Справа № 240/9425/24
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2024 року м. Житомир справа № 240/9425/24

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся представник ОСОБА_1 - адвокат Дзись Андрій Романович із позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови їй у виплаті неотриманих сум пенсій, що підлягала виплаті ОСОБА_2 після здійсненого йому перерахунку пенсії на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20.10.2023 у справі 240/19967/23 і залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області виплатити їй недоодержану її померлим чоловіком ОСОБА_2 пенсію в сумі 153 818,19 грн, нараховану на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20.10.2023 у справі №240/19967/23.

В обґрунтування заявлених позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідач, Пенсійний фонд) вказано, що позивачка після смерті чоловіка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про виплату недоодержаної її чоловіком - ОСОБА_2 пенсії нарахованої на виконання рішення суду, однак отримала відмову у її задоволенні, яка мотивована відсутністю на таку виплату законодавчо обґрунтованих підстав. Отриману відмову позивачка вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки подана виплата таких коштів, відповідно до ст.61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" має здійснюватися не у порядку спадкування, а як члену сім`ї померлого ОСОБА_2 .

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи.

17.05.2024 до суду надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю та необґрунтованістю. Вважає, що така виплата можлива за наявності відповідного фінансування та у разі визнання позивачки стягувачкою у справі, шляхом заміни сторони у справі №240/19967/23.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд вказує наступне.

На виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду №240/19967/23 ОСОБА_2 проведено донарахування пенсії з 01.04.2019, у розмірі 153 818,19 грн.

Проте ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 19.01.2024 та не отримав за життя донараховану на виконання судового рішення пенсію.

ОСОБА_1 , як дружина померлого ОСОБА_2 у порядку ст.61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" звернулася до відповідача із заявою про виплату недоодержаної її чоловіком - ОСОБА_2 пенсії нарахованої на виконання рішення суду, однак отримала відмову у її задоволенні, мотивовану необхідністю визнання її стягувачкою у справі №240/19967/23.

На момент смерті позивачка проживала разом із чоловіком, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Вишевицької сільської ради № 14 від 25.01.2024.

Із отриманою відмовою відповідача позивачка не погоджується, вважає, що має право на отримання пенсії, що підлягала виплаті її померлому чоловіку, а тому звернулася до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вказує наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, та деяких інших осіб визначає Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII (надалі - Закон №2262-ХІІ).

Згідно з частиною другою статті 55 Закону №2262-ХІІ, нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Відповідно до статті 61 Закону №2262-ХІІ суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.

За змістом частини третьої статті 61 Закону №2262-ХІІ, зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до пункту 4 вказаного Порядку, заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

Спірні правовідносини виникли з приводу наявності підстав для отримання позивачкою сум нарахованої, але невиплаченої пенсії її померлого чоловіка.

Як свідчать матеріали справи, на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20.10.2023 у справі №240/19967/23 ОСОБА_2 нарахована, але не виплачена за його життя пенсія у розмірі 153 818,19 грн.

Втім, за наведеними вище приписами статті 61 Закону №2262-ХІІ суми недоодержаної пенсії виплачуються членам сім`ї, які або належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, або які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше шести місяців після смерті пенсіонера.

Під час судового розгляду справи встановлено, що чоловік позивачки помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що спонукало звернення позивачки до відповідача із заявою від 01.02.2024 про виплату недоодержаної ним пенсії.

Тобто ОСОБА_3 звернулася до Пенсійного фонду після смерті чоловіка у межах шестимісячного строку, як того передбачає норма ст.61 Закону №2262-ХІІ.

Таким чином, слід відмітити, що позивачка, як дружина померлого пенсіонера ОСОБА_2 , звернулася до Пенсійного органу за відповідною виплатою не пізніше шести місяців після його смерті, а тому суд дійшов висновку, що вона має право на одержання суми недоодержаної за життя ним пенсії.

З приводу доводів відповідача про можливість отримання позивачем недоотриманої пенсії померлого лише у разі заміни сторони виконавчого провадження суд зазначає таке.

У постанові Верховного Суду від 30.01.2020 у справі №200/10269/19-а сформульований висновок про те, що у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 09.06.2022 у справі № 200/12094/18-а, такий висновок Верховного Суду стосується випадків, коли члени сім`ї пенсіонера або особа, якій забезпечується пенсія у разі втрати годувальника, реалізувала своє право на неодержану пенсію, в порядку, встановленому частиною першою статті 52 Закону № 1058-IV та частиною першою статті 61 Закону №2262-ХІІ, шляхом звернення до територіального органу Пенсійного фонду не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера, проте не отримала таку виплату й оскаржує прийняте суб`єктом владних повноважень рішення з цього питання.

Аналіз викладеного дає підстави для висновку, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонеру з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ, та членів їх сімей, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини, а виплачуються виключно за процедурою, визначеною ч.1 ст. 61 Закону №2262-ХІІ. З огляду на викладене, такі доводи відповідача безпідставні.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Питання про розподіл судових витрат, вирішується судомвідповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 262, 263 КАС України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, буд. 7, м.Житомир,10003. ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті неотриманих сум пенсії, що підлягала виплаті ОСОБА_2 після здійсненого йому перерахунку пенсії на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20.10.2023 у справі 240/19967/23 і залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області виплатити ОСОБА_1 недоодержану її померлим чоловіком ОСОБА_2 пенсію в сумі 153 818 (сто п`ятдесят три тисячі вісімсот вісімнадцять) грн 19 коп, нараховану на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20.10.2023 у справі №240/19967/23.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати у сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст складено: 20 грудня 2024 р.

20.12.24