Справа № 480/9601/24
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2024-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 грудня 2024 року Справа № 480/9601/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Прилипчука О.А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/9601/24
за позовом ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якій просить:
Також позивачка просить стягнути з відповідачів судові витрати по справі, які складаються з витрат на сплату судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.
В обгрунтування позовних вимог зазначив, що ОСОБА_1 з 19.11.2015 року перебуває на обліку, як отримувач пенсії по інвалідності ІІІ групи від загального захворювання.
З оскаржуваного рішення позивачем встановлено, що відповідно до наданих документів, страховий стаж позивачки становить 27 років 11 місяців, 25 днів, при цьому право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років, починаючи з 01 січня 2018 року, мають особи за наявності страхового стажу, зокрема: - з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року не менше 29 років. Наявність страхового стажу в розмірі 27 років 11 місяців 25 днів також підтверджується роздруківкою форми РС-право від 18.07.2024 року.
- з листопада 1982 року по липень 1984 року, оскільки у графі № 2 має місце дописування у даті звільнення з роботи. Разом з тим, до страхового стажу зарахований період догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку з 09.03.1983 по 20.11.1985;
- з 02.09.1997 по 01.06.1998, оскільки у графі № 4 має місце виправлення у даті документу, на підставі якого внесений запис про прийняття на роботу. До того ж, запис трудової книжки № 21 про звільнення завірений печаткою, на відтиску якої неможливо визначити назву організації, де було зроблено такий запис;
- з червня 2000 року по 27.08.2000, оскільки у графі № 2 має місце дописування у даті прийняття на роботу.
В той же час, згідно записів трудової книжки позивачки:
- з листопада 1982 року по липень 1984 року: Запис №8 - 29.11.1982 року позивачка була прийнята на роботу на посаду секретаря-машиністки комітету ТВ і РВ Хороближрокомнинг телевиден, ва радиоэшиттриш комитети (Узбекистан) на підставі наказу №116 від 29.11.1982 року. Запис №9 10.07.1984 року позивачка була звільнена на підставі наказу №67 від 09.07.1984 року.
Дійсно у місяці звільнення з роботи написано 107 замість 07, при цьому 1 в записі невідомого походження, в році не може бути 107 місяців, однак в записі є посилання на відповідний наказ, на підставі якого зроблено запис про звільнення з роботи позивачки наказ №67 від 09.07.1984 року, який очевидно був прийнятий за день до звільнення позивачки.
- з 02.09.1997 по 01.06.1998: Запис №20 02.09.1997 року позивачка була прийнята на посаду керівника гуртка гімназію №47 Ургенчьского району (Узбекистан) на підставі наказу №1 від 02.09.1997 рокую Запис №21 01.06.1998 року позивачка була звільнена на підставі наказу №15 від 01.06.1998 року, при цьому запис засвідчений підписом директора і скріплений печаткою, написи на печатці виконані латинськими літерами, оскільки 2 вересня 1993 року президент Узбекистану ОСОБА_2 підписав закон Про ведення узбецького алфавіту, основаного на латинській графіці.
- з червня 2000 року по 27.08.2000: Запис №26 - 02.06.2000 року позивачка була прийнята на роботу на посаду вихователя в дитячо-юнацький оздоровчий центр Пролісок на підставі наказу №69 від 02.06.2000 року. Запис №27 виконано помилково, що зазначено у записі №28. Запис №29 27.08.2000 року позивачка була звільнена на підставі наказу №16 від 27.08.2000 року. В графі 26 зазначено що запис здійснено 02.06.2000 року, також правомірність запису підтверджується датою наказу, на підставі якого зроблено відповідний запис 02.06.2000 року, при цьому період робот з 02.06.2000 року по 27.08.2000 року підтверджується також записом про звільнення в графі 29.
Більше того, з довідки форми ОК-5 вбачається, що за період з червня по серпень 2000 року за позивачку було сплачено страхові внески Дитячо-юнацьким оздоровчим центром Пролісок.
Всі вищевказані записи засвідчені підписами відповідальних осіб та скріплені печатками підприємств, з якими позивачка перебувала у трудових відносинах, а тому наявність певних прогалин за умови наявності відповідних підтверджуючих записів у цій же трудовій книжці не може бути підставою незарахування трудового стажу, оскільки це є надмірним формалізмом та вказані помилки не можуть нівелювати відомості трудової книжки, позбавивши позивача права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого стажу.
Позивач вважає, що наявність виправлень у її трудовій книжці не спростовує факту наявності у неї страхового стажу у спірний період, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Позивачка не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачкою, а тому позивачка звернулась до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 06.11.2024 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідачам копію ухвали про відкриття провадження у справі надіслано до їх електронних кабінетів через систему "Електронний суд", документ доставлено до електронних кабінетів 06.11.2024 (а.с. 35, 36).
У встановлений судом строк відповідач (Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області) відзив не надав.
Відповідач (Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області) у відзиві на позовну заяву зазначив, що за результатами розгляду заяви позивачки не зараховані періоди її роботи за записами трудової книжки: з листопада 1982 року по липень 1984 року, оскільки у графі № 2 має місце дописування у даті звільнення з роботи. Разом з тим, до страхового стажу зарахований період догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку з 09.03.1983 по 20.11.1985; з 02.09.1997 по 01.06.1998, оскільки у графі № 4 має місце виправлення у даті документу, на підставі якого внесений запис про прийняття на роботу. До того ж, запис трудової книжки № 21 про звільнення завірений печаткою, на відтиску якої неможливо визначити назву організації де було зроблено такий запис; з червня 2000 року по 27.08.2000, оскільки у графі № 2 має місце дописування у даті прийняття на роботу.
Підтверджуючих довідок заявницею не подавалось.
Враховуючи вищезазначене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 37-39).
Дослідивши матеріали адміністративної справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку як отримувач пенсії по інвалідності ІІІ групи загального захворювання, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 (а.с.7).
В оскаржуваному рішенні зазначено, що починаючи з 01 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років, мають особи за наявності страхового стажу, зокрема: - з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року не менше 29 років. Відповідно до наданих документів, страховий стаж позивачки становить 27 років 11 місяців 25 днів, якого не достатньо для призначення пенсії за віком.
- з листопада 1982 року по липень 1984 року, оскільки у графі № 2 має місце дописування у даті звільнення з роботи. Разом з тим, до страхового стажу зарахований період догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку з 09.03.1983 по 20.11.1985;
- з 02.09.1997 по 01.06.1998, оскільки у графі № 4 має місце виправлення у даті документу, на підставі якого внесений запис про прийняття на роботу. До того ж, запис трудової книжки № 21 про звільнення завірений печаткою, на відтиску якої неможливо визначити назву організації, де було зроблено такий запис;
- з червня 2000 року по 27.08.2000, оскільки у графі № 2 має місце дописування у даті прийняття на роботу (а.с. 26-27).
Не погодившись з відмовою у призначенні пенсії за віком, позивачка звернулась до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України визначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Призначення і виплата пенсії в Україні здійснюється згідно із Законом України від 09.07.2003 р. №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон № 1058-IV, у редакції чинній станом на дату набуття позивачем права на пенсію за віком - 11.06.2024), іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.
Закон №1058-IV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
За приписами частини 1 статті 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
За змістом частини 1 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
До 01.01.2004 порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (надалі - Закон № 1788-XII).
Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок № 637).
Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Таким чином, страховий стаж підтверджується записами у трудовій книжці, і лише у випадку їх відсутності встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи та архівними установами, зокрема довідками, які містять відомості про періоди роботи.
Так, судом зі змісту трудової книжки ОСОБА_1 від 17.09.1979 року встановлено, що в період:
- з 29.11.1982 по 10.07.1984 позивач працювала на посаді секретаря -машиністки Комітету ТВ та РВ Хороближрокомнинг телевиден, ва радиоэшиттриш комитети (запис 8-9) (а.с.17);
-з 02.09.1997 по 01.06.1998 позивач працювала на посаді керівника кружка гімназії №47 Ургенчьского району (запис 20-21) (а.с.21 звор.бік);
- з 02.06.2000 по 27.08.2000 позивач працювала на посаді вихователя в дитячо-юнацькому оздоровчому центрі «Пролісок» (запис 27-29) (а.с.22 звор.бік).
Згідно з пунктами 2.2, 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року №162, заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого терміну з дня прийому на роботу.
До трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства.
Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою записи про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Згідно з пунктом 2.5 цієї Інструкції в разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення, інші виправлення, виправлення виконується власником того підприємства, де було зроблено відповідний запис.
Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівнику в цьому необхідну допомогу.
Таким чином, обов`язок щодо заповнення трудової книжки, внесення виправлення до трудової книжки вказаною Інструкцією покладався на адміністрацію підприємства, а не на працівника.
Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію, викладену, зокрема, у постановах від 28 лютого 2018 року у справі № 428/7863/17 та від 16 квітня 2020 року у справі №159/4315/16-а про те, що певні недоліки в заповненні трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи організації, і не може мати негативні наслідки для особи, яка звернулася за пенсією.
Однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Суд наголошує, що ГУ ПФУ в Полтавській області не врахувало, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Відповідачами не надано до суду жодних доказів на спростування факту роботи позивача у спірних періодах на зазначених в трудовій книжці посадах.
- з листопада 1982 року по липень 1984 року, оскільки у графі № 2 має місце дописування у даті звільнення з роботи. Разом з тим, до страхового стажу зарахований період догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку з 09.03.1983 по 20.11.1985;
- з 02.09.1997 по 01.06.1998, оскільки у графі № 4 має місце виправлення у даті документу, на підставі якого внесений запис про прийняття на роботу. До того ж, запис трудової книжки № 21 про звільнення завірений печаткою, на відтиску якої неможливо визначити назву організації, де було зроблено такий запис;
- з червня 2000 року по 27.08.2000, оскільки у графі № 2 має місце дописування у даті прийняття на роботу (а.с. 26-27).
Суд звертає увагу відповідачів, що усі записи в трудовій книжці здійснені в хронологічному порядку, засвідчені підписами відповідальних осіб та скріплені печатками установ з якими ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах та є доступними для чіткого розуміння періодів праці позивачки на займаних посадах.
Крім того, суд наголошує, що зазначені відповідачем обставини, щодо дописування у даті звільнення з роботи, виправлення у даті документа на підставі якого внесений запис про прийняття на роботу та дописування у даті прийняття на роботу є не конкретизованими, та є формальними.
Таким чином, суд приходить висновку, що періоди роботи позивачки з 29.11.1982 по 10.07.1984 року, з 02.09.1997 по 01.06.1998 року та з 02.06.2000 по 27.08.2000 року підлягають зарахуванню до страхового стажу ОСОБА_1 , однак, неправомірно не були зараховані пенсійним органом до страхового стажу ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Тому, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір, сплачений при подачі позову до суду (а.с. 28).
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити .
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.А. Прилипчук