Справа № 676/6339/24
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2024-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 676/6339/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Сосна О.М.

Суддя-доповідач - Боровицький О. А.

17 грудня 2024 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Курка О. П. Шидловського В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 12 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Дунаєвецького районного суду Хмельницької області з позовом до Департаменту патрульної поліції про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 12 листопада 2024 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, хоча про час та дату розгляду справи повідомлялись належним чином.

Відповідно до ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з приписів п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно постанови ЕНА №3022245 від 10.09.2024 року водій ОСОБА_1 10.09.2024 о 16:03:15 год. в м. Кам`янець-Подільський вул. Князів Коріатовичів, 21/В, керуючи транспортним засобом Ford Focus д.н.з. НОМЕР_1 проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3 е ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно п.1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР України) учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У п.1.9 ПДР України закріплено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За змістом п.8.1 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно п.1.10 ПДР України перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

Підпунктом «е» п.8.7.3. ПДР встановлено, що червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції разом з жовтим або червоним сигналом світлофора інформує водія про те, що рух дозволяється у вказаному напрямку за умови безперешкодного пропуску транспортних засобів, які рухаються з інших напрямків.

Стрілка зеленого кольору на табличці, встановленій на рівні червоного сигналу світлофора з вертикальним розташуванням сигналів, дозволяє рух у зазначеному напрямку при ввімкненому червоному сигналі світлофора з крайньої правої смуги руху (або крайньої лівої смуги руху на дорогах з одностороннім рухом) за умови надання переваги в русі іншим його учасникам, які рухаються з інших напрямків на сигнал світлофора, що дозволяє рух.

У пункті 8.10 ПДР визначено, що у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

За правилами ч.2 ст.122 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається: порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідачем додано оптичний диск із записом подій, що мали місце 10.09.2024.

Так, з дослідженого відеозапису (Відео_347627f6), здійсненого із службового автомобіля інспектора патрульної поліції вбачається, що автомобіль позивача Ford Focus д.н.з. НОМЕР_1 здійснює проїзд перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушено п.п.8.7.3. е ПДР України.

Згідно зі схемою організації дорожнього руху, доданої до позовної заяви та зазначеного відеозапису вбачається, що перед перехрестям вул. Князів Коріатовичів із пров. Калиновий встановлений дорожній знак 5.16 «Напрямки руху по смугах», тобто з крайньої правої смуги, яка дозволяє рух тільки праворуч. На рівні червоного сигналу світлофора встановлено табличку білого кольору із зображеною на ній стрілкою зеленого кольору праворуч для надання можливості водіям транспортних засобів повернути праворуч у пров. Калиновий. Також вказана дорожня розмітка 1.12 стоп-лінія, яка позначає місце, де водій повинен зупинитися при сигналі світлофора, що забороняє рух. Далі встановлений дорожній знак 5.21.1 «Кінець додаткової смуги руху або смуги розгону» транспортні засоби, що рухаються смугою розгону, зобов`язані дати дорогу транспортним засобам, які рухаються основною смугою і влитися в загальний потік транспортних засобів, попередньо ввімкнувши відповідний покажчик повороту, чого позивач не зробив.

Вищезазначеним спростовується твердження позивача, що він не проїжджав перехрестя вул. Князів Коріатовичів та пров. Калиновий, який є прилеглою територією.

З дослідженого відеозапису, що був здійснений за допомогою відеореєстратора, закріпленого на форменому одязі працівника поліції вбачається, що працівником поліції зупинений автомобіль позивача, встановлено його особу, роз`яснено причину зупинки. В подальшому розпочато розгляд справи, роз`яснені його права, передбачені ст.268 КУпАП України та ст.63 Конституції України (clip-0 0:05:30). Під час розгляду справи ОСОБА_1 не заявляв жодного клопотання. Після завершення розгляду справи заявив клопотання з приводу надання пояснення щодо події, однак поліцейським відмовлено з підстав завершення розгляду справи та повідомлено про можливість зазначити у постанові про незгоду з доказами.

В даному випадку факт належності автомобіля, позивачу, який допустив порушення ПДР України 10.09.2024 о 16 год. 03 хв. в м. Кам`янець-Подільський вул. Князів Коріатовичів, 21/В, чітко прослідковується з хронометражу зафіксованих на відео подій, таких як фіксація правопорушення, переслідування правопорушника, зупинення переслідуваного транспортного засобу та встановлення особи його власника (водія).

Щодо посилання позивача на неможливість визначення належності автомобіля позивачу (відсутність у відеофіксації державного номерного знаку автомобіля), то суд зазначає, що після зупинки інспектором поліції позивача останній не ставив під сумнів, що він проїхав дане перехрестя на червоний сигнал світлофора, а висловив свою незгоду із вчиненням правопорушення. Крім того, у тексті позовної заяви позивач зазначає про відсутність складу адміністративного правопорушення в діях позивача та не вказує про відсутність події.

Отже, надані відповідачем відеозаписи містить інформацію про обставини події та підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Висновок про те, що відеоматеріали з місця події є доказами в адміністративній справі, які безпосередньо свідчать про наявність та обставини правопорушення, неодноразово був висловлений Верховним Судом, зокрема, у постановах від 14.02.2018 у справі №536/583/17, від 29.05.2018 у справі № 727/6565/17 та від 11.07.2019 у справі №686/15730/16-а.

При цьому, суд відхиляє доводи позивача про необхідність визнання поданих відповідачем відеозаписів неналежними доказами у даній справі, як такого, що не є оригіналом, позаяк не засвідчений електронним підписом відповідача.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" від 22.05.2003 №851-IV у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожний з електронних примірників вважається оригіналом документа.

Матеріальний носій - лише спосіб збереження інформації, який має значення, тільки коли електронний документ виступає доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ, в даному випадку відеозапис, може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатись як оригінали та відрізнятись один від одного тільки часом та датою створення.

Отже, долучені до матеріалів справи відповідачем відеозаписи, були виготовлені у зв`язку з необхідністю надання інформації, яка має значення в ході розгляду справи, та є самостійним джерелом доказу, похідним від інформації, що зберігається на комп`ютері в електронному вигляді у виді відеофайлів. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.09.2020 у справі №751/6069/19.

В даному випадку, відеозаписи події здійснені на підставі ч.1 ст.40 Закону України "Про національну поліцію" з метою фіксування правопорушення, та виходячи із положень ст. 251 КУпАП, є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Пунктом 9 ст.31 Закону України "Про національну поліцію" регламентовано, що поліція може застосувати такі превентивні заходи: технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону України "Про національну поліцію" передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Однак, позивачем не наведено обставин, які б свідчили про порушення поліцейським вимог вищезазначеного закону при здійсненні відеозаписів, що може бути підставою для виключення такого електронного доказу з числа доказів у розумінні ст.251 КУпАП.

Інші доводи позивача не спростовують висновків суду та не доводять факт дотримання позивачем вимог ПДР України в межах спірних правовідносин.

Зокрема, на доданій до позову згідно додатку 7 схемі організації дорожнього руху чітко прослідковується наведене вище знаходження світлофорів, дорожніх знаків.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, окрім цього, згідно ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 12 листопада 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 17 грудня 2024 року.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Курко О. П. Шидловський В.Б.