Справа № 520/24150/24
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2024-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2024 року № 520/24150/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тітова О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), в якому просить суд:

- визнати протиправним рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 .

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 розглянути заяву ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації особі, яка на підставі п. 2 ч. 1 ст. 23 «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягає призову на військову службу під час мобілізації».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішення відповідача про відмову у наданні відстрочки від призову є протиправним та таким, що порушує право позивача.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження в частині позовних вимог по справі та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Ухвала в електронному вигляді "КАСУ Справи, що розглядаються за правилами спрощеного позовного провадження (ухвала)" від 17.09.24 по справі № 520/24150/24 (суддя Тітов О.М.) надіслана одержувачу ІНФОРМАЦІЯ_1 в його електронний кабінет 17.09.2024.

Від відповідача відзив на адміністративний позов до суду не надійшов.

Суд здійснює розгляд справи за наявними в ній матеріалами.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Враховуючи викладене, суд розглядає справу за наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 з заявою про надання відстрочки відстрочки від призиву на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до пункту 2 частини 1 статті 23 ЗУ «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку», на підставі свого права на пільгу надав пенсійне посвідчення серії НОМЕР_3 від 13.03.2024 по інвалідності ІІІ групи, загальне захворювання.

Повідомленням від 19.07.2024 № 239 комісією ІНФОРМАЦІЯ_4 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про надання йому відстрочки від призиву на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до пункту 2 частини 1 статті 23 ЗУ «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» з підстави відсутності актуальних документів, що підтверджують інвалідність.

Позивач вважаючи рішення протиправним звернувся до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи справу по суті суд виходив з такого.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу»(далі Закон №2232-ХІІ).

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1 Закону №2232-ХІІзахист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ч.1ст. 2 Закону №2232-XIIвійськова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні»(затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ) введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України від21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»(далі -ЗУ № 3543-XII).

Підстави звільнення від призову на військову службу під час мобілізації передбачені ст. 23 ЗУ № 3543-XII.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 23 ЗУ «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку», визнані в установленому порядку особами з інвалідністю або відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін 6-12 місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії).

Відповідно до частини 3 статті 4 ЗУ «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» пільги особам з інвалідністю надаються на підставі посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, пенсійного посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «;Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності (для повнолітніх осіб), категорію «дитина з інвалідністю» (для дітей), а також у відповідних випадках вказано їх основні нозологічні форми захворювань (по зору, слуху та з ураженням опорно-рухового апарату). Порядок оформлення та видачі відповідних посвідчень іноземцям, які відповідно до закону мають право на пільги, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону № 1058-IV пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Статтею 31 Закону № 1058-IV визначено, що причина, група, час настання інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються органом медико-соціальної експертизи згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 34 № 1058-IV пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності.

Частиною 4 ст. 44 Закону № 1058-IV визначено, що особам, яким призначено пенсію, органи Пенсійного фонду видають пенсійні посвідчення.

Позивачу видано пенсійне посвідчення 13.03.2024 з терміном дії до 14.11.2024. Пенсійне посвідчення в межах зазначеного періоду є належним підтвердженням права особи на відповідні пільги для осіб з інвалідністю.

Окремо суд звертає увагу, що Законом України від 18.10.2022 № 2682-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо захисту соціальних, трудових та інших прав фізичних осіб, у тому числі під час воєнного стану, та спрощення обліку робочих місць для осіб з інвалідністю», що набув чинності 06.11.2022, пункт 146 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV доповнено підпунктом 146.1. такого змісту:

Для осіб з інвалідністю, яким призначено пенсію по інвалідності або пенсію у зв`язку з втратою годувальника, у яких строк припинення виплати такої пенсії припадає на період дії воєнного стану, надзвичайного стану в Україні, у разі неможливості проходження повторного огляду виплата пенсії продовжується до припинення або скасування воєнного стану, надзвичайного стану в Україні та протягом шести місяців після його припинення або скасування (для осіб, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятих на військову службу за контрактом у період воєнного стану - не менш як на весь строк їх військової служби).

Під порушенням прав і свобод фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин слід розуміти ті негативні наслідки, що були спричинені рішенням або діями (активна діяльність) з боку органів влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, і які були прийняті (вчинені):

- не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

- з іншою метою, ніж це передбачено наданим відповідним повноваженням;

- необґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій);

- упереджено;

- без дотримання принципу рівності перед законом, що призвело до несправедливої дискримінації;

- непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

- без урахування права особи на участь у процесі прийняття рішення тощо.

Порушення прав і свобод фізичних та юридичних осіб у сфері публічно правових відносин також можуть бути спричинені й бездіяльністю (відсутності діяльності, пасивність) з боку органів влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Акт індивідуальної дії - це виданий суб`єктом владних повноважень документ, прийнятий з метою реалізації положень нормативно-правового акта (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, не містить загальнообов`язкових правил поведінки та стосується прав і обов`язків чітко визначеного суб`єкта (суб`єктів), на які він поширюється.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає у тому, щоб рішення було прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97, п. 36, від 01.07.2003, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Суд дослідивши Повідомлення про відмову від 19.07.2024 № 239, суд дійшов висновку, що комісією ІНФОРМАЦІЯ_4 при розгляді заяви ОСОБА_1 про надання йому відстрочки від призиву на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до пункту 2 частини 1 статті 23 ЗУ «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» та поданих документів, не було надано належну оцінку наданих позивачем документів та/або не роз`яснено, які саме документи є «актуальними для підтвердження інвалідності» у розумінні пункту 2 частини 1 статті 23 ЗУ «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку».

Суд дійшов висновку, що відмова від 19.07.2024 № 239 ОСОБА_1 про надання йому відстрочки від призиву на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до пункту 2 частини 1 статті 23 ЗУ «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» на момент розгляду заяви була протиправною та підлягає скасуванню, а заява підлягає повторному розгляду з урахуванням висновків суду.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , зазначене у Повідомленні про відмову від 19.07.2024 № 239.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 2 ч. 1 ст. 23 «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з урахуванням висновків суду у цій справі.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1211 грн (одна тисяча двісті одинадцять) 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Тітов