Справа № 580/8382/24
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2024-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року справа № 580/8382/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Л.В.Трофімової за участі секретаря судового засідання В.С.Олійник розглянув у письмовому порядку за правилами загального позовного провадження адміністративну справу №580/8382/24 за позовом військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) [представник позивач не прибув] до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) [відповідач не прибув] про стягнення матеріальної шкоди, ухвалив рішення.

І. ПРОЦЕДУРА/ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

23.08.2024 вх. №40261/24 позивач у позовній заяві просить: стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) матеріальної шкоди у сумі 11529, 12 грн.

Ухвалою суду від 28.08.2024 прийнята позовна заява до розгляду та відкрите провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, 28.10.2024 здійснений перехід до загального позовного провадження. 20.11.2024 суд ухвалив закрити підготовче судове засідання та призначити розгляд справи по суті на 09.12.2024.

ІІ. ДОВОДИ ПОЗИВАЧА

В обґрунтуванні позовних вимог зазначається, що під час проведення територіальним управлінням внутрішнього аудиту військової частини НОМЕР_1 складена пропозиція №7: «прийняти рішення за фактом незаконних витрат коштів унаслідок завищення обсягів та вартості отриманих товарів, робіт, послуг на суму 450 106,25 грн». Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 13.10.2017 №98 за нестачу вилучених (старих) запасних частин до дисциплінарної відповідальності притягнутий заступник командира в/ч НОМЕР_1 з озброєння - начальник технічної частини прийняття робіт майор ОСОБА_1 . Позивач зазначає, що відповідно до даних, що містяться у аудиторських звітах від 23.09.2017 № 234/1/31/59, від 08.05.2018 № 234/1/31/18 та матеріалах службового розслідування вх.№ 4600 від 27.10.2017 заступник командира військової частини НОМЕР_4 з озброєння майор ОСОБА_1 неналежно виконував свої функціональні обов`язки, не керувався вимогами статутів, порадниками, інструкціями, що спричинило матеріальну шкоду державі. З метою досудового врегулювання спору 11.07.2024 направлений рекомендований лист з претензією за адресою реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , проте станом на день звернення до суду реагування не лист не мало місця.

ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА

29.11.2024 вх. №56416/24 відповідач надав до суду відзив, зазначає про таке. Відповідач проходив військову службу військовій частині НОМЕР_4 на посаді заступника командира частини з озброєння - начальника технічної частини військової частини НОМЕР_1 у період із 07.02.2003 (наказ Начальника тилу ЗСУ від 07.02.2003 №3) до 27.01.2018 (наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 27.01.2018 № 20). Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 13.10.2017 №98 за нестачу вилучених (старих) запасних частин відповідача, заступника командира в/ч НОМЕР_1 з озброєння - начальника технічної частини майора ОСОБА_1 , притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, тому (на думку відповідача) він має покарання за порушення, що було відображено у аудиторському звіті від 22.09.2017 №234/1/31/59.

ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді заступника командира частини з озброєння - начальника технічної частини військової частини НОМЕР_1 у період із 07.02.2003 (наказ від 07.02.2003 №3) до 27.01.2018 (наказ від 27.01.2018 № 20). У період з 24.07.2023 до 22.09.2023 другим територіальним управлінням внутрішнього аудиту проведений внутрішній аудит військової частини НОМЕР_1 .

За результатами внутрішнього аудиту військовій частині НОМЕР_1 складений висновок з пропозиціями, що потребують прийняття управлінського рішення командиром військової частини НОМЕР_1 , однією із яких є пропозиція №7: «прийняти рішення за фактом незаконних витрат коштів внаслідок завищення обсягів та вартості отриманих товарів, робіт, послуг на суму 450 106,25 грн».

З метою реалізації №7 аудиторського звіту від 22.09.2023 №535/30/12 щодо факту незаконних витрат коштів унаслідок завищення обсягів та вартості отриманих товарів, робіт, послуг на суму 450 106,25 грн у військовій частині НОМЕР_4 призначено та проведено службове розслідування (вх. № 2481 від 25.06.2024).

Відповідно до матеріалів службового розслідування встановлено, що відповідно до аудиторського звіту від 22.09.2017 № 234/1/31/59 «Про результати планового внутрішнього фінансового аудиту, аудиту відповідності та аудиту ефективності фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 за період з 27.01.2015 по 07.08.2017» встановлені порушення вимог щодо порядку організації та ведення фінансово-господарської діяльності у військовій частині, внаслідок яких мали місце нестачі військового майна, незаконне списання військового майна, переплати грошового забезпечення, податків та внесків, безпідставне завищення обсягу робіт (наданих послуг), недостатній контроль за постановкою та зняттям військовослужбовців з продовольчого забезпечення, не облікування активів, ризиків в управлінні коштами та майном не виконання в повному обсязі Положення про інвентаризацію №748, Положення про фінансове господарство №590.

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 13.10.2017 №98 за нестачу вилучених запасних частин до матеріальної відповідальності на загальну суму 25611,75 грн притягнуто посадових осіб в/ч НОМЕР_1 : командира 1 АВТР капітана ОСОБА_2 на суму 20778,75 грн, командира 2 АВТР капітана ОСОБА_3 на суму 1287,00 грн, екс командира взводу матеріального забезпечення молодшого лейтенанта ОСОБА_4 на суму 3546,00 грн; до дисциплінарної відповідальності притягнуті: заступника командира в/ч НОМЕР_1 з озброєння - начальника технічної частини прийняття робіт майора ОСОБА_1 та екс позаштатного начальника автомобільної служби майора ОСОБА_5 .

У 2018 році у військовій частині НОМЕР_1 проводився пост-аудит виконання пропозицій та рекомендацій за результатом попередніх контрольних заходів у в/ч НОМЕР_1 , результати якого відобразилися у аудиторському звіті від 08.05.2018 № 234/1/31/18 «Про результати пост-аудиту ефективності виконання пропозицій та впровадження рекомендацій за період з 24.09.2017 по 31.03.2018, внесених в аудиторський звіт та окремих питань фінансово-господарської діяльності від 23.09.2017 № 234/1/31/59».

Відповідно до аудиторських звітів від 23.09.2017 № 234/1/31/59 та від 08.05.2018 № 234/1/31/18, матеріалів службового розслідування вх.№ 4600 від 27.10.2017 заступник командира військової частини НОМЕР_4 з озброєння майор ОСОБА_1 неналежно виконував свої функціональні обов`язки, не керувався вимогами статутів, порадниками, інструкціями, що як наслідок спричинило шкоду державі. ОСОБА_1 27.01.2018 звільнений із військової служби згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27.01.2018 № 20.

З метою досудового врегулювання спору військовою частиною НОМЕР_1 11.07.2024 направлений рекомендований лист з претензією за адресою реєстрації ОСОБА_1 , запропоновано сплатити кошти в сумі 11 529 грн 12 коп добровільно. Відповідно до рекомендованого повідомлення (ідентифікатор 889) лист вручений особисто 23.07.2024. Станом на день подання позовної заяви до суду відповідь на претензію від ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_4 не надійшла, кошти не відшкодовані.

V. НОРМАТИВНО-ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232) порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначаються Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24 березня 2019 року № 548-XIV (далі - Статут). Згідно зі ст.11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Відповідно до ст.16 Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до статей 26, 27 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (далі - Закон № 160) визначає підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків, визначає підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків. Відповідно до ст. 1 цього Закону матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності. Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 Закону № 160 підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність. Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст.10 Закону № 160 відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону. Відшкодування шкоди, завданої командиром (начальником), здійснюється на підставі наказу старшого за службовим становищем командира (начальника).

Особа, яка завдала шкоду, за згодою командира (начальника) може добровільно відшкодувати її розмір повністю або частково, передати для відшкодування завданої шкоди рівноцінне майно або відремонтувати чи відновити пошкоджене, про що видається відповідний наказ. Не допускається відшкодування завданої шкоди рівноцінним майном у разі втрати чи пошкодження зброї, боєприпасів, спеціальної техніки та іншого майна, що відповідно до закону вилучене з цивільного обороту або обмежене в обороті (ч. 2 ст.10 Закону № 160).

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (абзац другий частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц зазначила, що у статті 1215 Цивільного кодексу України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Законодавцем передбачені винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 818/1688/16 з метою встановлення чіткого критерію визначення юрисдикції спорів щодо відшкодування шкоди/стягнення збитків, завданих особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах від 10 квітня 2018 року у справі № 533/934/15-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 815/5027/15, від 03 жовтня 2018 року у справі № 755/2258/17, виходячи з таких міркувань.

У випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/ посадових обов`язків, перед судом обов`язково постане питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи. Водночас у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення. Указані спори належать вирішенню у порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Аналогічні за змістом висновки містяться також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 734/3102/16-ц та від 22 січня 2020 року у справі № 813/1045/18. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 636/93/14-ц (провадження № 14-524цс18) зроблено висновок, що «у разі якщо до прийняття рішення про стягнення матеріальної шкоди винну в її заподіянні особу було звільнено в запас чи у відставку або така особа вибула з військової частини, командир (начальник) військової частини у порядку, встановленому чинним законодавством, подає позов до суду на суму заподіяної цією особою шкоди. У випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/ посадових обов`язків, перед судом постає питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи. Водночас встановлення правомірності дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця передбачене в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС України, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

Варто зазначити, що дисциплінарна і матеріальна відповідальність є різновидами юридичної відповідальності. Доказів оскарження наказу про застосування міри дисциплінарної відповідальності до відповідача матеріали справи не містять.

VІ. ОЦІНКА СУДУ

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Факт завданих державі збитків у сумі 11529,12 грн встановлений під час фінансового контролю, службового розслідування та підтверджений документами до позовної заяви та відзиву.

З огляду на відомості щодо матеріалів службового розслідування вх.№ 4600 від 27.10.2017 заступник командира військової частини НОМЕР_4 з озброєння майор ОСОБА_1 неналежно виконував свої функціональні обов`язки, не керувався вимогами статутів, порадниками, інструкціями тобто недбало віднісся до своїх службових обов`язків, що призвело до того, що ним прийнято автомобільну техніку з ремонту за актами здачі-прийняття робіт неякісно, що як наслідок спричинило шкоду державі.

Оскільки не спростований відповідачем факт, що ОСОБА_1 недбало поставився до виконання своїх обов`язків під час служби, що виразилося в неякісному прийнятті автомобільної техніки з ремонту та під час прийняття не керувався військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, що як наслідок спричинило нанесення матеріальних збитків державі в особі військової частини НОМЕР_4 , таким чином він має понести матеріальну відповідальність - компенсації заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення, як це передбачено п.10 Розділу ІІ «Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі», яке затверджене Постановою Верховної Ради України № 243-95-ВР від 23.06.1995 (що діяла на той момент) сумі 11 529 грн 12 коп відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 .

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.4 ст.5 КАС України суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України. Відповідно до п.7 ч.1 ст.4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до частини 1 першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону №160 у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється у судовому порядку в разі відмови особи від добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Беручи до уваги, що станом на час розгляду справи доказів сплати відповідачем у добровільному порядку заподіяних державі збитків у сумі 11529,12 грн не надано, доказів оскарження наказу про дисциплінарну відповідальність немає, тому суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

VІІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає про таке.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначений порядок розподілу судових витрат. Відповідно до частин 1, 2 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Керуючись статтями 2, 5-16, 19, 73-78, 90, 139, 242-246, 250, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) матеріальну шкоду у сумі 11529 (одинадцять тисяч п`ятсот двадцять дев`ять) грн 12 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) витрати зі сплати судового збору у сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо у судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 №1845/О/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи».

Копію рішення направити сторонам справи:

позивач: військова частина НОМЕР_1 [ АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ];

відповідач: ОСОБА_1 [ АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ].

Рішення суду складене 19.12.2024.

Суддя Лариса ТРОФІМОВА