Справа № 320/30022/23
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2024-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2024 року справа №320/30022/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії,

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі позивач та/або ОСОБА_1 ) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі відповідач та/або ГУ ПФУ у Київській області, пенсійний орган) та просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови в здійсненні перерахунку та виплаті ОСОБА_1 пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, передбаченого статтею 55 Закону України від 28.02.1991 №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022 року, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 27.02.2023;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, передбаченого статтею 55 Закону України від 28.02.1991 №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022 року, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 27.02.2023.

Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача зазначає, що у 2010 році ОСОБА_1 було призначено пенсію за вислугу років на підставі статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Разом з цим представник позивача наголошує, що переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком не можна вважати переведенням з виду на вид в межах одного Закону («Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»). Цей Закон передбачає лише три види пенсії: за віком, по інвалідності, по втраті годувальника. А пенсія за вислугу років була призначена за нормами іншого закону, тому призначення пенсії за віком необхідно вважати первинним призначенням і, відповідно, застосовувати під час її призначення показник середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком.

28.01.2024 в Київському окружному адміністративному суді зареєстровано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі. Представник ГУ ПФУ у Київській області відмічає, що враховуючи положення частини статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 був врахований незмінний показник середньої заробітної плати, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії. Представник відповідача наголосив, що відповідно до частини 2 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2023 році"», якими визначено порядок проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески в розмірі 1,197 (6186,32 х 1,197 = 7405,03), здійснено осучаснення раніше призначених пенсій, у тому числі позивача. Станом на час здійснення осучаснення призначених пенсій розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 складає 4079,69 грн.

За правилами, визначеними в частині 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 від 23.03.2023.

Відповідно до протоколу 4570 від 15.09.2010 позивач 08.09.2010 отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХII, а з 01.08.2019 виплата пенсії за вислугу років призупинена на час роботи за спеціальністю, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років.

27.02.2023 ОСОБА_1 переведено на пенсію за віком.

Як стверджує представник позивача, ОСОБА_1 було подано заяву до ГУ ПФУ у Київській області про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, передбаченого статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2020-2022 роки.

Листом від 11.08.2023 № 1000-0202-8/120955 пенсійний орган повідомив представника позивача, що заява ОСОБА_1 про переведення на пенсію за віком з 27.02.2023 не є первинними призначенням пенсії, за є переведенням на інший вид пенсії, зазначив, з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» розмір пенсійних виплат позивача та відмітив, що підстави для перерахунку пенсії із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2020-2022 роки, відсутні.

ОСОБА_1 категорично не погоджується з діями відповідача, вважає їх протиправними, з огляду на що звернулась до суду з метою їх захисту та відновлення.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Між тим принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Згідно з частиною 1 статті 9 окресленого закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Отже, Законом № 1058-IV визначено три види пенсійних виплат, які можуть бути призначення відповідно до останнього.

Разом з цим статтею 2 Закону «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХII (далі Закон №1788-ХII) регламентовано, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Відповідно до положень статті 6 Закону №1788-ХII особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов`язку.

Також за правилами визначеним у частині 1 статті 10 Закону №1788-ХII пенсійне забезпечення відповідно до цього Закону здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Згідно з положеннями частин 1 та 2 статті 53 Закону №1788-ХII пенсії за вислугу років (крім пенсій працівникам льотно-випробного складу авіації та особам льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотам, штурманам, бортінженерам, бортмеханікам, бортрадистам, льотчикам-наглядачам) і бортоператорам, які виконують спеціальні роботи в польотах) призначаються в розмірах, встановлених статтями 19 і 21 цього Закону для пенсій за віком.

Пенсії обчислюються з середньомісячного заробітку (статті 64-67, 69), одержуваного перед припиненням роботи, яка дає право на пенсію за вислугу років (статті 54 і 55), крім пенсій працівникам льотно-випробного складу та особам льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотам, штурманам, бортінженерам, бортмеханікам, бортрадистам, льотчикам-наглядачам) і бортоператорам, які виконують спеціальні роботи в польотах.

Пенсії обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, що визначається відповідно до статей 65-67 цього Закону, який громадяни одержували перед зверненням за пенсією (ст. 64 Закону №1788-ХII).

Середньомісячний заробіток для обчислення пенсій береться за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд протягом усієї трудової діяльності незалежно від перерв у роботі та за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року до моменту звернення за пенсією. Заробіток за період роботи до 1 липня 2003 року враховується на підставі документів про нараховану заробітну плату (виплати, дохід), виданих у встановленому законодавством порядку, а за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року - за даними персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (ч. 1 ст. 65 Закону №1788-ХII).

Аналіз наведеного дає суду підстави дійти до висновку, що положеннями Закону №1788-ХII унормовано порядок призначення та обчислення такого виду пенсії, як пенсія за вислугу років. Натомість положення Закону № 1058-IV такого виду пенсійних виплат, що можуть бути призначенні на його підставі не містить.

У той же час відповідно до частини 1 статті 27 Закону № 1058-IV розмір пенсії за віком визначається за формулою:

П = Зп ? Кс, де:

П - розмір пенсії, у гривнях;

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Згідно з частиною 1 статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

При цьому частиною 2 статті 40 Закону № 1058-IV, зокрема визначено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn );

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Згідно з положеннями частини 3 статті 45 Закону № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати і набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії (попереднього перерахунку пенсії без урахування перерахунку, передбаченого абзацом п`ятим частини четвертої статті 42 цього Закону) незалежно від перерв у роботі, під час переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена (визначений) частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Отже, частиною 3 статті 45 Закону № 1058-IV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший (пенсії за віком, пенсії по інвалідності та пенсії у зв`язку з втратою годувальника). У такому разі показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії є незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІV.

Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі №577/2457/17, від 10 квітня 2019 року у справі №211/1898/17, від 31 липня 2019 року у справі №720/208/17, від 16 червня 2020 року у справі №127/7522/17.

Винятком із загального правила є перше переведення особи з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, за умови наявності у особи страхового стажу, набутого після виходу на пенсію по інвалідності (попереднього перерахунку пенсії), не менш як 24 місяці.

Суд наголошує, що спірні правовідносини виникли у зв`язку з відмовою пенсійного органу здійснити перерахунок розміру пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2020-2022 роки. При цьому за позицією відповідача застосовувати середню заробітну плату за 2020-2022 роки немає підстав, оскільки в цьому випадку має місце саме переведення з пенсії одного виду на інший, а не призначення пенсії.

У цій справі судом встановлено, що вперше позивачу було призначено пенсію за вислугу років згідно з положеннями Закону №1788-XII з 08.09.2010 (протокол 4570 від 15.09.2010) (т. 1, а.с. 11).

Відповідно до частини 1 статті 51 Закону №1788-ХII пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Аналіз вказаного свідчить про те, що пенсія за вислугу років є спеціальною пенсією для конкретно визначених осіб та не належить до пенсійних виплат, визначених положеннями Закону №1058-ІV.

Суд звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №577/2576/17 сформулювала висновок, що при зверненні особи, якій було призначено пенсію за вислугу років у порядку Закону №1788-XII, до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на підставі Закону №1058-IV має місце саме призначення такого виду пенсії, а не переведення згідно з частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV.

Отже, при обчисленні розміру пенсійної виплати відповідний територіальний орган Пенсійного фонду України має застосувати показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком.

Зазначений висновок суду знайшов послідовне відображення у постановах Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі №127/7522/17, від 18 серпня 2020 року у справі №263/6611/17, від 19 січня 2022 року у справі №528/639/17, від 28 вересня 2022 року у справі №184/886/17, від 29 березня 2023 року у справі №240/4170/19, від 08 лютого 2024 року у справі №500/1216/23 та ін.

Таким чином, при зверненні із заявою до ГУ ПФУ у Київській області після досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV із зменшенням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону України від 28.02.1991 №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон №796-ХІІ) позивач набула право на призначення іншого виду пенсії (за віком) із її новим обчисленням відповідно до приписів статті 40 Закону №1058-IV. Тому при обчисленні розміру пенсійної виплати відповідач має застосувати показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення із заявою за призначенням пенсії за віком, тобто за 2020-2022 роки, як того вимагає частина 2 статті 40 Закону №1058-ІV.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції вперше у рішенні від 16.12.1974 у справі «Miller v. Austria», де Суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні «Gaygusuz v. Austria» від 16 вересня 1996 року, якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

Беручи до уваги викладене, суд вважає, що ГУ ПФУ у Київській області відмовляючи позивачу в здійсненні перерахунку та виплаті пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, передбаченого статтею 55 Закону України від 28.02.1991 №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022 року, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 27.02.2023 діяв протиправно. Відтак, наявні правові підстави для задоволення позовних вимог та, як наслідок, з огляду на похідний характер позовних вимог задоволенню також підлягають вимоги про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу, починаючи з 27.02.2023, з урахуванням раніше проведених виплат.

Отже адміністративний позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Згідно із частиною 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач звільнена від сплати судового збору, а матеріали справи не містять в собі доказів понесення відповідачем судових витрат, тому відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

Керуючись статтями 241-243, 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови в здійсненні перерахунку та виплаті ОСОБА_1 пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, передбаченого статтею 55 Закону України від 28.02.1991 №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022 року, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 27.02.2023.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, передбаченого статтею 55 Закону України від 28.02.1991 №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022 року, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 27.02.2023, з урахуванням раніше проведених виплат.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кушнова А.О.