Справа № 580/9884/24
Суддя: Віталіна ГАЙДАШ
Дата ухвалення: 2024-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року справа № 580/9884/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гайдаш В.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у приміщенні суду адміністративну справу за позовом Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, в інтересах держави в особі військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, в інтересах держави в особі військової частини НОМЕР_1 (далі позивач) до ОСОБА_1 (далі відповідач), в якому позивач просить:

- стягнути з відповідача на користь військової частини НОМЕР_1 шкоди, завданої отриманням без належної на те правової підстави грошових коштів у сумі 136100,10 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивачем зазначено, що службовим розслідуванням за фактом самовільного залишення розташування військової частини та відсутності на службі без поважних причин стрільця-помічника гранатометника 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти ОСОБА_1 встановлено, що відповідач не прибув до Інституту травматології та ортопедії НАМН України на медичний огляд ВЛК, а також був відсутній на службі у військовій частині НОМЕР_1 без поважних причин починаючи з 20.12.2022, при цьому на зв`язок не виходив та спроб повернутися до військової частини не здійснював. Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 , переплата грошового забезпечення та додаткової винагороди відповідачу за період з 20.12.2022 по 31.03.2022 становить 136100,10 грн, тому позивач вважає, що його позовні вимоги підлягають задоволенню.

Ухвалою суду від 28.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Відповідач у визначений судом строк відзив на позов не подав.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що відповідно до наказу т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 від 19.04.2023 №153, солдата ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , на всі види забезпечення та призначено на посаду стрільця-помічника гранатометника 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .

Військовою частиною НОМЕР_1 видано направлення відповідачу до Інституту травматології та ортопедії НАМН України на медичний огляд ВЛК.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29.03.2023 №123 призначено службове розслідування за фактом неповернення після довготривалого лікування до військової частини НОМЕР_1 військовослужбовця за мобілізацією сержанта 2 стрілецької роти ОСОБА_1 .

У ході проведення службового розслідування встановлено, що відповідач без поважних на те причин до Інституту травматології та ортопедії НАМН України на медичний огляд ВЛК не з`явився, а також був відсутній на службі у військовій частині НОМЕР_1 без поважних причин починаючи з 20.12.2022.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.05.2023 №221 «За результатами розслідування за фактом несвоєчасного прибуття до військової частини НОМЕР_1 » наказано службове розслідування вважати завершеним, також цим наказом оголошено відповідачу сувору догану, вирішено стягнути суму завданої шкоди з стрільця-помічника гранатометника 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 та надати йому семиденний строк для добровільної сплати кошів у сумі 136100,10 грн.

Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 , переплата грошового забезпечення та додаткової винагороди відповідачу за період з 20.12.2022 по 31.03.2022 становить 136100,10 грн.

Враховуючи, що відповідач у добровільному порядку не повернув позивачу переплату грошового забезпечення в сумі 136100,10 грн, останній звернувся із позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно із ст. 9 Статуту військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

Згідно із статтею 12 Статуту про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

Статтею 16 Статуту визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі від 03.10.2019 №160-IX (далі Закон №160-IX).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону №160-IX підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Відповідно до ст. 4 Закону №160-IX особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди.

Згідно з ч. 4 ст. 3 Закону №160-IX переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.

Пунктом 1 частини 1 ст. 6 Закону №160-IX визначено, що особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону №160-IX у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Матеріалами справи підтверджено, що службовим розслідуванням за фактом самовільного залишення розташування військової частини та відсутності на службі без поважних причин стрільця-помічника гранатометника 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти ОСОБА_1 встановлено, що відповідач не прибув до Інституту травматології та ортопедії НАМН України на медичний огляд ВЛК, а також був відсутній на службі у військовій частині НОМЕР_1 без поважних причин починаючи з 20.12.2022, при цьому на зв`язок не виходив та спроб повернутися до військової частини не здійснював. Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 , переплата грошового забезпечення та додаткової винагороди відповідачу за період з 20.12.2022 по 31.03.2022 становить 136100,10 грн.

Отже, за вищезазначений проміжок часу відповідач не виконував обов`язків військової служби, на місце лікування не прибув та не повідомив безпосереднього командира про своє місцезнаходження, тому суд дійшов висновку, що грошові кошти в розмірі 136100,10 грн виплачені ОСОБА_1 без достатньої правової підстави та підлягають стягненню з нього на користь військовій частині НОМЕР_1 .

При прийнятті рішення у цій справі суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 818/1688/16, в якій вказано, що спори щодо відшкодування шкоди/стягнення збитків, завданих особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень віднесено до розгляду в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення зі служби.

Враховуючи встановлені судом обставини та норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги військової частини є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а тому з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 належить стягнути матеріальну шкоду, завдану державі шляхом переплати грошового забезпечення в розмірі 136100,10 грн.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити повністю.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки позивач є суб`єктом владних повноважень судові витрати зі сплати судового збору розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) матеріальну шкоду, завдану державі шляхом переплати грошового забезпечення у сумі 136100 (сто тридцять шість тисяч сто) грн 10 коп.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Віталіна ГАЙДАШ