Справа № 520/13585/24
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2024-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2024 р. Справа № 520/13585/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Калиновського В.А. , Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.08.2024, головуючий суддя І інстанції: Мельников Р.В., м. Харків, по справі № 520/13585/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач), в якому просила суд:

визнати протиправним та скасувати рішення №78 від 26.04.2024 року Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, ідентифікаційний код юридичної особи: 20987385, місцезнаходження юридичної особи: 65012, Одеська область, м. Одеса, вул. Канатна, 83, вчинити дії по врахуванню ОСОБА_1 , період роботи з 25.08.1980 року по 20.04.1981 року у Виробничому об`єднанню «Україна», та навчання в період з жовтня 1981 року по квітень 1982 року у школі магазині при Красноградській райспоживспілці у загальний страховий стаж;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, ідентифікаційний код юридичної особи: 20987385, місцезнаходження юридичної особи: 65012, Одеська область, м. Одеса, вул. Канатна, 83, вчинити дії по призначенню та виплаті з 20.04.2024 року ОСОБА_1 , пенсії за віком у відповідності до її заяви від 19.04.2024 року про призначення пенсії.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №78 від 26.04.2024 року (вих. №16059/03-16 від 26.04.2024 року) про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (ідентифікаційний код юридичної особи: 20987385, місцезнаходження юридичної особи: 65012, Одеська область, м. Одеса, вул. Канатна, 83) зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 25.08.1980 року по 20.04.1981 року у Виробничому об`єднанню «Україна» та навчання з жовтня 1981 року по квітень 1982 року у школі магазині при Красноградській райспоживспілці до загального страхового стажу.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (ідентифікаційний код юридичної особи: 20987385, місцезнаходження юридичної особи: 65012, Одеська область, м. Одеса, вул. Канатна, 83) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.04.2024 року про призначення пенсії з урахуванням висновків суду у цій справі.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.08.2024 по справі №520/13585/24 та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що на підставі Закону № 1058-IV, рішенням Головного управління від 26.04.2024 № 78, позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи - 31 років. Крім того, стосовно зарахування навчання з жовтня 1981 по квітень 1982 року, відповідач зазначає, що позивачем відповідних документів про підтвердження часу навчання надано не було (довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки), а тому відсутні підстави для зарахування періоду навчання до страхового стажу. Стосовно періоду роботи з 25.08.1980 по 20.04.1981 у Виробничому об`єднанню «Україна», відповідач зазначає, що згідно архівної довідки №к-224 від 16.02.2024, дошлюбне прізвище ( ОСОБА_2 ) не відповідає даним, зазначеним в свідоцтві про народження заявниці та про шлюб заявниці ( ОСОБА_3 ). Проте, у разі відсутності відповідних записів або неправильних чи неточних записів у трудовій книжці, чинним законодавством України передбачено можливість підтвердження трудового стажу, однак, відповідних доказів, передбачених Порядком № 637, позивачем до Головного управління надано не було. Окрім того, відповідач зазначає, що рішення № 78 Головного управління про відмову у призначенні позивачу пенсій винесено при дотриманні норм чинного законодавства та на підставі наданих документів, а отже підстав для зобов`язання повторно розглянути вищезазначену заяву не було, оскільки у позивача відсутній необхідний страховий стаж, що дає право на призначення пенсії.

Позивач не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим ст.304 КАС України.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , її дошлюбне прізвище ОСОБА_4 .

Позивач 19.04.2024 року звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення їй пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.

Відповідно до п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 (далі - Порядок № 22-1), після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Рішенням Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області №478 від 26.04.2024 року (вих. №16059/03-16 від 26.05.2024 року) відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 31 рік, з зазначенням, що за доданими документами до стажу роботи не зараховано: навчання з жовтня 1981 року по квітень 1982 року, згідно записів трудової книжки, оскільки не зазначено номер та дату видачі свідоцтва про навчання; довідку №6 від 19.04.2024 року не взято до уваги, оскільки довідка не містить підстав видачі; період роботи з 25.08.1980 року по 20.04.1981 року згідно архівної довідки №к-224 від 16.02.2024 року, оскільки дошлюбне прізвище ( ОСОБА_2 ) не відповідає даним в свідоцтві про народження заявниці та про шлюб заявниці ( ОСОБА_3 ).

Не погодившись з відмовою у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Задовольнивши частково позовну заяву, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №78 від 26.04.2024 року (вих. №16059/03-16 від 26.04.2024 року) про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , та вважає, що належним способом захисту прав останнього є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати позивачу періоди роботи з 25.08.1980 року по 20.04.1981 року у Виробничому об`єднанню «Україна» та навчання з жовтня 1981 року по квітень 1982 року у школі магазині при Красноградській райспоживспілці до загального страхового стажу та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.04.2024 року про призначення пенсії з урахуванням висновків суду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Закон №1058-ІV), який набрав чинності 01 січня 2004 року.

Частиною першою статті 24 Закону №1058-ІV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-ІV обумовлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Згідно із ст. 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (в подальшому - Закон № 1788-ХІІ), до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

За приписами статті 62 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно із п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (в подальшому - Інструкція № 58), до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Відповідно до п. 2.4. Інструкція № 58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 05.01.1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" затверджено Порядок № 637 (в подальшому Порядок 637).

Згідно із п. 1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (пункт 2 Порядку № 637).

Відповідно до п. 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, у разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що необхідною підставою для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки, та не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не формальна правильність записів у трудовій книжці.

Крім того, позивач не може нести відповідальність за правильність заповнення та ведення трудової книжки, а отже не може бути обмежена в праві мати визнаний трудовий стаж за періоди роботи на підприємстві внаслідок порушення відділом кадрів правил оформлення записів у трудовій книжці.

Стосовно навчання з жовтня 1981 року по квітень 1982 року у школі-магазині при Красноградській райспоживспілці до загального страхового стажу, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено матеріалами справи, згідно із записом №1 у належній ОСОБА_1 трудової книжки НОМЕР_1 , остання у період з жовтня 1981 року по квітень 1982 року навчалася у школі-магазині при Красноградській райспоживспілці та була працевлаштувана з 06.05.1982 року, після закінчення навчання, продавцем у Хрестищенську споживчу спілку.

Окрім того, позивач вказує, що свідоцтво про навчання їй не видавалось, оскільки працевлаштування після закінчення навчання продавцем відбулось у системі споживчої кооперації, яка її навчала на продавця.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що запис про навчання ОСОБА_1 у школі магазині при Красноградській райспоживспілці із жовтня 1981 року по квітень 1982 року у належній їй трудовій книжці має недоліки у оформленні, а саме не зазначено номер і дату видачі свідоцтва про навчання, колегія суддів вважає помилковими, оскільки внесення записів до трудової книжки не є обов`язком позивача та нею не здійснювалось, а право на пенсійне забезпечення особи не повинно безумовно залежати від дій чи бездіяльності осіб, які зобов`язані вести облік трудового стажу працівників і відповідно забезпечувати зберігання цих даних.

Тобто, недолік оформлення трудової книжки, а саме незазначенння номеру і дати видачі свідоцтва про навчання, не є такими, з яких неможливо встановити факт навчання позивача у відповідний спірний період часу.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відомості трудової книжки позивача є достатніми доказами про навчання у період з жовтня 1981 року по квітень 1982 року у школі-магазині при Красноградській райспоживспілці.

Стосовно періоду роботи з 25.08.1980 року по 20.04.1981 року у Виробничому об`єднанню «Україна», колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи встановлено, що у період з 25.08.1980 року по 20.04.1981 року у Виробничому об`єднанню «Україна», позивач працювала вишивальницею на машині.

Вказані обставини підтверджені наявним в матеріалах справи архівною довідкою від 16.02.2024 року № К-224 та копіями первинних документів - наказом від 25.08.1980 року №74 та наказом від 30.04.1981 року № 40К (а.с. 17-21).

З наведених документів встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (російською мовою) є одна особа, яка фактично працювала з 25.08.1980 по 20.04.1981 у Виробничому об`єднанню «Україна», на посаді вишивальниці на машині.

В своїй апеляційній скарзі відповідач зазначає щодо ненадання відповідних доказів періоду роботи з 25.08.1980 по 20.04.1981 у Виробничому об`єднанню «Україна», відповідно до Порядку №637, оскільки архівна довідка №к-224 від 16.02.2024, містить дошлюбне прізвище ( ОСОБА_2 ), що не відповідає даним зазначеним в свідоцтві про народження заявниці та про шлюб заявниці ( ОСОБА_3 ).

Колегія суддів не приймає наведені доводи апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, які стали підставою для незарахування спірного періоду трудової діяльності позивача та відмови у призначенні пенсії за віком, оскільки обов`язок щодо заповнення та складання документів, що підтверджують трудовий стаж покладено саме на роботодавця.

Між тим, відповідач не ставить під сумнів роботу позивача у спірний період з 25.08.1980 року по 20.04.1981 року у Виробничому об`єднанню «Україна».

Крім того, у спірному випадку достеменно встановлено, що мова йде про одну і ту ж особу, адже у довідці наведені дані щодо працевлаштування та звільнення однієї особи, але наявне зазначення прізвища позивача у відповідних наказах з різним написанням, а саме зазначення прізвища позивача російською мовою з заміною літери «о» на «а».

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в силу положень частини 1 статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» саме органи, що призначають пенсії, мають право в разі сумніву вимагати документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про вчинення відповідачем дій, спрямованих на проведення перевірки відомостей у доданих позивачем до заяви про призначення пенсії довідки.

Відтак, період трудової діяльності позивача є належним чином підтвердженим для цілей зарахування таких періодів до страхового стажу та не потребує підтвердження додатковими документами.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 26.04.2024 року №78.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області повторно розглянути заяву від 19.04.2024 року про призначення пенсії з урахуванням висновків суду, то колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що наведене зобов`язання є ефективним способом захисту прав позивача, оскілки при обрахунку страхового стажу не були враховані усі періоди роботи позивача.

Також суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що позивач як громадянин України за умови підтвердження трудового стажу наділена правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав, що узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 28 серпня 2018 року у справі № 175/4336/16-а, від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17 та від 27 лютого 2019 року у справі № 423/3544/16-а.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.08.2024 по справі № 520/13585/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)О.М. Мінаєва
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський З.О. Кононенко