної комісії, якою була би підтверджена необхідність постійного догляду за рідним братом - не надав, що свідчить про відсутність підстав для його звільнення з військової служби.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Вказує, що позивач підлягає звільненню на підставі п.п. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворим рідним братом ОСОБА_3 , який є особою з інвалідністю II групи за висновком МСЕК. Проте, відповідачем відмовлено, оскільки відсутні документи, які підтверджують факт відсутності інших осіб, які можуть здійснювати постійний сторонній догляд за ОСОБА_3 . При цьому, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав висновку медико-соціальної експертної комісії, якою була би підтверджена необхідність постійного догляду за рідним братом. Позивач зауважує, що його призначено рішенням виконавчого комітету Суботцівської сільської ради від 26.02.2024 року №41 піклувальником свого хворого рідного брата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідно до вимог ст. 63 ЦК України, на підставі висновку органу опіки та піклування (опікунської ради) виконавчого комітету Суботцівської сільської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Суботцівської сільської ради від 26.02.2024 року №41, Висновку комісії МСЕК (психіатрична) від 26.09.2007 року серія 2-18 ВБ №128533, яким встановлена 2 група інвалідності з дитинства (безтерміново) ОСОБА_3 , Висновку ЛКК від 26.01.2024 року №34, виданого комунальним некомерційним підприємством «Знам`янська міська лікарня ім. А.В. Лисенка» та з 26.02.2024 року, позивач здійснює (має здійснювати) постійний догляд за своїм хворим братом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є особою з інвалідністю II групи з дитинства (безтерміново) і за станом здоров`я потребує соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі з боку брата та потребує постійного стороннього догляду (піклування), за відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд, що підтверджено Довідкою про склад сім`ї та фактичного проживання, виданою старостою Володимирівського старостинського округу Суботцівської сільської ради від 11.01.2024 року №40-В, Актом обстеження соціальних та житлово - побутових умов Суботцівської сільської ради від 24.01.2024 року (необхідність здійснення постійного догляду за своїм хворим братом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Крім того, згідно записів про реєстрацію місця проживання у паспортах позивача, його брата та батьків, Довідки про склад сім`ї та фактичного проживання, виданою старостою Володимирівського старостинського округу Суботцівської сільської ради від 11.01.2024 року №40-В, Акту обстеження соціальних та житлово - побутових умов Суботцівської сільської ради від 24.01.2024 року до складу сім`ї військовослужбовця ОСОБА_1 , який дійсно зареєстрований та фактично проживає по АДРЕСА_1 входить брат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які є особою пенсійного віку та проживають разом із ОСОБА_3 , який потребує постійного стороннього догляду. Мати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є особою похилого віку, перебуває на пенсії та відповідно до ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є непрацездатною громадянкою. Батько ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є особою похилого віку, перебуває на пенсії та відповідно до ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є непрацездатним громадянином. Позивач, ОСОБА_1 є сином гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження позивача. ОСОБА_3 є рідним братом позивача та сином гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про його народження.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач призваний на військову службу під час загальної мобілізації на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та Указу Президента України від 25.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження № НОМЕР_3 батьками позивача є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с.17,21-24).

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження № НОМЕР_4 (а.с.20).

Отже, позивач - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є рідними братами.

Відповідно до довідки до Акту огляду МСЕК №128533, ОСОБА_3 встановлено другу групу інвалідності безстроково, що також підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_5 (а.с.26,34).

Відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я КНП «Знам`янська міська лікаря ім. А.В. Лисенка» від 06.02.2024 №19, який дійсний до 06.08.2024, ОСОБА_3 , потребує постійного стороннього догляду (а.с.35).

Рішенням виконкому Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 26.02.2024 №41 позивача призначено піклувальником його брата ОСОБА_3 (а.с.37).

Зважаючи на викладені обставини 25.03.2024 позивач звернувся до відповідача з рапортом про звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України від 25.03.92 № 2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" до якого долучено необхідний пакет документів (а.с.29-32).

У відповідь на рапорт позивач 05.04.2024 отримав рішення військової частини НОМЕР_1 від 31.03.2024 про відмову у задоволенні рапорту, яка мотивована відсутністю документів, які підтверджують факт відсутності інших осіб, що можуть здійснювати постійний сторонній догляд за хворим братом ОСОБА_3 (а.с. 43,44).

Позивач вважає протиправним рішення відповідача про відмову у задоволенні рапорту про звільнення з військової служби на підставі пп. «г» п.2 ч.4 статті 26 ЗУ №2232-XII за сімейними обставинами. Суд першої інстанції у задоволенні позову відмовив.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Правове регулювання правовідносин, що виникають при проходженні військової служби, здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII.

Згідно з ч.1 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Частиною 3 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII встановлено, що військовий обов`язок включає:

підготовку громадян до військової служби;

приписку до призовних дільниць;

прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу;

проходження військової служби;

виконання військового обов`язку в запасі;

проходження служби у військовому резерві;

дотримання правил військового обліку.

Згідно з ч.14 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями, зокрема, шляхом призову громадян України на військову службу (ч.1 ст.4 ЗУ №2232).

Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (ч.5 ст.1 ЗУ №2232).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 року №1932-XII особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, постановлено:

- ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб;

- військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави;

- у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII.

Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві зазначає про те, що подав рапорт і просив його звільнити з військової служби на підставі п.п. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Згідно з підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за сімейними обставинами №2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах:

2) під час воєнного стану:

г) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Відповідно до частини дванадцятої ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах:

3) під час дії воєнного стану:

- необхідність здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я. Колегія суддів зауважує, що наполягаючи на необхідності здійснення постійного догляду за рідним братом, позивач зазначає про те, що необхідність такого догляду підтверджена висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я КНП «Знам`янська міська лікаря ім. А.В. Лисенка» від 06.02.2024 №19, який позивач долучив до рапорту про звільнення з військової служби за сімейними обставинами.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що не може бути підставою для звільнення у випадку позивача - висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, оскільки такий висновок не може підтверджувати необхідність здійснення постійного догляду за рідним братом, оскільки стосовно підтвердження такого факту уповноваженим органом є інша установа. Зазначив, що саме медико-соціальна експертна комісія визначає потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі особам з інвалідністю, а також особам, яким визначена ступінь втрати професійної працездатності.

Однак, суд першої інстанції не врахував норму матеріального права (пп. «г» п.2 ч.4 та ч.12 ст.26 Закону України №2232-ХІІ), згідно з якими необхідність здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Матеріалами справи підтверджується, що рішенням виконавчого комітету Суботцівської сільської ради від 26.02.2024 року №41 позивача призначено піклувальником свого хворого рідного брата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідно до вимог ст. 63 ЦК України, на підставі висновку органу опіки та піклування (опікунської ради) виконавчого комітету Суботцівської сільської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Суботцівської сільської ради від 26.02.2024 року №41.

Висновком комісії МСЕК (психіатрична) від 26.09.2007 року серія 2-18 ВБ №128533, яким встановлена 2 група інвалідності з дитинства (безтерміново) ОСОБА_3 , Висновком ЛКК від 26.01.2024 року №34, виданого комунальним некомерційним підприємством «Знам`янська міська лікарня ім. А.В. Лисенка» та з 26.02.2024 року, позивач здійснює (має здійснювати) постійний догляд за своїм хворим братом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є особою з інвалідністю II групи з дитинства (безтерміново) і за станом здоров`я потребує соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі з боку брата та потребує постійного стороннього догляду (піклування), за відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Вказане підтверджено Довідкою про склад сім`ї та фактичного проживання, виданою старостою Володимирівського старостинського округу Суботцівської сільської ради від 11.01.2024 року №40-В, Актом обстеження соціальних та житлово - побутових умов Суботцівської сільської ради від 24.01.2024 року (необхідність здійснення постійного догляду за своїм хворим братом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Крім того, згідно записів про реєстрацію місця проживання у паспортах позивача, його брата та батьків, Довідки про склад сім`ї та фактичного проживання, виданою старостою Володимирівського старостинського округу Суботцівської сільської ради від 11.01.2024 року №40-В, Акту обстеження соціальних та житлово - побутових умов Суботцівської сільської ради від 24.01.2024 року до складу сім`ї військовослужбовця ОСОБА_1 , який дійсно зареєстрований та фактично проживає по АДРЕСА_1 входить брат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які є особою пенсійного віку та проживають разом із ОСОБА_3 , який потребує постійного стороннього догляду. Мати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є особою похилого віку, перебуває на пенсії та відповідно до ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є непрацездатною громадянкою. Батько ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є особою похилого віку, перебуває на пенсії та відповідно до ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є непрацездатним громадянином. Позивач, ОСОБА_1 є сином гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження позивача. ОСОБА_3 є рідним братом позивача та сином гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про його народження.

Згідно зі статтею 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до статті 202 Сімейного кодексу України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Згідно зі статтею 47 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», діти зобов`язані піклуватися про батьків похилого віку, подавати їм допомогу і підтримку, в разі необхідності здійснювати догляд за ними.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, з огляду на наявність висновку органу опіки та піклування (опікунської ради) виконавчого комітету Суботцівської сільської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Суботцівської сільської ради від 26.02.2024 року №41, Висновку комісії МСЕК (психіатрична) від 26.09.2007 року серія 2-18 ВБ №128533, яким встановлена 2 група інвалідності з дитинства (безтерміново) ОСОБА_3 , Висновком ЛКК від 26.01.2024 року №34, виданого комунальним некомерційним підприємством «Знам`янська міська лікарня ім. А.В. Лисенка» та з 26.02.2024 року, позивач здійснює (має здійснювати) постійний догляд за своїм хворим братом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є особою з інвалідністю II групи з дитинства (безтерміново) і за станом здоров`я потребує соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі з боку брата та потребує постійного стороннього догляду (піклування), а також те, що батьки позивача є особами похилого віку, перебувають на пенсії та відповідно до ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є непрацездатними громадянами, позивачем ( ОСОБА_5 ) до рапорту про звільнення з військової служби за сімейними обставинами, а саме за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII - надано достатньо доказів для вирішення питання про звільнення зі служби у зв`язку з обов`язком здійснення постійного стороннього догляду за своїм братом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є особою з інвалідністю II групи з дитинства (безтерміново).

Натомість відповідачем неналежним чином розглянуто рапорт позивача, що дає підстави для зобов`язання відповідача повторно розглянути рапорт позивача з урахуванням висновків, що викладені в рішенні суду.

При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що при повторному розгляду рапорту відповідач не може покладатися на висновки, які були спростовані в ході розгляду справи.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задовленню.

Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги Постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13.06.2024 року у справі №520/21316/23 (п. 84-88), згідно якої в зазначено:

« 84. Підпункт "г" пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону № 2232-XII визначає два документи альтернативно для підтвердження необхідності здійснення постійного догляду за особою, або висновок медико-соціальної експертної комісії, або ЛКК закладу охорони здоров`я. Повноваження таких органів залежно від суб`єкта, якому надається відповідний висновок, вже не розмежовано.

85. Пунктом 2 розділу II "Прикінцеві положення" Закону України від 01.04.2022 №2169-IX "Про внесення змін до деяких законів України щодо звільнення від військової служби деяких категорій громадян" було зобов`язано Кабінет Міністрів України протягом одного місяця з дня набрання чинності цим Законом: узгодити свої нормативно-правові акти з положеннями Закону та забезпечити приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів відповідно до цього Закону.

88. За наведених обставин твердження судів попередніх інстанцій про те, що у спірному випадку для підтвердження необхідності стороннього догляду за батьком позивач мав надати лише висновок медико-соціальної експертної комісії є помилковим. Необхідність постійного стороннього догляду за хворим батьком може підтверджуватися відповідним медичним висновком ЛКК»

Згідно із ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції матеріали справи дають підстави для висновку, що позивачем частково доведені обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

При цьому, відповідачем не доведено обставини, на яких ґрунтуються заперечення проти позовних вимог, не доведено правомірність дій/рішень відповідача як суб`єкта владних повноважень.

Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги частково спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому можуть бути підставою для його скасування.

Ураховуючи результат апеляційного перегляду, стягненню на користь ОСОБА_1 підлягають судові витрати зі сплати судового збору за подання позову та апеляційної скарги у загальному розмірі 3028 грн., а саме: 1211,20 грн. відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №8 від 09.04.2024 та 1816,80 грн. відповідно до відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №2 від 19.06.2024.

Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Керуючись 241-245, 250, 311, 317, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.06.2024 року скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення командира військової частини військової частини НОМЕР_1 , викладене (оформлене) у письмовій відповіді (в частині) про відмову у звільненні з військової служби за №1843/55/8 від 31.03.2024 року за наслідками розгляду рапорту ОСОБА_1 від 25.03.2024 року про відмову у задоволенні рапорту про звільнення із лав ЗСУ у запас із виключенням з особового складу частини та всіх видів забезпечення на підставі підпункту г, пункту 2, частини 4, статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за сімейними обставинами (у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд).

Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , від 25.03.2024 року про звільнення його з військової служби за сімейними обставинами та прийняти за ним рішення, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позову ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 ) судові витрати зі сплати судового збору за подання позову та апеляційної скарги у загальному розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень (1211,20 грн. відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №8 від 09.04.2024 та 1816,80 грн. відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №2 від 19.06.2024).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 05.12.2024 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова