Справа № 686/25464/24
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2024-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/25464/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Павловська А.А.

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

18 грудня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Мацького Є.М. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області до ОСОБА_1 про затримання для забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства,

В С Т А Н О В И В :

Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області звернулось до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом про затримання ОСОБА_1 для забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20.09.2024 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20.09.2024 скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що оскільки відповідач порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме: не має документів, які дають право на виїзд за межі території України, та не має підстав для перебування на території України, в зв`язку із чим є законні підстави для затримання відповідача для забезпечення примусового видворення за межі території України, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Відповідач не подав відзиву або письмових пояснень на апеляційну скаргу.

06.12.2024 до суду надійшло клопотання позивача про проведення розгляду даної справи у порядку письмового провадження.

11.12.2024 до суду надійшло клопотання позивача про проведення розгляду даної справи у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Представник позивача у судовому засіданні 11.12.2024 апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, просив вимоги, що в ній викладені, задовольнити.

У судове засідання 11.12.2024 відповідач не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч.14 ст.289 КАС України розгляд питань, визначених цією статтею, здійснюється судом за обов`язкової участі сторін, у тому числі може проводитися у режимі відеоконференції та з трансляцією з іншого приміщення, розташованого поза межами приміщення суду, в порядку, визначеному цим Кодексом.

З огляду на неявку відповідача, апеляційний розгляд справи відкладено на 18.12.2024.

18.12.2024 представник позивача вийшов на зв`язок із судом однак не зміг приєднатись до відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

11.12.2024 та 16.12.2024 суд виходив на зв`язок із дружиною відповідача, якій повідомлено про необхідність явки відповідача у судове засідання 18.12.2024, а також роз`яснено та забезпечено можливість участі відповідача у судовому засіданні у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

18.12.2024 відповідач не вийшов на зв`язок із судом.

Статтею 268 КАС України передбачені особливості повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду адміністративних справ, визначених статтями 273-277, 280-283-2, 285-289 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Згідно із п.2 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

З огляду на належне повідомлення сторін про дату, час та місце апеляційного розгляду даної справи згідно із вимогами статті 268 КАС України, терміновість апеляційного розгляду даної категорії справ, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином російської федерації, що підтверджується довідкою про особу та копією його паспорта, який наразі втратив чинність, оскільки датою закінчення його строку дії зазначено 16.08.2017.

23.02.2013 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області був зареєстрований шлюб, актовий запис №218.

19.09.2024 заступником начальника Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області було прийнято рішення про примусове видворення ОСОБА_1 , який в зазначену дату з`явився до позивача з метою легалізації свого становища в Україні.

Враховуючи те, що у відповідача відсутні документи, що посвідчують особу та дають право на виїзд з України в силу вимоги ч. 8 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» примусове повернення до нього не застосовувалося.

19.09.2024 працівниками правоохоронних органів виявлено громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває на території України з порушенням міграційного законодавства. Документи, які б посвідчували особу, а також документи, які підтверджують законність перебування на території України, у нього відсутні.

За результатами перевірки встановлено, що відповідач громадянства України не набував, посвідкою на постійне проживання та тимчасове проживання не документований, із заявами про визнання біженцем чи особою, яка потребує додаткового захисту, не звертався. Відповідач не має законних підстав перебування на території України, він не звертався до уповноважених органів для легалізації свого становища. Відомості про перетин кордону та чинний паспортний документ - відсутні. Зі слів відповідача, востаннє він в`їхав на територію України 01.09.2012, з того часу територію України не залишав.

У зв`язку із наведеним позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ризик втечі відповідача, стверджуваний позивачем, об`єктивно достатніми доказами не підтверджується, як і заявлена в позовній заяві виправданість застосування такого найбільш суворого заходу забезпечення видворення, як затримання з поміщенням до Пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст.289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України;

2) затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття на поруки підприємством, установою чи організацією;

4) зобов`язання внести заставу.

Аналіз наведеної норми свідчить, що окремою, самостійною підставою для звернення до суду є відсутність в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України.

Разом з цим, відповідач не обґрунтував чому він звернувся до суду саме із вимогами про застосування до відповідача найбільш суворого заходу, а саме затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України.

Суд першої інстанції встановив, що відповідач звернувся до позивача самостійно і добровільно, метою його звернення є легалізація свого становища на території України, він не чинив жодного опору працівникам позивача, правоохоронним органам, в Україні він має сім`ю, а саме вже понад десять років проживає з громадянкою України в шлюбі в с. Олешин Хмельницької області. Щодо відсутності фінансового забезпечення відповідач пояснив, що він, хоч і без офіційного працевлаштування, допомагає дружині у виконуваній нею роботі швачки. У позивача відсутні також дані про будь-яку іншу протиправну діяльність відповідача на території України, зокрема, він відсутній в реєстрі боржників, інформація про що наявна в матеріалах справи.

Тому, ризик втечі відповідача, достатніми доказами не підтверджується, як і заявлена в позовній заяві виправданість застосування такого найбільш суворого заходу забезпечення видворення, як затримання з поміщенням до Пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства.

Також суд зауважує, що ненадання судом дозволу на затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України, не перешкоджає виконанню рішення заступника начальника Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про примусове видворення ОСОБА_1 .

З огляду на незабезпечення позивачем явки відповідача в судове засідання, призначене для розгляду справи по суті, перевірити зазначені обставини більш детально за допомогою пояснень відповідача не виявилося можливим.

Додатково колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.14 ст.289 КАС України розгляд питань, визначених цією статтею, здійснюється судом за обов`язкової участі сторін, у тому числі може проводитися у режимі відеоконференції та з трансляцією з іншого приміщення, розташованого поза межами приміщення суду, в порядку, визначеному цим Кодексом.

Апеляційним судом вжито усіх можливих заходів для забезпечення участі відповідача у судовому засіданні при апеляційному розгляді даної справи, однак з незалежних від суду причин, участь відповідача при розгляді даної справи забезпечити не вдалось.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 вересня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Мацький Є.М. Сушко О.О.