Справа № 160/18420/24
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2024-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 грудня 2024 року м. Дніпросправа № 160/18420/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Щербака А.А. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Малиш Н.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року (суддя Кальник В.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 в якому, з урахуванням заяви про зміну позову, просить:

- визнати протиправним рішення № 182/7447 від 12.07.2024 військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) про відмову у звільненні ОСОБА_1 відповідно до рапорту від 10.05.2024 (РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_2 );

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 відповідно до рапорту від 10.05.2024 (РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_2 ) на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий облік і військову службу» у редакції від 04.05.2024;».

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивачем подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, позов задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не було враховано, що у позивача наявні законні підстави для звільнення з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий облік і військову службу». Зазначено, що брат позивача ОСОБА_2 постійно проживає на території російської федерації та не підтримує жодних контактів із сім`єю.

Також, позивачем було подано до суду клопотання про витребування доказів, а саме витребувати у Державної прикордонної служби України інформацію стосовно того, чи перетинав ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , державний кордон України в період з 01.10.2020 по теперішній час.

У задоволенні цього клопотання колегія суддів вважає за необхідне відмовити, враховуючи частину 4 статті 308 КАС України. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Як свідчать матеріали справи, докази щодо перебування ОСОБА_2 позивач до суду першої інстанції не подавав. Адвокатський запит до Державної прикордонної служби зроблено 13.11.2024, тобто після ухвалення рішення судом першої інстанції.

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до пункту 3 частини 1 ст.311 КАС України в порядку письмового провадження, на підставі наявних у ній доказів.

Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходить військову службу в ВЧ НОМЕР_1 .

10.05.2024 року позивач до Військової частини НОМЕР_1 подав рапорт про звільнення з військової служби на підстава абз. 4 пп «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою матір`ю. До рапорту були додані: нотаріальна копія паспорта та коду ОСОБА_1 , нотаріальна копія паспорта та коду ОСОБА_3 , нотаріальна копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 , копія Висновку про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (форма № 080-4/о) від 30.04.2024, копія медичного висновку лікарсько-консультативної комісії № 78 від 30.04.2024.

Листом від 12.07.2024 року №182/7447 командуванням військової частини НОМЕР_1 позивача було повідомлено про розгляд його рапорту на звільнення та зазначено, що відповідно до п.п. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» - військовослужбовці, які проходять службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу). Відповідно до абз.12 п.3 ч.12 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин під час дії воєнного стану через необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю І чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії (МСЕК) чи лікарсько-консультативної комісії (ЛКК) закладу охорони здоров`я.

У листі від 12.07.2024 року було зазначено, що з наданих позивачем документів до рапорту не можливо встановити наявність або відсутність інших членів сім`ї, які можуть здійснювати догляд за матір`ю позивача.

Командуванням військової частини НОМЕР_1 було відмовлено в задоволенні рапорту позивача та було запропоновано надати всі належно завірені документи, які можуть свідчити про наявність підстав для звільнення позивача з військової служби.

Позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем правомірність оскарженого рішення було доведено.

Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується.

Частинами 1, 2, 4 - 6 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII і залежать від виду військової служби.

Підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період та військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, передбачені частиною четвертою цієї статті.

Пунктом першим визначені підстави для звільнення таких військовослужбовців під час дії особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану), а пунктом другим - під час воєнного стану.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України №2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який було продовжено.

Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» №69/2022 від 24.02.2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII встановлено право військовослужбовців, які проходять військову службу (крім військовослужбовців строкової військової служби) на звільнення зі служби у зв`язку з сімейними обставинами. Серед таких обставин визначено необхідність здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Як встановив суд першої інстанції, позивач звернувся до командування відповідача із рапортом, згідно з яким просив звільнити його від військової служби на підставі абз. 7 п.п. г п. 2 ч. 4 статті 26, яка у випадку з позивачем, як зазначено вище, передбачає дві необхідні умови для звільнення із служби під час воєнного стану, а саме наявність висновку МСЕК або ЛКК закладу охорони здоров`я про те, що особа потребує постійного догляду, та відсутність інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Позивачем до рапорту було надано висновок ЛКК №78 від 30.04.2024, виданий на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка потребує постійного стороннього догляду та медикаментозного лікуваня. Висновок дійсний до 30.04.2025 року.

Суд першої інстанції вірно встановив, що вказаним висновком ЛКК, підтверджено одну з умов на звільнення з військової служби, передбачену абз. 7 п.п. г п. 2 ч. 4 статті 26 Закону.

Також судом першої інстанції вірно було зазначено, що другою необхідною умовою для звільнення із служби під час воєнного стану на підставі вищевказаних обставин є відсутність інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Суд першої інстанції вірно врахував, що позивач у позові не зазначає про відсутність інших осіб, які можуть здійснювати догляд за його матір`ю, доказів відсутності інших осіб, які можуть здійснювати постійний догляд за його хворою матір`ю не надав.

Доводи апеляційної скарги зазначеного не спростовують, оскільки позивачем не було доведено, що до рапорту від 10.05.2024 ним подавались документи про наявність або відсутність інших членів сім`ї, які можуть здійснювати догляд за матір`ю позивача.

Відповідачем оскаржене рішення приймалось на підставі рапорту та доданих документів.

Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Постанова у повному обсязі складена 18 грудня 2024 року.

Головуючий - суддя А.А. Щербак

суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш