Справа № 420/14528/24
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2024-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 грудня 2024 року

м. Київ

справа №420/14528/24

адміністративне провадження № К/990/45903/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єресько Л.О.,

суддів: Загороднюка А.Г., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Порошін Дмитро Володимирович, на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2024 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2024 року у справі № 420/14528/24 за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправними та скасування індивідуального акту,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року ОСОБА_1 (далі-позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просила визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості про який містяться у листі № 02.3/П-496/451 від 26.03.2024, про відмову громадянці України ОСОБА_1 у виїзді за межі України на належному їй транспортному засобі Renault Espace, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 (ПМР).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2024 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2024 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2024 у справі №420/14528/24 змінено. Викладено мотивувальну частину рішення в редакції постанови апеляційного суду. В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2024 у справі №420/14528/24 залишено без змін.

Не погодившись із оскаржуваними судовими рішеннями, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Порошін Д.В., звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 листопада 2024 року для розгляду цієї справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Єресько Л.О., судді - Соколов В.М., Губська О.А.

У зв`язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Губської О.А., яка входить до складу постійної колегії суддів, з метою дотримання строків розгляду справ, на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 19 грудня 2024 року № 1448/0/78-24, здійснено за допомогою автоматизованої системи документообігу суду заміну судді Губської О.А. на суддю Загороднюка А.Г.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Суд звертає увагу на те, що у касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням із урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду (судів), рішення якого (яких) оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та/або апеляційної інстанцій застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

З огляду на межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи, що справа № 420/14528/24 розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, для можливості відкриття касаційного провадження скаржнику потрібно обґрунтувати наявність підстав для розгляду цієї касаційної скарги, зокрема зазначити про наявність одного з випадків визначених підпунктами «а-г» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України та обґрунтувати посилання на конкретний підпункт.

Таким чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм або ж становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Разом з тим касаційна скарга не містить обґрунтувань щодо наявності одного з випадків визначених підпунктами «а-г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення натомість в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а надалі саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Спірним у даній справі є правовідносинам, які виникли з приводу обставин, викладених у листі ІНФОРМАЦІЯ_1 № 02.3/П-496/451 від 26.03.2024 щодо відмови ОСОБА_1 у виїзді за межі України на належному їй транспортному засобі Renault Espace, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 (ПМР), у якому зазначено, що громадянка України ОСОБА_1 ніяким чином не була обмежена в своєму праві виїзду з України та могла ним скористатись, але у виїзді за межі України на транспортному засобі Renault Espace, 1999 року випуску, синього кольору, державний номер НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , їй було відмовлено. Відповідно до доручення Кабінету Міністрів України від 10.02.2021 №3365/3/1-21 та ноти Міністерства закордонних справ України від 30.08.2021 №660/23-010-64898 в`їзд в Україну з території Республіки Молдова транспортних засобів з номерними реєстраційними знаками невизнаної «Придністровської Молдавської Республіки», а також виїзд цих транспортних засобів з території України до Республіки Молдова припинено з 00год 00хв. 01.10.2021. Заборона на в`їзд в Україну з Республіки Молдова та виїзд таких транспортних засобів з України до інших (окрім Республіки Молдова) країн, а також дозвіл на допуск до міжнародного руху транспортних засобів Республіки Молдова з так званими «нейтральними номерами» та стікером «MD», залишаються без змін. Відповідно до доручення Кабінету Міністрів України від 13.01.2022 №3365/13/1-21 та листа Міністерства закордонних справ України від 10.01.2022 №660/13-110-1980 в`їзд в Україну транспортних засобів з номерними реєстраційними знаками невизнаної «Придністровської Молдавської Республіки» з інших країн (окрім Республіки Молдова) виключно з метою їх транзитного проїзду до Республіки Молдова було дозволено з 24.01.2022 по 01.04.2022, а також виїзд цих транспортних засобів з території України до Республіки Молдова було дозволено з 24.01.2022 по 01.04.2022. Таким чином, транспортному засобі Renault Espace, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить громадянці України ОСОБА_1 не може бути пропущений через державний кордон України.

Як убачається із рішення суду апеляційної інстанції цей суд розцінює лист ІНФОРМАЦІЯ_1 № 02.3/П-496/451 від 26.03.2024 як індивідуальний акт, разом із цим уважає правомірною викладену відповідачем в листі № 02.3/П-496/451 від 26.03.2024 відмову громадянці України ОСОБА_1 у вивезені за межі України вказаного транспортного засобу.

За змістом касаційної скарги її автор вважає, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального права та порушили норми процесуального права і переконує, що суди помилково вважають правомірною відмову відповідача у вивезенні за межі України вказаного транспортного засобу, оскільки, на думку скаржниці, немає правових підстав щодо такої заборони.

Доводи касаційної скарги фактично, зводяться до переоцінки встановлених судами попередніх інстанцій обставин та досліджених ним доказів, що виходить за межі касаційного перегляду, які визначені статтею 341 КАС України.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію суду права, що розглядає справи, які мають найважливіше (найбільш принципове) значення для суспільства та держави, та не є судом фактів, а тому не може здійснювати повторну оцінку доказів, належно досліджених судом першої та апеляційної інстанції, та/або переоцінювати їх.

Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

З аналізу доводів касаційної скарги слідує, що скаржник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями КАС України могли б вимагати касаційного розгляду цієї справи.

Оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, прийняті у справі, які розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження, а аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів попередніх інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України виняткових обставин справи, то у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Порошін Дмитро Володимирович, на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2024 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2024 року у справі № 420/14528/24 за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправними та скасування індивідуального акту.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіЛ.О. Єресько А.Г. Загороднюк В.М. Соколов