Справа № 165/248/24
Суддя: Ференс-Піжук О. Р.
Дата ухвалення: 2024-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 165/248/24
провадження №2-а/165/7/24
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі :

головуючого Ференс-Піжук О.Р.,

за участю секретаря Король І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Нововолинську адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адмінвідповідальності,

встановив :

17 січня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адмінвідповідальності.

Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 22.01.2024 ОСОБА_1 поновлено строк звернення до суду та відкрито провадження в справі.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що постановою за справою про адміністративне правопорушення №155 від 03.11.2023, винесеною т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 грн.

З зазначеною постановою позивач не згідний, вважає її протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Зі змісту постанови слідує, що 08.05.2023 ОСОБА_1 , відмовився отримувати повістку про необхідність прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки з метою уточнення облікових даних і визначення призначення на особливий період, з 08.05.2023 до 24.10.2023 не з`явився за викликом до ТЦК та СП , не повідомивши поважні причини свого неприбуття, чим проігнорував вимоги абз. 2 ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та абз. 2 ч. 10 ст. 1 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу", в умовах особливого періоду.

Зазначає, що абз.2 ч. 1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачає, що громадяни зобов`язані надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, Оперативно-рятувальній службі цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом.

Також абз.2 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачає, що громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України.

Частиною 2 ст. 210-1 КУпАП передбачено, що порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в особливий період тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В свою чергу, ч. 2 ст. 210 КУпАП передбачено, що порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Правила військового обліку призовників і військовозобов`язаних та резервістів, на час виникнення спірних правовідносин, були затверджені у Додатку 2 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №.

Відповідно до п.2 Правил призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні:

прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-

облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів,

Зазначає, що неприбуття військовозобов`язаного за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, передбачає відповідальність за порушення правил військового обліку (ст.210 КУпАП), а не законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, тобто ст.210-1 КУпАП, за якою помилково кваліфіковано дії позивача.

Крім того зазначає, що відмовився отримувати повістку, яку йому намагалася вручити не уповноважена особа, зокрема працівник шахти, під час спуску під землю на робочу зміну, а тому він не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.210-1 КУпАП.

Стверджує, що оскаржувана постанова за справою про адміністративне правопорушення винесена з порушенням вимог ст. 38 КУпАП, і зазначає, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш, як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду. Однак ОСОБА_1 не з`явився до ТЦК та СП 08.05.2023, то у випадку встановлення його винуватості, на нього могло бути накладено адміністративне стягнення не пізніше 08.07.2023.

Про складення стосовно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення та в подальшому його розгляд з винесенням оскаржуваної постанови за справою про адміністративне правопорушення, позивач дізнався лише 15.01.2024 від Головного державного виконавця Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Семенюк О.В., якою того ж дня була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. Тобто про час та місце розгляду даної адміністративної справи позивач повідомлений не був та на розгляд справи не викликався.

Вважає, що такими діями були порушені права позивача, передбачені статтею 268 КУпАП, у тому числі бути присутнім на розгляді справи, давати пояснення, в також користуватись правовою допомогою.

Одночасно вказує, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, винесена з порушенням вимог ст. 280 КУпАП. Зокрема, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні та інше. Однак, при розгляді справи ці вимоги закону дотримані не були. Були порушені права позивача знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання.

За вищенаведених обставин, вважає, постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності такою, що постановлена з грубим порушенням вимог чинного законодавства, в тому числі з порушенням права особи на захист.

Просить скасувати постанову №155 від 03.11.2023, постановлену т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 5100 грн. і закрити провадження у справі.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник Соколов М.В. не з`явилися, подали суду заяву, в якій просили справу розглядати у їхній відсутності, позовні вимоги підтримують, з підстав, наведених у позові, просять їх задоволити в повному обсязі.

У судове засідання представник відповідача не з`явився, у поданому відзиві позовні вимоги не визнав (а.с.18-22), у задоволені позовних вимог просив відмовити. У відзиві зазначив, що посадовими (службовими) особами відділу, починаючи з 17.03.2023 до 03.11.2023, на адресу ДП «Шахта № 9 «Нововолинська» надіслано більше п`яти розпоряджень, направлених на здійснення оповіщення позивача щодо виклику останнього до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення облікових даних, проходження військово-лікарської комісії та визначення призначення ОСОБА_1 на особливий період. З 17.03.2023 до 03.11.2023 військовозобов`язаний ОСОБА_1 неодноразово викликався до ІНФОРМАЦІЯ_3 . В той же час, починаючи з 17.03.2023 позивачем проігноровано необхідність явки до Відділу для визначення його призначення на особливий період. Відповідно до відповіді ДП «Шахта № 9 Нововолинська» від 16.05.2023 № 201, ОСОБА_1 отримав відповідну повістку про явку до Відділу 15.05.2023. Надалі, лише на початку вересня 2023 року на адресу Відділу надійшла копія акта відмови ОСОБА_1 від отримання виклику територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що стало підставою для повторного звернення на адресу ДП «Шахта № 9 Нововолинська» з відповідним розпорядженням. Вважає, що ОСОБА_1 , усвідомлюючи необхідність прибуття за викликом територіального центру комплектування та соціальної підтримки, проігнорував вимоги чинних нормативно-правових актів щодо виконання положень мобілізаційного законодавства, що стало підставою для звернення на адресу Відділення поліції № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області з відповідним листом щодо доставки Позивача до Відділу з метою складення відповідного протоколу. Незважаючи на викладене, станом на дату складення протоколу, ОСОБА_1 так і не з`явився за викликом територіального центру комплектування та соціальної підтримки, чим підтвердив триваючий характер ігнорування останнім мобілізаційного законодавства, що підтверджує вчинення адміністративного правопорушення.

Суд, дослідивши зібрані в справі докази приходить до таких висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В силу ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

Судом встановлено, згідно із протоколом про адміністративне правопорушення №155 від 24.10.2023 (а.с.24,25) складеним в м. Нововолинську начальником відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_4 , 24.10.2023 ОСОБА_1 , перебуваючи на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 в якості військовозобов`язаного та особисто відмовившись 08.05.2023 отримувати повістку про необхідність прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки з метою уточнення облікових даних і визначення призначення на особливий період, з 08.05.2023 до 24.10.2023 не з`являвся за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, не повідомивши про поважні причини свого неприбуття, чим проігнорував вимоги аб. 2 ч. 1 ст. 22 Закону №3543-ХІІ та абз. 2 ч. 10 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ в умовах особливого періоду, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Даний протокол не містить пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, зокрема ОСОБА_1 , у ньому не зазначено свідків правопорушення.

Протокол підписаний лише особою, яка його складала, і не містить підпису особи, стосовно якої він складений, тобто позивача ОСОБА_1 .

Постановою №155 за справою про адміністративне правопорушення від 03.11.2023, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в сумі 5100,00 гривень за те, що ОСОБА_1 , перебуваючи на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 в якості військовозобов`язаного та особисто відмовившись 08.05.2023 отримувати повістку про необхідність прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки з метою уточнення облікових даних і визначення призначення на особливий період, з 08.05.2023 до 24.10.2023 не з`являвся за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, не повідомивши про поважні причини свого неприбуття, чим проігнорував вимоги аб. 2 ч. 1 ст. 22 Закону №3543-ХІІ та абз. 2 ч. 10 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ в умовах особливого періоду.

Із змісту вищевказаної постанови вбачається, що розгляд справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 відбувся 03.11.2023 в АДРЕСА_1 .

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази належного повідомлення ОСОБА_1 про день, час місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Оскільки ОСОБА_1 не був поінформований про дату, час та місце розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, факт навмисного неотримання повістки, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, суд погоджується із доводами позивача щодо порушення його права на захист.

Суд звертає увагу, що посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 не вжито всіх можливих заходів для повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Тобто суб`єктом владних повноважень не виконано належним чином обов`язку для забезпечення реалізації позивачем прав, визначених ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

За приписами ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі №676/752/17, від 21 березня 2019 року у справі №489/1004/17, від 30 січня 2020 року у справі №308/12552/16-а та у справі №482/9/17 та від 06 лютого 2020 року у справі №205/7145/16-а.

Несвоєчасне повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури.

Наслідком цього є позбавлення особи прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №522/20755/16-а, від 30 вересня 2019 року у справі №591/2794/17, від 06 лютого 2020 року у справі №05/7145/16-а, від 21 травня 2020 року у справі №286/4145/15-а, від 31 березня 2021 року у справі №676/752/17 та від 25 травня 2022 року у справі №465/5145/16-а.

Водночас, у силу вимог ч. 1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, тобто порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, яке полягає, зокрема, у неявці за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, не носить характеру триваючого, а є одноактним, вичерпується фактом неприбуття до певного місця у визначені дату та час.

Суд встановив, що т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 постанову № 155 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП виніс 03.11.2023 за вчинення адміністративного правопорушення, яке мало місце 08.05.2023, тобто після закінчення визначених ст. 38 КУпАП строків накладення адміністративного стягнення.

Згідно з п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки, передбачені ст.38 КУпАП.

З огляду на те, що на час винесення оскаржуваної постанови закінчилися строки притягнення до адміністративної відповідальності, визначені у ч. 1 ст. 38 КУпАП, відповідач притягнув позивача до адміністративної відповідальності та наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу поза межами строку, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, із урахуванням установлених обставин, наявні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, усі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач, звертаючись із позовом, сплатив судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Враховуючи задоволення позовних вимог, суд вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача витрат на оплату судового збору.

Таким чином, адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 9, 77, 90, 242-246, 286 КАС України, ст. 247, 280, 293 КУпАП, суд

ухвалив :

Позов задовольнити.

Скасувати постанову №155 від 03.11.2023, постановлену т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 5100 грн.

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.2 ст.210-1 КУпАП - закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , Код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) сплачений судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий підпис О.Р. ФЕРЕНС-ПІЖУК