Справа № 727/12884/24
Суддя: Чебан В. М.
Дата ухвалення: 2024-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/727/105/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Чебан В.М.

при секретарі Бружа В.М.

розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Олійнич Юрій Васильович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Олійнич Ю.В. звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови про адміністративне правопорушення до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 , посилаючись на те, що 10 червня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення №2334, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн.

Зазначає, що згідно змісту вищевказаної постанови по справі про адміністративне правопорушення №2334 від 10 червня 2024 року, вбачається, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 в процесі розгляду адмінматеріалів було встановлено, що ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним, всупереч встановленим чинним законодавством вимогам правил військового обліку, знаходячись 30.05.2024 року в приміщені ІНФОРМАЦІЯ_2 АДРЕСА_1 , відмовився від проходження медичного огляду за направленням начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 30.05.2024 року, чим своїми протиправними винними діями (бездіяльністю) ОСОБА_3 порушив вимоги абзацу 3 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 25.03.1992 року №2232, що призвело до порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Зазначене адміністративне правопорушення вчинене ним в особливий період. Вказаним, начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 було інкриміновано ОСОБА_1 вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КпАП України.

Представник позивача вважає, що вищевказана постанова по справі про адміністративне правопорушення №2334 від 10 червня 2024 року, що була винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки не відповідає фактичним обставинам, що мали місце 30.05.2024 року в приміщені ІНФОРМАЦІЯ_2 АДРЕСА_1 .

Стверджує, що 30 травня 2024 року близько 12:00 години ОСОБА_1 примусово було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 за нібито вчинення ним якогось правопорушення.

Вказує, що після доставки до ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 одразу ж було видано направлення на проходження військово-лікарської комісії для визначення придатності до військової служби під час мобілізації.

Стверджує, що 30.05.2024 року ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження зазначеної військово-лікарської комісії, а лише просив видати йому таке направлення на інший день, оскільки при ньому не було його медичної документації, яка згідно «Положенням про військово-лікарську комісію в Збройних Силах України» мала бути при ньому.

Вказує, що працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 було порушено процедуру огляду ОСОБА_1 , оскільки останні, в порушення вимог закону, не вручили останньому повістку для проходження зазначеного медичного огляду.

Стверджує, що форма виданого працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 направлення на проходження військово-лікарської комісії для визначення придатності до військової служби під час мобілізації не відповідає вимогам закону, оскільки зазначене направлення не містить в собі обов`язкові реквізити, зокрема не містить кутовий штамп відповідного ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також підпису начальника зазначеного ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім цього, вказує, що позивачем ОСОБА_1 був пропущений передбачений законом строк на оскарження вищевказаної спірної постанови про адміністративне правопорушення №2334 від 10 червня 2024 року з поважних та незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку із тим, що останній отримав вищевказану копію спірної постанови лише 07.11.2024 року.

На снові викладеного, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Олійнич Ю.В. просить суд поновити пропущений позивачем строк на оскарження спірної постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 по справі про адміністративне правопорушення №2334 від 10 червня 2024 року; визнати протиправною та скасувати винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 постанову про адміністративне правопорушення №2334 від 11 червня 2024 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП; провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Олійнич Ю.В. в судове засідання не з`явились, однак згідно спрямованої до суду заяви підтримують поданий ними адмінпозов в повному обсязі та просять суд його задовольнити; справу просять суд розглянути без їх участі.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 в судове засідання не з`явився, хоча неодноразово належним чином повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення судового засідання від них до суду не надходило, у зв`язку із чим суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність. При цьому, відзив на адміністративний позов від представника відповідача до суду також не надходив.

Згідно з ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання учасників справи, яких належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Зі змісту оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення №2334 від 10 червня 2024 року, вбачається, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 було інкриміновано ОСОБА_1 те, що він будучи військовозобов`язаним, всупереч встановленим чинним законодавством вимогам правил військового обліку, знаходячись 30.05.2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 АДРЕСА_1 , відмовився від проходження медичного огляду за направленням начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 30.05.2024 року. Видача направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією визначено додатком 11 постанови КМУ №560 від 16.05.2024 року, Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, а також Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних силах України, що затверджена наказом Міністерства оборони України №402 від 14.08.2008 року. Вказаним, ОСОБА_1 своїми протиправними винними діями (бездіяльністю) порушив вимоги абзацу 3 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 25.03.1992 року №2232, що призвело до порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Зазначене адміністративне правопорушення вчинене ним в особливий період. Вказаним, начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 було інкриміновано ОСОБА_1 вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КпАП України. (а.с.9).

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.210-1 КпАП України адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною 3 ст. 210-1 КпАП України передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

За змістом ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.

Відповідно до абз. 3 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» вбачається, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.

Відповідно до п.1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою КМУ №154 від 23 лютого 2022 року, вбачається, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

При цьому, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з введенням на території України воєнного стану та подальшої мобілізації громадян України, серед іншого встановлено Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Відповідно до п. 74 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» №560 від 16 травня 2024 року, вбачається, що резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.

Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.

Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

Разом з тим, доказів на підтвердження вручення працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 направлення на проходження військово-лікарської комісії, а також роз`яснення останньому під особистий підпис законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду, представником відповідача суду надано не було.

Відзив на адміністративний позов з долученим до нього матеріалами справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП представником відповідача суду так і не було надано, в тому числі й копію вищевказаного направлення на проходження військово-лікарської комісії, копію Журналу реєстрації направлень на військово-лікарську комісію, Акту про відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду, тощо.

Таким чином, суд приходить до висновку, що будь-яких доказів вчинення позивачем зазначеного у спірній постанові адміністративного правопорушення представником відповідача суду надано не було.

Водночас, пунктом першим статті 247 КУпАП визначено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно положень частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, на відповідача як на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення.

Разом з тим, на виконання вимог ст. 77 КАС України, представником відповідача суду не надано жодних доказів, які б підтверджували обставини, що зазначені у вищевказаній спірній постанові по справі про адміністративне правопорушення №2334 від 10 червня 2024 року.

При цьому, сама по собі постанова про адміністративне правопорушення не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08 липня 2020 року у справі № 177/525/17.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що представником відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 не було доведено вину позивача ОСОБА_1 у вчиненні останнім інкримінованого йому відповідачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

При цьому, суд вважає поважними причини пропуску позивачем 10-ти денного строку на оскарження вищевказаної спірної постанови по справі про адміністративне правопорушення №2334 від 10 червня 2024 року, виходячи з того, що позивач ОСОБА_1 отримав копію спірної постанови лише 07.11.2024 року.

Так, відповідно до копії конверту АТ «Укрпошта» (а.с.32), вбачається, що позивач ОСОБА_1 отримав копію спірної постанови про адміністративне правопорушення №2334 від 10 червня 2024 року - 07.11.2024 року.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним на підставі ст.121 КАС України поновити позивачу строк для звернення до суду з вказаним позовом про оскарження вищезазначеної спірної постанови.

За наведених обставин, позов ОСОБА_1 слід задовольнити, оскаржувану постанови про адміністративне правопорушення №2334 від 10 червня 2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 - скасувати, а справу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП - закрити.

Керуючись ст.ст. 5-11, 13-16, 77, 120, 242-246, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Поновити пропущений позивачем ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Олійнич Юрій Васильович, строк на оскарження постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 про адміністративне правопорушення №2334 від 10 червня 2024 року.

Адміністративний позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Олійнич Юрій Васильович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову про адміністративне правопорушення №2334 від 10 червня 2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП скасувати.

Закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні при проголошенні рішення в той же строк з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: