Справа № 190/1903/24
Суддя: Кудрявцева Ю. В.
Дата ухвалення: 2024-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 190/1903/24
Провадження №2-а/190/12/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року м.Пятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої - судді Кудрявцевої Ю.В.

за участю секретаря судового засідання Пронської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.П`ятихатки адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), від імені та в інтересах якого діє адвокат Живоглядова Уляна Сергіївна до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (місцезнаходження: вул.Федора Ернста,3, м.Київ, 03048; ) про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить суд скасувати постанову поліцейського 1 взводу 2 роти 2 батальону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області серії ЕНА №2871853 від 20.08.2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.2 ст.126 КУпАП відносно ОСОБА_1 , а справу про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 20.08.2024 року близько 09:30 год., керуючи власним транспортним засобом та рухаючись у дорогою М30, на 958 км. шляху був зупинений поліцейським 1 взводу 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Стариковим Максимом Ігоровичем, яким, за результатом ознайомлення із документами, було винесено постанову серії ЕНА № 2871853 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.2 ст.126 КУпАП. Вважає зазначену постанову протиправною та безпідставною, а відтак, і такою, що підлягає скасуванню виходячи з наступного:

Відповідно до вимог п.2.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, а саме підпункту «а», водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Керуючись наведеними нормами, під час зупинки транспортного засобу 20.08.2024 року працівником патрульної поліції Бєляєв Д.О. пред`явив поліцейському водійське посвідчення відповідної категорії, яким підтверджується право на керування транспортним засобом. Наявне посвідчення водія, ідентифікаційний номер№ НОМЕР_2 , видане йому 28.04.2022 року у Республіці Польща, де він закінчив навчальний заклад та залишився проживати, - є посвідченням водія, що відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, підписантом якої є як Україна, так і Польща. Категорії, зазначені у водійському посвідченні надають йому дозвіл на керування автомобілями, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми. Тобто, дозволяють керувати легковим автомобілем марки Renault Laguna, за кермом якого перебував під час зупинки. Натомість поліцейський патрульної поліції залишив без належної уваги водійське посвідчення, пред`явлене йому позивачем. Будь-яких обмежень щодо такого іноземного національного посвідчення водія, його невідповідності до міжнародної конвенції чи зазначеним вище положенням законом не визначено. Законом підкреслено необхідність у водія під час керування транспортним засобом мати посвідчення водія, що позивачем і було дотримано.

Ухвалою судді від 16.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Позивач та його представник - адвокат Живоглядова У.С. в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином. Від представника позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача, позов підтримують в повному обсязі та просять задовільнити.

Представник відповідача - Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, дійшов до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Положення ст. 5 КАС України є реалізацією ч. 1 ст. 55 Конституції України, що, визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у разі, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Статтею 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії ЕНА № 2871853 від 20 серпня 2024 року, поліцейським 1 взводу 2 роту 2 батальону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Старіковим М.І. накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, за порушення п.2.1а ПДР України (а.с. 8 зворотня сторона).

Як вбачається з позову, позивач вказує на безпідставність накладення на нього адміністративного стягнення та вважає постанову протиправною.

За приписами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, у тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, жодних доказів на підтвердження обставини скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП відповідачем суду не надано.

Згідно з ч. 2 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 2.1.а. ПДР на вимогу поліцейського водій механічного транспортного засобу повинен зупинятися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`являти для перевірки документи, зазначені в п. 2.1:

- посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

- реєстраційний документ на транспортний засіб;

- чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії).

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем не маючи посвідчення водія, тобто, не маючи права керувати таким транспортним засобом. Зміст правопорушення викладено в постанові суперечливо, тобто і у відповідності до вимог ч.1 ст. 126 КУпАП, і у відповідності до вимог ч.2 ст. 126 КУпАП.

Суд приймає до уваги, що до оскаржуваної постанови поліцейським не додано жодних доказів того, що ОСОБА_1 є особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, тобто не надано доказів того, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія, чи отримане ним посвідчення водія не містить відповідної категорії, що дає право керувати відповідним транспортним засобом. Якщо особа керувала транспортним засобом без посвідчення водія, яке вона має, але не мала при собі або не пред`явила поліцейському, то дії такої особи підлягають кваліфікації за ч.1 ст. 126 КУпАП. Разом з тим, дії ОСОБА_1 , які описані в протоколі, було неправильно кваліфіковано за ч.2 ст. 126 КУпАП, що є підставою для скасування постанови про накладення стягнення.

Крім того, для підтвердження порушення позивачем п.2.1 ПДР України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП, зобов`язаний був надати докази, зокрема, належний відеозапис чи матеріали фіксації події.

Однак, зазначених доказів відповідачем суду не надано.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з ч.1 ст.75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачами не надано належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Водночас, у ст. 62 Конституції України зазначено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, адже відповідно до ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, є недоведеним.

Статтею 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивача про протиправність постанови відповідача, доказів протилежного відповідачем суду не надано.

Враховуючи викладене суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню і постанова відповідача підлягає скасуванню, а з врахуванням положень ст. 286 КАС України справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України - при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем, який не є суб`єктом владних повноважень, при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду постановою у справі № 543/775/17 від 18 березня 2020 року зробила висновок про те, що відповідно до положень статей 3, 5 Закону № 3674-VI «Про судовий збір», серед осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, немає таких, які б звільнялися від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення, чи виключали б позовну заяву на постанову про накладення адміністративного стягнення з об`єктів оплати судовим збором.

Отже, за системного, цільового та граматичного тлумачення до наведеного законодавчого регулювання відносин, пов`язаних зі сплатою судового збору, Велика Палата Верховного Суду в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначає, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону № 3674-VІ, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, сума судового збору в розмірі 1211 грн. 20 коп. підлягає відшкодуванню позивачу, шляхом стягнення на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 251, 252, 280 КУпАП, ст.ст. 5, 6, 18, 77, 139 246, 262, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Живоглядова Уляна Сергіївна до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі,- задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 2871853 від 20 серпня 2024 року, винесену поліцейським 1 взводу 2 рота 2 батальон Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Старіковим Максимом Ігоревичем стосовно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 3400 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП - скасувати, справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2024 року скасувати з дня набрання даним рішенням законної сили.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя П`ятихатського районного суду

Дніпропетровської області Ю.В.Кудрявцева