Справа № 200/22/23
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2024-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2024 року Справа№200/22/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кравченко Т.О.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

04 січня 2023 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі відповідач, ГУНП в Донецькій області), надісланий через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» 03 січня 2023 року, в якому, з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 10 січня 2023 року, позивач просила:

1. визнати протиправними (неправомірними) дії ГУНП в Донецькій області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 :

1.1 індексації грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 30 листопада 2017 року;

1.2 підвищення посадового окладу за роботу в гірській місцевості за період з 24 березня 2022 року по 19 вересня 2022 року;

1.3 грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій за 2022 рік в кількості 14 діб;

1.4 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як одинокій матері за 2022 рік в кількості 10 діб;

1.5 грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної оплачуваної відпустки за 2015, 2021 роки у кількості 20 діб;

1.6 в повному обсязі компенсації за 64 доби невикористаних відпусток, сплачених відповідно до наказу про звільнення;

1.7 додаткової доплати до грошового забезпечення у розмірі 50% грошового забезпечення за виконання службових обов`язків в умовах дії карантину, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року № 375 «Деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни» (далі Постанова КМУ № 375);

1.8 надбавки до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень за період з листопада 2015 року по травень 2016 року включно;

1.9 доплати за службу в нічний час за період з листопада 2015 року по листопад 2021 року;

1.10 доплати за службу в надурочний час за період з 07 листопада 2015 року по 26 травня 2016 року;

1.11 грошової винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 07 листопада 2015 року по 30 квітня 2016 року;

2. зобов`язати ГУНП в Донецькій області здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1

2.1 частину невиплаченого грошового забезпечення за період з 24 березня 2022 року по 19 вересня 2022 року, врахувавши при розрахунку підвищення посадового окладу за роботу в гірській місцевості, на новоутворений оклад нарахувати решту надбавок і доплат, врахувавши виплачену частину компенсації;

2.2 частину невиплаченої компенсації за сплачені 64 доби невикористаної відпустки, з обов`язковим включенням при розрахунку до розміру грошового забезпечення підвищення посадового окладу за роботу в гірській місцевості, індексації та додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова КМУ № 168), врахувавши виплачену частину компенсації;

3. зобов`язати ГУНП в Донецькій області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1

3.1 кошти у якості індексації грошового забезпечення за період часу з 07 листопада 2015 року по 30 листопада 2017 року включно, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) листопад 2015 року;

3.2 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2022 рік в кількості 14 діб, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення 30 вересня 2022 року, з обов`язковим включенням при розрахунку до розміру грошового забезпечення підвищення посадового окладу за роботу в гірській місцевості, індексації та додаткової щомісячної винагороди, передбаченої Постановою КМУ № 168;

3.3 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як одинокій матері за 2022 рік в кількості 10 діб, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення 30 вересня 2022 року, з обов`язковим включенням при розрахунку до розміру грошового забезпечення підвищення посадового окладу за роботу в гірській місцевості, індексації та додаткової щомісячної винагороди, передбаченої Постановою КМУ № 168;

3.4 грошову компенсацію за невикористані дні щорічних основних оплачуваних відпусток за 2015 та 2021 роки у кількості 20 діб, виходячи з грошового забезпечення, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі Постанова КМУ № 100), з обов`язковим включенням при розрахунку до розміру грошового забезпечення підвищення посадового окладу за роботу в гірській місцевості, індексації та додаткової щомісячної винагороди, передбаченої Постановою КМУ № 168;

3.5 додаткову доплату до грошового забезпечення у розмірі 50% грошового забезпечення за виконання службових обов`язків в умовах дії карантину, встановлену Постановою КМУ № 375, за період з березня 2021 року по жовтень 2021 року в сумі 4 628,50 грн;

3.6 надбавки до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень за період з листопада 2015 року по травень 2016 року включно;

3.7 доплати за службу в нічний час у розмірі 35% посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час за кількість 200 годин за період часу з листопада 2015 по листопад 2021 року включно;

3.8 доплати за службу в надурочний час за період з 07 листопада 2015 року по 26 травня 2016 року;

3.9 в повному обсязі грошову винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 07 листопада 2015 року по 30 квітня 2016 року;

4. стягнути на користь ОСОБА_1 з ГУНП в Донецькій області

4.1 частину невиплаченого грошового забезпечення, нарахованого за період з 24 березня 2022 року по 19 вересня 2022 року, з урахуванням підвищення посадового окладу за роботу в гірській місцевості та вже виплаченої частини, в сумі 12 047,10 грн;

4.2 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2022 роки у кількості 14 діб, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення 30 вересня 2022 року, з обов`язковим включенням при розрахунку до розміру грошового забезпечення підвищення посадового окладу за роботу в гірській місцевості, індексації та додаткової щомісячної винагороди, передбаченої Постановою КМУ № 168, в сумі 20 604,22 грн;

4.3 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як одинокій матері за 2022 рік в кількості 10 діб, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення 30 вересня 2022 року, з обов`язковим включенням при розрахунку до розміру грошового забезпечення підвищення посадового окладу за роботу в гірській місцевості, індексації та додаткової щомісячної винагороди, передбаченої Постановою КМУ № 168, в сумі 14 717,30 грн;

4.4 грошову компенсацію за невикористані дні щорічних основних оплачуваних відпусток за 2015 та 2021 роки у кількості 20 діб, виходячи з грошового забезпечення, відповідно до Постанови КМУ № 100, з обов`язковим включенням при розрахунку до розміру грошового забезпечення підвищення посадового окладу за роботу в гірській місцевості, індексації та додаткової щомісячної винагороди, передбаченої Постановою КМУ № 168, в сумі 23 887,77 грн;

4.5 частину невиплаченої компенсації з виплаченої за 64 доби невикористаної відпустки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення 30 вересня 2022 року, з обов`язковим включенням при розрахунку до розміру грошового забезпечення підвищення посадового окладу за роботу в гірській місцевості, індексації та додаткової щомісячної винагороди, передбаченої Постановою КМУ № 168, та з урахуванням виплаченої частини компенсації, в сумі 69 709,28 грн;

4.6 додаткову доплату до грошового забезпечення у розмірі 50% грошового забезпечення за виконання службових обов`язків в умовах дії карантину, встановлену Постановою КМУ № 375, за період з березня 2021 року по жовтень 2021 року в сумі 4 900,28 грн;

4.7 надбавку за роботу в умовах режимних обмежень за період наявності у неї допуску до державної таємниці за період часу з листопада 2015 року по травень 2016 року включно у сумі 2 448,00 грн;

4.8 грошову винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 07 листопада 2015 року по 30 квітня 2016 року в сумі 17 230,93 грн.

Заяви, клопотання учасників справи. Процесуальні дії у справі.

09 січня 2023 року суд постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Позивач усунула недоліки позовної заяви.

13 січня 2023 року суд постановив ухвалу про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі; вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; встановив строк для подання заяв по суті справи; задовольнив клопотання позивача та витребував у відповідача докази.

Про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі сторони повідомлені в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС).

31 січня 2023 року суд постановив ухвалу, якою задовольнив клопотання відповідача та продовжив йому строк для подання відзиву на позовну заяву та витребуваних доказів.

З клопотанням про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін учасники справи до суду не зверталися, а тому на підставі ч. 5 ст. 260 КАС справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 8 ст. 262 КАС при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Як на час прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі, так і на час розгляду справи по суті триває широкомасштабна військова агресія російської федерації проти України, яка слугувала підставою для введення в Україні з 24 лютого 2022 року 05 години 30 хвилин воєнного стану Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України про введення воєнного стану».

Указом Президента України від 28 жовтня 2024 року № 740/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 29 жовтня 2024 року № 4024-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану продовжений з 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 року строком на 90 діб.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що в період з 07 листопада 2015 року по 30 вересня 2022 року проходила службу в ГУНП в Донецькій області.

Наказом ГУНП в Донецькій області від 28 вересня 2022 року № 432о/с звільнена зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VІІІ «Про Національну поліцію» (далі Закон № 580) (за власним бажанням) 30 вересня 2022 року.

Вважаючи, що під час проходження служби в поліції відповідач не в повному обсязі нараховував і виплачував їй грошове забезпечення, позивач звернулася до суду з цим позовом.

1. Щодо індексації грошового забезпечення.

Позивач зазначила, що за період з 07 листопада 2015 року по 30 листопада 2017 року їй не нарахована і не виплачена індексація грошового забезпечення.

Покликалася на ч. 5 ст. 94 Закону № 580, Закон України від 03 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі Закон № 1282), Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, (далі Порядок № 1078) і доводила, що має право на індексацію грошового забезпечення, в тому числі за період з 07 листопада 2015 року по 30 листопада 2017 року.

Просила визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті індексації грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 30 листопада 2017 року включно та зобов`язати його нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за цей період із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації (базового місяця) листопад 2015 року.

2. Щодо підвищення посадового окладу за роботу в гірській місцевості.

Позивач вказувала на те, що в період з 24 березня 2022 року по 19 вересня 2022 року вона несла службу в Надвірнянському районному відділі поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області (далі Надвірнянський РВП ГУНП в Івано-Франківській області) в м. Надвірна Івано-Франківської області.

Місто Надвірна належить до гірських населених пунктів відповідно до Закону України від 15 лютого 1995 року № 56/95-ВР «Про статус гірських населених пунктів в Україні» (далі Закон № 56/95-ВР) та Переліку населених пунктів, яким відповідно до Закону України «Про статус гірських населених пунктів України» надається статус гірських, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 серпня 1995 року № 647, (далі Перелік № 647).

Зазначила, що наявність у неї статусу особи, яка працювала в гірський місцевості, підтверджена відповідним посвідченням серії НОМЕР_1 .

Покликалася на п. 2 розділу ІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за № 669/28799, (далі Порядок № 260) і доводила, що має право на підвищення посадового окладу на 25% за службу на території населеного пункту, якому наданий статус гірського.

Однак в період з березня 2022 року по вересень 2022 року включно відповідач нараховував і виплачував їй грошове забезпечення без урахування підвищення посадового окладу за службу в гірській місцевості, що мало наслідком не лише неправильне визначення розміру посадового окладу, а й інших складових грошового забезпечення (надбавок, доплат, компенсацій).

Спираючись на п. 4 ч. 10 ст. 62, ч. ч. 1, 2 ст. 94 Закону № 580, п. 3 розділу І, п. п. 2, 3, 4 розділу ІІ Порядку № 260, постанову Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі Постанова КМУ № 988), позивач доводила, що за період з березня 2022 року по вересень 2022 року включно відповідач повинен був нарахувати їй грошове забезпечення з урахуванням підвищеного посадового окладу на 25% за службу на території гірського населеного пункту, а обчислення решти надбавок і доплат проводити виходячи з підвищеного посадового окладу.

За розрахунком позивача, за спірний період відповідач мав нарахувати їй грошове забезпечення в сумі 16 252,44 грн і після відрахування податків і зборів виплатити 16 008,65 грн.

При цьому позивач виходила з такого:

1. посадовий оклад (додаток 1 до Постанови КМУ № 988) 2 400,00 грн; підвищення посадового окладу за роботу в гірський місцевості 25% посадового окладу 600,00 грн; оклад за спеціальне звання (додаток 11 до Постанови КМУ № 988) 2 000,00 грн; надбавка за вислугу років 40% від (посадовий оклад + підвищення посадового окладу + оклад за спеціальне звання) 2 000,00 грн; надбавка за специфічні умови проходження служби 40% від (посадовий оклад + підвищення посадового окладу + оклад за спеціальне звання + надбавка за вислугу років) 2 800,00 грн; премія 40% від ((посадовий оклад + підвищення посадового окладу + оклад за спеціальне звання) + 40% надбавка за вислугу років + 40% надбавка за специфічні умови проходження служби) 4 289,87 грн; індексація 2 162,57 грн;

2. 2 400,00 грн (посадовий оклад) + 600,00 грн (25% підвищення посадового окладу) + 2 000,00 грн (оклад за спеціальне звання) + 2 000,00 грн (надбавка за вислугу років) + 2 800,00 грн (надбавка за специфічні умови проходження служби) + 2 162,57 грн (премія) + 2 563,60 грн (індексація) = 16 252,44 грн;

3. за період з березня 2022 року по вересень 2022 року включно виплачено грошове забезпечення в сумі 14 000,80 грн на місяць;

4. невиплачена частина місячного грошового забезпечення становить 2 007,85 грн (16 008,65 грн (належало до виплати) 14 000,85 грн (фактично виплачено)); сума недоплаченого грошового забезпечення за період з березня 2022 року по вересень 2022 року становить 12 074,10 грн (2 007,85 грн (невиплачена частина грошового забезпечення) / 30 календарних днів х 180 календарних днів).

Просила визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті грошового забезпечення з урахуванням підвищення посадового окладу за службу в гірській місцевості та зобов`язати його провести перерахунок та нарахування грошового забезпечення з урахуванням підвищеного посадового окладу 25% за службу в гірській місцевості і нарахуванням на новоутворений підвищений посадовий оклад решти доплат та надбавок, а також стягнути з відповідача невиплачену частину грошового забезпечення за період з 24 березня 2022 року по 19 вересня 2022 року в розмірі 12 047,10 грн.

3. Щодо компенсації за невикористані відпустки.

Позивач зазначила, що в наказі від 28 вересня 2022 року № 432о/с ГУНП в Донецькій області визначило кількість невикористаних нею днів відпустки 64 доби, в тому числі 34 доби щорічної відпустки за 2022 рік; 10 днів за 2019 рік, 10 днів за 2020 рік, 10 днів за 2021 рік додаткової відпустки як одинокій матері.

Між тим, згідно з довідками відділу кадрового забезпечення Покровського РУП від 31 жовтня 2022 року № 19116/301 і Управління кадрового забезпечення ГУНП в Донецькій області від 23 листопада 2022 року № 3125/12/03-2022 на день звільнення позивач не використала щорічну відпустку (34 доби за 2022 рік, 17 діб за 2021 рік, 3 доби за 2015 рік), додаткову відпустку як одинокій матері (10 діб за 2019 рік, 10 діб за 2020 рік, 10 діб за 2021 рік, 10 діб за 2022 рік) та додаткову відпустку як учаснику бойових дій (14 діб за 2022 рік).

Позивач зазначила, що при звільненні їй виплачена компенсація лише за 64 доби невикористаної відпустки (34 доби щорічної відпустки та 30 діб додаткової відпустки як одинокій матері за 2019-2021 роки). Компенсація обчислена із суми місячного грошового забезпечення, у складі якого враховані посадовий оклад, надбавка за стаж служби в поліції, надбавка за специфічні умови проходження служби та премія; сума компенсації склала 24 481,42 грн.

Наголосила, що компенсація за невикористані 64 доби відпустки нарахована із суми місячного грошового забезпечення, обчисленого без урахування підвищення посадового окладу за роботу в гірський місцевості, індексації та додаткової винагороди, тобто не в повному обсязі. Компенсація за невикористані 44 доби відпустки (14 діб додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2022 рік, 10 діб додаткової відпустки як одинокій матері за 2022 рік, 3 доби і 17 діб щорічної відпустки за 2015 і 2021 роки), взагалі не нарахована і не виплачена.

Позивач покликалася на ст. 45 Конституції України, ст. ст. 4, 10, 16-2, 19, 20, 24 Закону України від 15 листопада 1996 року № 504/96-ВР «Про відпустки» (далі Закон № 504/96-ВР), ст. 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закон № 3551), ст. 1 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» (далі Закон № 2402), ч. 1 ст. 6 Сімейного кодексу України (далі СК України), ст. 83 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України), ст. ст. 59, 60, 92, 93, 94 Закону № 580, п. 8 розділу ІІІ Порядку № 260 і доводила, що при звільненні відповідач повинен був виплатити їй компенсацію за всі невикористані дні відпусток.

Просила визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати їй компенсації за 10 днів невикористаної додаткової відпустки як одинокій матері за 2022 рік, за 14 днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2022 рік, за 3 доби невикористаної щорічної відпустки за 2015 рік, за 17 діб невикористаної щорічної відпустки за 2021 рік та зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити таку компенсацію.

Також позивач висловлювала незгоду з розміром виплаченої компенсації за невикористані 64 доби відпустки.

Зазначила, що при нарахуванні компенсації у складі місячного грошового забезпечення відповідач не врахував підвищення посадового окладу за роботу в гірський місцевості, (що призвело до неправильного визначення розміру надбавок і доплат), а також не врахував індексацію та додаткову щомісячну винагороду.

На підставі п. 3 розділу І, п. п. 2, 3, 4 розділу II, п. 8 розділу ІІІ Порядку № 260, п. 1 Постанови КМУ № 988 позивач доводила, що оскільки з березня 2022 року по вересень 2022 року включно вона несла службу на території гірського населеного пункту, то грошова компенсація за невикористану відпустку мала обчислюватись із грошового забезпечення, у складі якого враховано підвищення посадового окладу за роботу в гірській місцевості, а на новоутворений посадовий оклад мали бути нараховані надбавки і доплати.

Спираючись на норми Закону № 1282 і Порядку № 1078, позивач доводила, що у складі місячного грошового забезпечення, з якого обчислюється компенсація, мала бути врахована індексація.

Також у місячному грошовому забезпеченні, з якого обчислюється компенсація, мала бути врахована додаткової винагороди, установлена їй наказом ГУНП в Донецькій області на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова КМУ № 168).

На переконання позивача, компенсація за невикористану відпустку мала бути обчислена таким чином:

- відповідно до п. 3 розділу І, п. п. 2, 3, 4 розділу ІІ, пп. 8 п. 8 розділу ІІІ Порядку № 260, п. 1 Постанови КМУ № 988 нарахування компенсації проводиться із грошового забезпечення, у складі якого враховано підвищення посадового окладу за роботу в гірській місцевості, який утворив новий розмір посадового окладу, а на підвищений посадовий оклад мають бути нараховані інші доплати і надбавки;

- розмір компенсації обчислюється, виходячи з місячного грошового забезпечення, право на отримання якого позивач мала на день звільнення, тобто на вересень 2022 року, (посадовий оклад + 25% підвищення посадового окладу за роботу в гірській місцевості + оклад за спеціальним званням + надбавка за стаж служби в поліції 40% + надбавка за специфічні умови проходження служби 40% + премія 35,093% + індексація + додаткова винагорода за Постановою КМУ № 168):

посадовий оклад (додаток 1 до Постанови КМУ № 988) 2 400,00 грн;

підвищення посадового окладу за роботу в гірській місцевості 25% від посадового окладу 380,00 грн (за період з 01 по 19 вересня 2022 року);

оклад за спеціальним званням (додаток 11 до Постанови КМУ № 988) 2 000,00 грн;

надбавка за стаж служби в поліції 40% від (посадовий оклад + підвищення посадового окладу + оклад за спеціальним званням) 1 912,00 грн;

надбавка за специфічні умови проходження служби 40% від (посадовий оклад + підвищення посадового окладу + оклад за спеціальним званням + надбавка за стаж служби в поліції) 2 676,80 грн;

премія 35,093% від (посадовий оклад + підвищення посадового окладу + оклад за спеціальним званням + надбавка за стаж служби в поліції + надбавка за специфічні умови проходження служби) 3 287,79 грн;

індексація 2 563,60 грн;

додаткова щомісячна винагорода за Постановою КМУ № 168 30 000,00 грн;

всього 45 220,19 грн, після утримання податків і зборів 44 151,89 грн;

- сума компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2022 рік мала становити 20 604,22 грн (44 151,89 грн / 30 календарних днів х 14 календарних днів);

- сума компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як одинокій матері за 2022 рік мала становити 14 717,30 грн (44 151,89 грн / 30 календарних днів х 10 календарних днів);

- сума невиплаченої частини компенсації за 64 доби становить 69 709,28 грн ((44 151,89 грн / 30 календарних днів х 64 календарні дні) 24 481,42 грн (фактично виплачена компенсація)).

Позивач виходила з того, що компенсація за невикористані дні відпустки за минулі роки розраховується з урахуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, (далі Порядок № 100), тобто виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю виплати компенсації за невикористані відпустки.

За розрахунком позивача, за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю, в якому належало виплатити компенсацію за всі невикористані дні відпусток, її середньоденна заробітна плата становить 1 194,39 грн (360 705,40 грн (сума заробітної плати за 12 місяців без врахування виплат одноразового характеру) / 302 (календарні дні без врахування святкових та вихідних днів)).

Як наслідок, компенсація за 20 днів невикористаної щорічної відпустки за 2015 і 2021 роки має становити 23 887,77 грн (1 194,39 грн х 20 днів).

Просила визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті грошової компенсації за 10 днів невикористаної додаткової відпустки як одинокій матері за 2022 рік в сумі 14 717,30 грн; за 14 днів невикористаної додаткової відпуски як учаснику бойових дій за 2022 рік в сумі 20 604,22 грн; за 3 дні невикористаної щорічної основної відпустки за 2015 рік та 17 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2021 рік в сумі 23 887,77 грн. Також позивач просила визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у невиплаті частини грошової компенсації за невикористані 64 дні відпусток в сумі 69 709,28 гр. Зобов`язати його нарахувати та виплатити вказані суми компенсації, з урахуванням при розрахунку підвищення посадового окладу за роботу в гірській місцевості, (на який нарахувати решту доплат і надбавок), індексації та додаткової винагороди.

4. Щодо доплати за виконання службових обов`язків в умовах дії карантину.

Позивач зазначила, що в період з березня 2021 року по жовтень 2021 року була задіяна у заходах, спрямованих на запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, під час яких відбувався контакт з населенням в період дії карантину, що відображено в книгах нарядів та щотижневих графіках служби.

Згідно з довідками ГУНП в Донецькій області від 17 жовтня 2022 року № 18236/301-2022, від 24 жовтня 2022 року № 18787/301-2022, від 27 жовтня 2022 року № 18946/301-2022 книги нарядів та графіки чергувань знищені.

Однак разом з листом від 09 листопада 2022 року ГУНП в Донецькій області вибірково надало копії книг нарядів, зміст яких свідчить про її залучення до виконання заходів, спрямованих на запобігання поширення на території України коронавірусної хвороби COVID-19, 06 березня 2021 року, 12 березня 2021 року, 19 березня 2021 року, 26 березня 2021 року, 27 березня 2021 року, 05 квітня 2021 року, 13 квітня 2021 року, 08 травня 2021 року, 14 травня 2021 року, 04 червня 2021 року, 02 липня 2021 року, 15 липня 2021 року, 20 липня 2021 року, 26 липня 2021 року, 24 серпня 2021 року, 06 вересня 2021 року, 20 вересня 2021 року, 11 жовтня 2021 року, 12 жовтня 2021 року, 13 жовтня 2021 року, 30 жовтня 2021 року 21 доба.

Незважаючи на це, за період з травня 2021 року по жовтень 2021 року додаткова доплата до грошового забезпечення за виконання службових обов`язків в умовах карантину їй не нарахована і не виплачена.

Позивач покликалася на постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року № 375 «Деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Держаної митної служби, осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни» (далі Постанова КМУ № 375), від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (далі Постанова КМУ № 211), від 29 квітня 2020 року № 342 «Про визначення переліку посад працівників, службових і посадових осіб, щодо яких не застосовується обмеження під час нарахування заробітної плати, грошового забезпечення у квітні 2020 р. та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARSCoV-2» (далі Постанова КМУ № 342), від 10 червня 2020 року № 485 «Про виділення коштів для здійснення доплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення, медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2», (далі Постанова КМУ № 485) і доводила, що має право на додаткову доплату до грошового забезпечення за виконання службових обов`язків в умовах дії карантину.

За розрахунком позивача, сума такої доплати мала становити 4 900,28 грн (14 000,80 грн (середнє грошове забезпечення) / 30 діб х 0,5% х 21 день, впродовж яких вона була задіяна до виконання заходів, спрямованих на запобігання поширення на території України коронавірусної хвороби COVID-19).

Просила визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті їй в повному обсязі додаткової доплати до грошового забезпечення у розмірі 50% грошового забезпечення за виконання службових обов`язків в умовах дії карантину, встановленої Постановою КМУ № 375, та зобов`язати його нарахувати та виплатити цю доплату за період з березня 2021 року по жовтень 2021 року сумі 4 628,50 грн.

5. Щодо надбавки за роботу в умовах режимних обмежень.

Позивач вказувала на те, що працівникам Красноармійського відділу поліції ГУНП в Донецькій області була встановлена надбавка за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% посадового окладу.

Зазначила, що в період з листопада 2015 року по травень 2016 року обіймала посаду оперуповноваженого Красноармійського відділу поліції ГУНП в Донецькій області, мала доступ до державної таємниці, проте надбавка за роботу в умовах режимних обмежень їй не нараховувалась і не виплачувалась.

Відповідач відмовив у наданні копій подань про встановлення їй надбавки за роботу в умовах режимних обмежень, обґрунтувавши це тим, що довідки про надання допуску до державної таємниці, облікові картки форми 6, накази про надання допуску та доступу до державної таємниці разом з письмовими зобов`язаннями, журнали обліків, накази щодо встановлення та виплати надбавки за роботу в умовах режимних обмежень знищені.

Позивач доводила, що має право на надбавку за роботу в умовах режимних обмежень, оскільки за посадою оперуповноваженого на неї були покладені обов`язки не розголошувати відомості, що становлять державну та іншу таємницю, що охороняється законом, інформацію про приватне життя особи та інші відомості, здобуті при розслідуванні кримінальних правопорушень; здійснювати розшукові та негласні розшукові дії; організовувати агентурно-оперативну роботу; активно використовувати джерела агентурної інформації, оперативно-технічних заходів; поводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії.

Зазначила, що в період з 2015 року по травень 2016 року її посадовий оклад становив 2 400,00 грн, а тому відповідач мав нарахувати та виплатити їй надбавку за роботу в умовах режимних обмежень за цей період в сумі 2 448,00 грн (2 400,00 грн х 0,15% х 6 місяців 24 дні).

При цьому позивач покликалась на ст. ст. 22, 23, 27, 30 Закону України від 21 січня 1994 року № 3855-ХІІ «Про державну таємницю» (далі Закон № 3855), п. п. 1, 2, 5 Положення про види, розміри і порядок надання компенсацій громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 року № 414, (далі Положення № 414), і наголошувала, що виплата надбавки у відповідному розмірі до посадового окладу особі, яка працює в умовах режимних обмежень, здійснюється на підставі наказу керівника відповідного органу, у якому особа працює/проходить службу; необхідною умовою отримання компенсації у зв`язку з виконанням робіт, які передбачають доступ до державної таємниці, є наявність у особи допуску до державної таємниці, (на підставі якого надається доступ до державної таємниці), а також виконання робіт/завдань та/або посадових обов`язків, які вимагають доступу до державної таємниці чи з огляду на поставлені завдання передбачають виникнення необхідності у такому доступі. Зазначила, що відсутність допуску до державної таємниці у оперуповноваженого унеможливлює виконання ним службових обов`язків, а знищення відповідачем оригіналів документів не може бути підставою для позбавлення її надбавки за роботу в умовах режимних обмежень.

Просила визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті надбавки за роботу в умовах режимних обмежень за період наявності допуску до державної таємниці з 07 листопада 2015 року по 31 травня 2016 року включно та стягнути з відповідача таку надбавку в сумі 2 448,00 грн.

6. Щодо доплати за службу в нічний час.

Позивач доводила, що на підставі п. 11 розділу ІІ Порядку № 260 має право на доплату за службу в нічний час.

Зазначила, що згідно з довідкою сектору інформаційної підтримки Покровського РУП ГУНП в Донецькій області від 24 жовтня 2022 року № 18769/301-2022 в період з 2016 року по 2022 рік включно вона не несла службу в нічний час; в довідці Покровського РУП ГУНП в Донецькій області від 27 жовтня 2022 року № 18949/301/01-2022 зазначено, що вона несла службу в добовому наряді лише 2 рази.

Однак разом з листом від 09 листопада 2022 року ГУНП в Донецькій області вибірково надало копії книг нарядів, зміст яких свідчить про те, що вона неодноразово була задіяна у добових нарядах і нічних змінах.

Позивач зауважила, що неналежне виконання керівником підрозділу інформаційної підтримки Покровського РУП ГУНП в Донецькій області обов`язків щодо обліку відпрацьованого нею робочого часу не може слугувати підставою для позбавлення її права на отримання доплати за службу в нічний час.

Доводила, що відповідач мав нарахувати та виплатити їй доплату за службу у нічний час за 200 годин за період з листопада 2015 року по листопад 2021 року, в тому числі за 8 годин з 09:00 03 серпня 2015 року до 09:00 04 серпня 2015 року; 8 годин з 09:00 17 серпня 2015 року до 09:00 18 серпня 2015 року; 8 годин 09:00 з 27 серпня 2015 року до 09:00 28 серпня 2015 року; 8 годин з 09:00 09 вересня 2015 року до 09:00 10 вересня 2015 року; 8 годин з 09:00 24 вересня 2015 року до 09:00 25 вересня 2015 року; 8 годин з 09:00 30 вересня 2015 року до 09:00 01 жовтня 2015 року; 8 годин з 09:30 18 січня 2016 року до 09:30 19 січня 2016 року; 8 годин з 09:30 04 квітня 2016 року до 09:30 05 квітня 2016 року; 8 годин з 09:00 19 грудня 2016 року до 09:00 20 грудня 2016 року; 8 годин з 09:00 13 лютого 2017 року до 09:00 14 лютого 2017 року; 8 годин з 09:00 06 березня 2017 року до 09:00 07 березня 2017 року; 8 годин з 09:00 15 серпня 2017 року до 09:00 16 серпня 2017 року; 8 годин з 09:00 27 листопада 2017 року до 09:00 28 листопада 2017 року; 8 годин з 09:00 28 грудня 2018 року до 09:00 29 грудня 2018 року; 8 годин з 09:00 19 лютого 2019 року до 09:00 20 лютого 2019 року; 8 годин з 08:00 04 квітня 2019 року до 08:00 05 квітня 2019 року; 8 годин з 08:00 03 жовтня 2019 року до 08:00 04 жовтня 2019 року; 8 годин з 08:00 06 листопада 2019 року до 08:00 07 жовтня 2019 року; 8 годин з 08:00 17 січня 2020 року до 08:00 18 січня 2020 року; 8 годин з 08:00 27 березня 2021 року до 08:00 28 березня 2021 року; 8 годин з 08:00 05 квітня 2021 року до 08:00 06 квітня 2021 року; 8 годин з 08:00 13 квітня 2021 року до 08:00 14 квітня 2021 року; 8 годин з 08:00 14 травня 2021 року до 08:00 15 травня 2021 року; 8 годин з 08:00 30 жовтня 2021 року до 08:00 31 жовтня 2021 року; 8 годин з 08:00 04 листопада 2021 року до 08:00 05 листопада 2021 року.

Просила визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті доплати за службу в нічний час та зобов`язати його здійснити розрахунок, нарахування та виплату доплати за службу в нічний час за 200 годин у розмірі 35% посадового окладу з розрахунку за кожну годину.

7. Щодо компенсації за службу в понаднормовий час, у дні щотижневого відпочинку та святкові дні.

Позивач доводила, що за період з 07 листопада 2015 року по 27 травня 2016 року, тобто до набрання чинності Порядком № 260, має право на доплату за службу в надурочний час на підставі ст. 106 КЗпП України, однак така доплата їй не нараховувалась і не виплачувалась.

Стверджувала, що факт залучення її до служби в надурочний час може бути підтверджений книгами нарядів та іншими документами (табелі обліку робочого часу тощо), які перебувають у розпорядженні відповідача.

Просила зобов`язати відповідача здійснити розрахунок, нарахування та виплату доплати за службу в надурочний час за вказаний період.

8. Щодо винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції.

Позивач вказувала на те, що рішенням комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни, поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України від 26 лютого 2019 року № 2/I/V/39 на підставі довідки про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності та територіальної цілісності України від 28 грудня 2018 року № 8507/01/12-2018, наказів керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 22 жовтня 2015 року № 295, від 13 грудня 2015 року № 347, від 14 грудня 2015 року № 348, від 30 квітня 2018 року № 120дск, від 13 червня 2017 року № 056 їй наданий статус учасника бойових дій, що також підтверджено відповідним посвідченням серії НОМЕР_2 від 25 березня 2019 року.

Зазначила, що згідно з довідкою ГУНП в Донецькій області від 29 липня 2022 року № 1820/12/02-2022 в період з 01 лютого 2015 року по 06 листопада 2015 року та з 07 листопада 2015 року по 30 квітня 2018 року вона була зарахована до складу сил та засобів, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, а відповідно до наказів першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 22 жовтня 2015 року № 295, від 13 грудня 2015 року № 347, від 14 грудня 2015 року № 348, від 13 червня 2017 року № 056, від 30 квітня 2018 року № 120дск брала безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької області в період з 01 лютого 2015 року по 30 квітня 2018 року.

Довідкою ГУНП в Донецькій області від 25 серпня 2016 року № 2252/12/03-2016, яка видана на підставі наказу першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 14 грудня 2015 року № 348, також підтверджено, що в період з 07 листопада 2015 року по 25 серпня 2016 року вона брала безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької області.

Крім того, довідкою про вислугу років від 08 листопада 2022 року відповідач підтвердив періоди її безпосередньої участі в антитерористичній операції на території Донецької області. Зокрема, під № 12 в цій довідці міститься запис про те, що вона «брала безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької області в період з 07 листопада 2015 року по 31 травня 2016 року у календарному обчисленні 06 місяців 24 дні», внесений на підставі наказів першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 22 жовтня 2015 року № 295, від 13 грудня 2015 року № 347 та від 14 грудня 2015 року № 348.

Позивач покликалася на постанови Кабінету Міністрів України від 31 січня 2015 року № 24 «Про особливості виплати винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особовий період та під час проведення антитерористичної операції» (далі Постанова КМУ № 24), від 20 січня 2016 року № 18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських» (далі Постанова КМУ № 18), наказ Міністерства внутрішніх справ України від 23 липня 2014 року № 719 «Про виплату винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, резервістами та працівникам (невійськовослужбовцям), льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації та водіям автотранспортних засобів Національної гвардії України», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 08 серпня 2014 року № 939/25716, (далі Наказ МВС № 719) та Інструкцію про розмір та умови виплати винагороди поліцейським в особливий період та під час дії проведення антитерористичних операцій, затверджену наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 259, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2016 року за № 657/28787, (далі Інструкція № 259) і доводила, що має право на винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції:

за період з 07 листопада 2015 року по 20 січня 2016 року у розмірі 100% місячного грошового забезпечення з розрахунку на місяць, але не менш ніж 3 000 грн на місяць; а у разі, коли безпосередня участь у антитерористичній операції становить менше одного календарного місяця, пропорційно дням участі, виходячи з її розміру, що становить не менш як 3 тис. грн:

за період з 21 січня 2016 року по 30 квітня 2016 року у розмірі 1 200 грн у розрахунку на місяць.

За розрахунком позивача, відповідач мав нарахувати та виплатити їй винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 07 листопада 2015 року по 30 квітня 2016 року в сумі 17 230,93 грн, в тому числі:

з 07 по 30 листопада 2015 року 3 464,80 грн (5 456 грн / 30 днів х 24 дні участі);

з 01 по 31 грудня 2015 року 6 050,00 грн (6 050,00 грн / 31 день х 31 день участі);

з 01 по 20 січня 2016 року 3 690,32 грн (5 720,00 грн / 31 день х 20 днів участі);

з 21 по 31 січня 2016 року 425,81 грн (1 200,00 грн / 31 день х 11 днів участі);

з 01 по 29 лютого 2016 року 1 200,00 грн (1 200,00 грн / 29 днів х 29 днів участі);

з 01 по 31 березня 2016 року 1 200,00 грн (1 200,00 грн / 31 день х 31 днів участі);

з 01 по 31 квітня 2016 року 1 200,00 грн (1 200,00 грн / 30 днів х 31 днів участі).

Просила визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у ненарахуванні ті невиплаті їй винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 07 листопада 2015 року по 30 квітня 2016 року та зобов`язати його нарахувати та виплатити таку винагороду в сумі 17 230,93 грн.

Просила задовольнити позов повністю.

Відповідач позов не визнав; доводив, що у спірних правовідносинах діяв в межах повноважень, в порядку та способом, що визначені законодавством.

1. Щодо індексації грошового забезпечення.

Відповідач зазначив, що до жовтня 2017 року Порядок № 1078 не передбачав індексацію грошового забезпечення поліцейських.

18 жовтня 2017 року з метою проведення індексації грошового забезпечення поліцейських Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 782 «Про внесення змін до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів» (далі Постанова КМУ № 782), якою вніс зміни до п. 2 Порядку № 1078, доповнивши абз. 5 словом «поліцейських».

Відтак, поліцейські набули право на індексацію грошового забезпечення з моменту набрання чинності Постановою КМУ № 782, тобто з 24 жовтня 2017 року.

З листопада 2017 року ОСОБА_1 нараховувалась і виплачувалась індексація грошового забезпечення із застосуванням місяця підвищення доходу листопад 2015 року (місяць створення ГУНП в Донецькій області і набрання чинності Постановою КМУ № 988).

Відповідач зауважив, що нарахував і виплатив позивачці індексацію грошового забезпечення за листопад 2017 року в сумі 373,85 грн в грудні 2017 року.

2. Щодо підвищення посадового окладу за роботу в гірській місцевості.

Відповідач зазначив, що у зв`язку з введенням воєнного стану голова Національної поліції України видав наказ від 10 березня 2022 року № 190 «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану», п. 1 якого поліцейським, які перебувають поза місцем несення служби, (в тому числі тим, які виховують одного або більше дітей віком до 18 років та виїхали з метою супроводу дітей в евакуацію, мають статус одинокої матері (батька)), наказано протягом 1 доби прибути до найближчого органу поліції для реєстрації та постановки на облік.

На керівників територіальних органів поліції, на території обслуговування яких перебувають згадані поліцейські, покладений обов`язок на період дії воєнного стану підпорядкувати цих поліцейських та організувати проходження ними служби.

23 березня 2022 року ОСОБА_1 , яка знаходилась поза місцем несення служби (м. Покровськ, Донецької області), прибула до ГУНП в Івано-Франківській області як найближчого органу поліції для реєстрації та постановки на облік.

Згідно з наказом ГУНП в Івано-Франківській області від 24 березня 2022 року № 79 позивач була залучена до несення служби в Надвірнянському РВП, однак цей наказ не є наказом про призначення її на посаду чи про переведення по службі, пов`язане з переїздом до іншого населеного пункту або до іншого органу Національної поліції.

На час виникнення спірних правовідносин позивач проходила службу на посаді інспектора сектору інформаційної підтримки Покровського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області (далі Покровське РУП) та отримувала грошове забезпечення за місцем проходження служби.

Відповідач покликався на абз. абз. 17, 19, 20 п. 2 розділу ІІ Порядку № 260 і зауважив, що ГУНП в Івано-Франківській області наказів по особовому складу відносно ОСОБА_1 (про призначення на штатну посаду, встановлення конкретного розміру посадового окладу, надбавок та доплат) не видавало; наказів про підвищення посадового окладу позивача не видавало і ГУНП в Донецькій області, оскільки Покровське РУП, в якому вона проходила службу згідно з штатною посадою і отримувала грошове забезпечення, знаходиться в м. Покровськ, яке не віднесено до гірських населених пунктів.

На переконання відповідача, посвідчення, видане Надвірнянською міською радою Івано-Франківської області, не дає позивачці права на підвищення посадового окладу.

3. Щодо грошової компенсації за невикористані відпустки.

Відповідач покликався на п. 10 Порядку підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23 листопада 2016 року № 1235, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 грудня 2016 року за № 1668/29798, (далі Порядок № 1235), зазначав, що в наказі про звільнення працівника зі служби в поліції зазначається інформація щодо необхідності виплати грошової компенсації за кількість діб невикористаних відпусток за фактично відпрацьований час у році звільнення, а тому вважав безпідставним твердження позивача про те, що в наказі про звільнення неправильно визначена кількість невикористаних нею днів відпустки.

Відповідач зазначив, що відповідно до ст. ст. 19, 24 Закону № 504/96-ВР при звільненні ОСОБА_1 нарахована і виплачена компенсація за невикористані дні додаткової відпустки як одинокій матері за 2019-2021 роки; через відсутність необхідних документів така компенсація за 2022 рік не була нарахована і виплачена.

Однак 14 лютого 2023 року, після отримання відповідних документів, що були додані до позову, ГУНП в Донецькій області видало наказ № 61о/с, яким внесло зміни до свого наказу від 28 вересня 2022 року № 432о/с з урахуванням днів невикористаної позивачкою додаткової відпустки як одинокій матері за 2022 рік.

Після цього ОСОБА_1 нарахована і виплачена компенсація за невикористані дні додаткової відпустки як одинокій матері за 10 діб 2022 року, що підтверджено довідкою Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Донецькій області від 14 лютого 2023 року № 107 та платіжними документами.

Відповідач вказував на відсутність підстав для нарахування та виплати компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за 2015 і 2021 роки, оскільки ч. 1 ст. 92, ч. ч. 7, 9, 10 ст. 93 Закону № 580, п. 8 розділу ІІІ Порядку № 260 не передбачають виплату компенсації за невикористані відпустки минулих років.

Спираючись на норми ч. 2 ст. 92 Закону № 580, п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону № 3551, п. 1 ч. 1 ст. 4, ст. 16-2 Закону № 504/96-ВР, відповідач доводив, що додаткова відпустка учасникам бойових дій не належить до щорічних відпусток; така відпустка, на відміну від щорічної, надається незалежно від відпрацьованого в році часу один раз протягом календарного року на підставі заяви працівника та посвідчення учасника бойових дій; невикористана у поточному році така відпустка на наступний рік не переноситься, право на неї працівник може реалізувати протягом календарного року, черговість її надання визначається за погодженням між працівником і роботодавцем. Відтак, на таку відпустку не поширюються норми ст. 24 Закону № 504/96-ВР.

Відповідач зауважив, що в 2022 році ОСОБА_1 не зверталася за наданням додаткової відпустки як учаснику бойових дій, про що зазначено у довідці Управління кадрового забезпечення ГУНП в Донецькій області від 17 січня 2023 року № 130/12/03-2023, а компенсація за невикористані дні такої відпустки законодавством не передбачена.

Відповідач вважав безпідставними доводи позивача, які стосуються неправильного, на її погляд, обчислення суми компенсації за невикористані 64 доби відпустки (без урахування підвищення посадового окладу за роботу в гірській місцевості, індексації та додаткової винагороди, установленої Постановою КМУ № 168), оскільки права на підвищення посадового окладу за роботу в гірській місцевості вона не має; індексація не є складовою грошового забезпечення; додаткова винагорода, установлена Постановою КМУ № 168, є окремим тимчасовим видом винагороди поліцейським, який виплачується на період дії воєнного стану, і до складу грошового забезпечення не входить.

При звільненні ОСОБА_1 наказом від 28 вересня 2022 року № 432о/с визначена невикористана відпустка за 2022 рік у кількості 34 діб, за які на підставі п. 8 розділу ІІІ Порядку № 260 їй нарахована і виплачена відповідна компенсація.

Також відповідач зауважив, що Порядок № 100 для цілей визначення розміру компенсації за невикористані дні відпустки не застосовуються, оскільки відповідний розрахунок проводиться із застосуванням Порядку № 260.

4. Щодо доплати за виконання службових обов`язків в умовах дії карантину.

Відповідач покликався на Постанову КМУ № 375, наказ Міністерства внутрішніх справ України від 03 червня 2020 року № 431 «Про окремі питання організації оплати праці на період дії карантину» (далі Наказ МВС № 431), доручення голови Національної поліції України від 25 червня 2020 року № 7789/01/29-2020 «Про організацію заходів, спрямованих на забезпечення встановлення додаткової доплати поліцейським, визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року № 375» (далі Доручення № 7789/01/29-2020) і наголошував, що підставою для отримання доплати є сукупність умов, а саме: 1) особа є поліцейським; 2) забезпечує життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України (забезпечення охорони публічної (громадської) безпеки і порядку на прилеглій території до об`єктів госпіталізації осіб, хворих на COVID-19, обсервації (ізоляції), контролю за дотриманням режиму обсервації (ізоляції), самоізоляції, тощо).

Відтак, вказана доплата проводилась не всім поліцейським, а лише окремим категоріям поліцейських, які внаслідок безпосереднього виконання своїх обов`язків забезпечували життєдіяльність населення, у зв`язку з чим мали з населенням безпосередній контакт.

Відповідач зазначив, що в період з березня 2020 року по лютий 2021 року ОСОБА_1 виконувала обов`язки, встановлені зазначеними вище нормативно-правовими актами, внаслідок чого мала безпосередній контакт з населенням, а тому Покровське РУП подавало до ГУНП в Донецькій області відомості щодо виконання нею так обов`язків, що слугувало підставою для нарахування і виплати їй додаткової доплати.

Спираючись на норми Порядку використання коштів, виділених для здійснення доплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення, медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, у відомчих закладах охорони здоров`я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 червня 2020 року № 485 (далі Порядок № 485), відповідач наголошував, що виплата додаткової доплати здійснювалася за рахунок та в межах видатків державного бюджету, передбаченого за бюджетною програмою 1007070 «Здійснення доплати поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, за рахунок коштів, виділених з фонду боротьби з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та її наслідками» та у межах виділених бюджетних асигнувань. З 18 лютого 2021 року фінансування за цією бюджетною програмою головним розпорядником не здійснювалось, що виключало можливість нарахування та виплати поліцейським відповідної доплати.

Відповідач покликався на норми Бюджетного кодексу України і доводив, що не наділений повноваженнями самостійно визначати механізм реалізації поліцейськими права на отримання додаткової доплати; не є головним розпорядником бюджетних коштів та не може самостійно брати фінансові зобов`язання для виплати позивачу цієї доплати.

Зауважив, що постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (далі Постанова КМУ № 1236), з 19 грудня 2020 року до 30 квітня 2023 року установлено на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого Постановами КМУ № 211, № 392 та № 641; при цьому з 17 червня 2021 року на території України був встановлений «зелений» рівень епідемічної небезпеки, який передбачав пом`якшення карантинних обмежень.

Відповідач наголошував на тому, що факт виконання позивачкою обов`язків по забезпеченню життєдіяльності населення на період дії карантину з березня 2021 року по жовтень 2021 року, зокрема, по забезпеченню охорони публічної (громадської) безпеки і порядку на прилеглій території до об`єктів госпіталізації осіб, хворих на COVID-19, обсервації (ізоляції), контролю за дотриманням режиму обсервації (ізоляції), самоізоляції, ужиття інших заходів, спрямованих на запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, не підтверджений; відомості про виконання позивачем таких обов`язків продовж спірного періоду відсутні.

Вважав безпідставними доводи позивача про те, що впродовж спірного періоду вона виконувала обов`язки по забезпеченню життєдіяльності населення на період дії карантину, оскільки документально не підтверджено, які саме функції вона виконувала, а заступлення в наряд для вжиття заходів забезпечення публічної безпеки і порядку в громадських місцях належить до повноважень поліції за законом, за виконання яких позивач отримувала грошове забезпечення.

Відповідач відзначив, що Постанова КМУ № 342, на яку покликається позивач, не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки вона прийнята відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», однак ця стаття виключена на підставі Закону України від 17 листопада 2020 року № 1006-IX «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік».

26 березня 2022 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 372, якою вніс зміни до Постанови КМУ № 1236, визначивши особливості дії карантину на час дії воєнного стану; ці зміни передбачали, що на період воєнного стану рівні епідемічної небезпеки поширення COVID-19 та відповідні обмежувальні протиепідемічні заходи не застосовуються.

Відповідач відзначив, що в умовах воєнного стану діяльність поліції зводиться до безпосереднього вирішення завдань оборони держави.

Зауважив, що, отримуючи з березня 2021 року і в подальші місяці служби грошове забезпечення, позивач, якщо вважала, що її права порушені, мала звернутися до суду за їх захистом у строк, встановлений ст. 122 КАС, однак цього не зробила; докази поважності причин пропуску строку звернення до суду не надала.

5. Щодо надбавки за роботу в умовах режимних обмежень.

Відповідач покликався на п. п. 2, 5 Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 року № 414 (далі Положення № 414), п. 7 розділу ІІ Порядку № 260 і зазначив, що такими, що постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю, вважаються особи, які за своїми функціональними обов`язками займаються розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв державної таємниці, приймають рішення з цих питань або здійснюють постійний контроль за станом захисту державної таємниці; установлення поліцейським надбавки за службу в умовах режимних обмежень здійснюється наказом керівника органу поліції на підставі мотивованих рапортів керівників структурних або відокремлених підрозділів органу поліції, погоджених з режимно-секретним підрозділом цього органу, за умови надання йому допуску та доступу до державної таємниці та постійної роботи з відомостями, що становлять державну таємницю.

Зауважив, що документи щодо поліцейських Покровського РУП ГУНП в Донецькій області, які мають допуск та доступ до державної таємниці, облікові картки форми 6 працівників про надання допуску та доступу до державної таємниці, разом з журналами їх обліку знищені з метою збереження конфіденційних даних.

Разом з цим згідно з обліками канцелярії Покровського РУП ГУНП в Донецькій області в період з листопада 2015 року по травень 2016 року копії наказів ГУНП в Донецькій області про надання доступу до державної таємниці та виплату ОСОБА_1 надбавки за роботу в умовах режимних обмежень до Покровського ВП не надходили.

У зв`язку із чим неможливо надати інформацію про надання позивачці доступу до державної таємниці за період з листопада 2015 року по травень 2016 року та встановлення їй надбавки за роботу в умовах режимних обмежень. Така неможливість є наслідком об`єктивних обставин, які не залежать від ГУНП в Донецькій області обставину, а саме введення в Україні воєнного стану.

Загальні твердження позивача щодо кола посадових обов`язків поліцейських, які обіймають посаду оперуповноваженого, не можуть свідчити про дотримання певної процедури надання їй доступу та допуску до державної таємниці та її роботу з документами, що мають гриф секретності. Докази щодо кількості опрацьованих ОСОБА_1 документів вказаної категорії, постійної чи періодичної роботи із відомостями, що становлять державну таємницю, за спірний період відсутні.

Самі лише припущення позивача не можна вважати належними і допустимими доказами для задоволення її позовних вимог.

6. Щодо доплати за службу в нічний час

Відповідач покликався на ст. 91 Закону № 580 та п. 11 розділу ІІ Порядку № 260 і зауважив, що доплата за службу в нічний час це виплата, яка не має постійного характеру, і нарахування якої здійснюється за наявності певних умов.

Вказував на необхідність критичного ставлення до заявлених позивачем вимог про нарахування та виплату доплати за службу в нічний час та проведеного нею розрахунку кількості нічних годин, оскільки власні розрахунки позивач проводила з урахуванням періоду до 07 листопада 2015 року, залишивши поза увагою те, що згідно з Законом № 580 органи Національної поліції, у тому числі ГУНП в Донецькій області, розпочали свою діяльність з 07 листопада 2015 року. Крім того, довідка Покровського РУП ГУНП в Донецькій області спростовує твердження позивача про несення нею служби в нічний час в 2016-2021 роках.

Також відповідач зауважив, що виплата додаткового виду грошового забезпечення понад трирічний термін суперечить п. 11 розділу І Порядку № 260.

Зазначив, що згідно з книгами нарядів за 2020-2021 роки ОСОБА_1 несла добове чергування 30-31 жовтня 2020 року (нічний час 6 годин) та 05-06 квітня 2021 року (нічний час 6 годин).

Відзначив, що оформлення довідок обліку несення поліцейськими служби в нічний час є дискреційним повноваженням посадових осіб Покровського РУП ГУНП в Донецькій області, функцією ГУНП в Донецькій області є лише нарахування та виплата доплати на підставі наданих довідок. За відсутності таких довідок нарахування і виплата доплати неможливі.

Також відповідач наголосив, що під час проходження служби ОСОБА_1 залучалася до охорони та патрулювання, у тому числі 18 грудня 2020 року (з 17:00 до 23:00), 26 грудня 2020 року (з 17:00 до 24:00) та 04 червня 2021 року (з 17:00 до 23:00), тобто понад установлений службовий час, за який їй був наданий час для відпочинку, як ще передбачено ст. 91 Закону № 580 та п. 20 розділу І Порядку № 260.

7. Щодо компенсації за службу в понаднормовий час, у дні щотижневого відпочинку та святкові дні.

Відповідача покликався на ст. 91 Закону № 580, п. 20 розділу І Порядку № 260 і наголошував, що нормами спеціального законодавства компенсація за службу понад установлений службовий час не передбачена.

Зазначив, що позивач працювала в звичайному, незмінному режимі, тому, у разі залучення до служби понад установлений службовий час, їй надавався час для відпочинку.

У будь-якому випадку, ні Закон № 580, ні Порядок № 260 не передбачають виплату поліцейським, які виконували службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні, грошової компенсації за невикористані вихідні, святкові та неробочі дні, у які поліцейський виконував службові обов`язки.

Доводи позивача, які ґрунтуються на нормах КЗпП України, відповідач вважав безпідставними, оскільки норми трудового законодавства не розповсюджуються на спірні правовідносини, адже питання оплати праці поліцейських врегульоване спеціальним законодавством.

Відповідач наголосив, що Порядок № 260 застосовується з дня набрання чинності Законом № 580.

Зауважив, що власне тлумачення позивачем законодавства не може бути підставою для задоволення її вимог в частині нарахування та виплати компенсації за виконання службових обов`язків понад установлений службовий час, у вихідні, святкові та неробочі дні.

8. Щодо винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції

Відповідач зазначив, що з 04 лютого 2016 року відповідно до Постанови КМУ № 18 та Інструкції № 259 поліцейським, які перебували в межах визначеної зони (району) проведення воєнного конфлікту чи антитерористичної операції та які залучалися до забезпечення правопорядку в умовах особливого періоду, виплачується винагорода, пропорційно дням їх безпосередньої участі.

Підтвердженням безпосередньої участі в антитерористичній операції для виплати винагороди є наказ центрального органу управління поліцією, територіальних (у тому числі міжрегіональних) органів Національної поліції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі про відрядження в зону антитерористичної операції для забезпечення пов`язаних з цим заходів та витяг із наказу штабу АТО або штабу оперативно-тактичного угруповання про включення (виключення) поліцейських до (із) складу сил та засобів, що беруть безпосередню участь в антитерористичній операції.

Наголосив, в особливий період та під час проведення АТО поліцейським нараховувалась і виплачувалась винагорода виключно на підставі вмотивованих рапортів ГУНП в Донецькій області із зазначенням кількості діб безпосередньої участі в антитерористичній операції, погоджених першим заступником керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей).

Винагорода за час перебування в межах визначеної зони (району) проведення воєнного конфлікту чи антитерористичної операції, інших заходів в умовах особливого періоду виплачувалась в розмірі 1 200,00 грн у розрахунку на місяць. Обрахунок проводився шляхом ділення розміру винагороди на кількість календарних днів у місяці та множення на кількість днів безпосередньої участі.

Відповідач вказував на те, що ОСОБА_1 нарахована і виплачена винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з травня 2016 року по квітень 2018 року включно.

Спираючись на норми ст. ст. 17, 59 Закону № 580, відповідач доводив, що оскільки ОСОБА_1 проходила службу в органах Національної поліції, дія Постанови КМУ № 24 та Наказу Міноборони № 49 на неї не розповсюджується.

Відзначив, що накази першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України підтверджують зарахування позивача до складу сил та засобів, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької області. Поліцейські, включені до таких сил та засобів, у подальшому можуть залучатися до проведення антитерористичної операції.

Твердження позивача на те, що вона брала безпосередню участь в антитерористичній операції з 07 листопада 2015 року по 30 квітня 2016 року, відповідач вважав безпідставним, оскільки вказаний період є загальним періодом, що визначає участь ОСОБА_1 в проведенні антитерористичної операції.

Разом з цим однією з обов`язкових умов для визнання поліцейського таким, що бере безпосередню фактичну участь у відповідних заходах в антитерористичній операції, є його перебування у підпорядкуванні (виконання завдань) керівництва штабу АТО. Фактична участь особи в антитерористичній операції має бути підтверджена наказом командира штабу АТО.

Однак матеріали, які б підтверджували перебування позивача у підпорядкуванні (виконання завдань) керівництва штабу АТО за спірний період, відсутні.

Вважав безпідставними позовні вимоги про нарахування та виплату винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 07 листопада 2015 року по 31 березня 2016 року.

Просив відмовити в позові повністю.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Докази відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

На виконання вимог ст. 90 КАС суд оцінив докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні; оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з того, що жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КАС кожна особа повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

За правилами абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Ухвалою від 13 січня 2023 року, керуючись принципом офіційного з`ясування обставин у справі, суд витребував у відповідача ГУНП в Донецькій області докази проходження ОСОБА_1 служби в поліції в період з 07 листопада 2015 року по 30 вересня 2022 року (послужний список або витяг з послужного списку за цей період); архівні відомості, атестати, розрахункові листки або інший документ з інформацією про нарахування та виплату позивачці грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 30 вересня 2022 року (із зазначенням його окремих складових); докази нарахування та виплати позивачці індексації грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 30 листопада 2017 року, (якщо такий факт мав місце); довідку про кількість невикористаних нею днів додаткової оплачуваної відпустки як учаснику бойових дій із зазначенням періоду її виникнення; докази нарахування та виплати їй грошової компенсації за невикористані дні додаткової оплачуваної відпустки як учаснику бойових дій, зокрема, за 14 діб 2022 року, (якщо такий факт мав місце); довідку про кількість невикористаних нею днів додаткової оплачуваної відпустки як одинокій матері із зазначенням періоду її виникнення; докази нарахування та виплати їй грошової компенсації за невикористані дні додаткової оплачуваної відпустки як одинокій матері, зокрема, за 10 діб 2022 року, (якщо такий факт мав місце); довідку про кількість невикористаних нею днів щорічної основної відпустки із зазначенням періоду її виникнення; докази нарахування та виплати їй грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки, зокрема, за 2015 і 2021 роки у кількості 20 діб, (якщо такий факт мав місце); докази нарахування та виплати їй компенсації за 64 доби невикористаних відпусток відповідно до наказу ГУНП в Донецькій області від 28 вересня 2022 року № 432о/с; відомості про те, чи була позивач включена до персонального переліку працівників, яким встановлюється доплата, передбачена п. 4 Постанови КМУ № 375, визначеного керівником ГУНП в Донецькій області, (якщо так, то надати витяг з цього переліку, в частині, що її стосується); відомості про кількість відпрацьованого позивачкою часу в умовах, передбачених п. 1 Постанови КМУ № 375, та докази на їх підтвердження; докази нарахування та виплати їй доплати до грошового забезпечення, передбаченої п. 2 Постанови КМУ № 375, за період з квітня 2020 року по вересень 2022 року; відомості про те, чи мала позивач в період з листопада 2015 року по травень 2016 року включно доступ до державної таємниці та/або виконувала роботи/завдання та/або посадові обов`язки, які вимагають доступу до державної таємниці; наказ ГУНП в Донецькій області про встановлення їй надбавки за службу в умовах режимних обмежень в період з листопада 2015 року по травень 2016 року; докази нарахування та виплати їй надбавки за службу в умовах режимних обмежень за період з листопада 2015 року по травень 2016 року включно; докази виконання позивачем службових обов`язків в нічний час, а саме: графіки нарядів та чергувань, затверджені керівниками підрозділів органів поліції; довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною в додатку № 1 до Порядку № 260, за період з 07 листопада 2015 року по листопад 2021 року включно; докази нарахування та виплати їй доплати за службу в нічний час за період з листопада 2015 року по листопад 2021 року; докази виконання позивачем службових обов`язків у святкові, вихідні та неробочі дні за період з листопада 2015 року по 26 травня 2016 року, зокрема книги нарядів, в яких зазначений час видачі та здачі позивачем до чергової частини спецзасобів, табельної вогнепальної зброї та інші документи (табелі обліку робочого часу тощо) за період з 07 листопада 2015 року по 26 травня 2016 року; докази нарахування та виплати їй доплати за службу в надурочний час за період з 07 листопада 2015 року по 26 травня 2016 року (якщо такий факт мав місце); довідку (або накази) про періоди (кількість днів щомісяця) безпосередньої участі позивача в антитерористичній операції; докази нарахування та виплати їй грошової винагороди за безпосередню участь в АТО за період з 07 листопада 2015 року по 30 квітня 2016 року, (якщо такий факт мав місце); докази нарахування та виплати їй підвищення до посадового окладу за роботу в гірський місцевості за період з 24 березня 2022 року по 19 вересня 2022 року; накази ГУНП в Донецькій області про встановлення додаткової щомісячної винагороди, виплаченої у вересні 2022 року на підставі Постанови КМУ № 168; всі інші докази, які стали підставою для допущення спірної бездіяльності, вчинення спірних дій та прийняття рішень.

Докази, витребувані ухвалою від 13 січня 2023 року, відповідач надав лише частково, обґрунтувавши це тим, що певні документи взагалі відсутні, а інші існували, проте були знищені з міркувань безпеки в умовах воєнного стану.

За цих обставин справа розглянута по суті за наявними у ній матеріалами.

З`ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив таке.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що встановлено на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 .

З 24 жовтня 2001 року постійне місце проживання позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить штамп про реєстрацію місця проживання, проставлений в паспорті.

Відповідач Головне управління Національної поліції в Донецькій області (ідентифікаційний код 40109058) зареєстроване як юридична особа, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений відповідний запис.

На підставі наказів ГУНП в Донецькій області від 07 листопада 2015 року № 61о/с «По особовому складу», від 31 травня 2016 року № 131о/с «По особовому складу», від 25 серпня 2016 року № 273о/с «По особовому складу», від 30 грудня 2016 року № 449о/с «По особовому складу», від 29 січня 2021 року № 76о/с «По особовому складу», від 28 вересня 2022 року № 432о/с «По особовому складу», дубліката послужного списку ОСОБА_1 , довідки про вислугу років майора поліції ОСОБА_1 , колишнього інспектора сектору інформаційної підтримки Покровського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області, яка складена Управлінням кадрового забезпечення ГУНП в Донецькій області 08 листопада 2022 року, суд встановив, що позивач проходила службу в поліції з 07 листопада по 30 вересня 2022 року:

з 07 листопада 2015 року по 31 травня 2016 року на посаді оперуповноваженого Красноармійського відділу поліції ГУНП в Донецькій області;

з 31 травня 2016 року по 25 серпня 2016 року на посаді інспектора Красноармійського відділу поліції ГУНП в Донецькій області;

з 25 серпня 2016 року по 30 грудня 2016 року на посаді інспектора Покровського відділу поліції ГУНП в Донецькій області;

з 30 грудня 2016 року по 29 січня 2021 року на посаді інспектора сектору інформаційної підтримки Покровського відділу поліції ГУНП в Донецькій області;

з 29 січня 2021 року по 30 вересня 2022 року на посаді інспектора сектору інформаційної підтримки Покровського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області.

Згідно з наказом ГУНП в Донецькій області від 28 вересня 2022 року № 432о/с «По особовому складу» майор поліції ОСОБА_1 , інспектор сектору інформаційної підтримки Покровського районного управління поліції, 30 вересня 2022 року звільнена зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону № 580.

На підставі розрахункових листків за період з листопада 2015 року по жовтень 2022 року включно, довідок Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Донецькій області від 01 листопада 2022 року № 237 та № 238 суд встановив такі обставини щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період проходження нею служби в поліції з 07 листопада 2015 року по 30 вересня 2022 року:

в листопаді 2015 року нараховано грошове забезпечення в сумі 5 720,00 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (30%) 1 320,00 грн; виплачено 5 634,20 грн;

в грудні 2015 року нараховано грошове забезпечення в сумі 7 106,00 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (30% за листопад 2015 року) 1 056,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (30%) 1 320,00 грн, інші премії 330,00 грн; виплачено 6 814,65 грн;

в січні 2016 року нараховано грошове забезпечення в сумі 5 720,00 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (30%) 1 320,00 грн; виплачено 5 634,20 грн;

в лютому 2016 року нараховано грошове забезпечення в сумі 5 720,00 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (30%) 1 320,00 грн; виплачено 5 634,20 грн;

в березні 2016 року нараховано грошове забезпечення в сумі 9 781,20 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (30%) 1 320,00 грн, премія (35,5% за лютий 2016 року) 2 030,60 грн, премія (35,5%) 2 030,60 грн; виплачено 9 634,48 грн;

в квітні 2016 року нараховано грошове забезпечення в сумі 7 521,80 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (30%) 1 320,00 грн, премія (31,5%) 1 801,80 грн; виплачено 7 408,97 грн;

в травні 2016 року нараховано грошове забезпечення в сумі 7 750,60 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (30%) 1 320,00 грн, премія (35,5%) 2 030,60 грн; виплачено 7 634,34 грн;

в червні 2016 року нараховано грошове забезпечення в сумі 7 744,88 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (30%) 1 320,00 грн, премія (35,4%) 2 024,88 грн; виплачено 7 628,71 грн;

в липні 2016 року нараховано грошове забезпечення в сумі 10 122,00 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (30%) 1 320,00 грн, премія (35%) 2 002,00 грн, винагорода АТО (за 30 днів травня 2016 року) 1 161,29 грн, винагорода АТО (за 1 день травня 2016 року) 38,71 грн, винагорода АТО (за 30 днів червня 2016 року) 1 200,00 грн; виплачено 10 006,17 грн;

в серпні 2016 року нараховано грошове забезпечення в сумі 10 509,10 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (30%) 1 320,00 грн, премія (35%) 2 002,00 грн, матеріальна допомога на оздоровлення 2 400,00 грн, винагорода АТО (за 10 днів липня 2016 року) 387,10 грн; виплачено 10 357,27 грн;

у вересні 2016 року нараховано грошове забезпечення в сумі 7 527,52 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (30%) 1 320,00 грн, премія 1 807,52 грн; виплачено 7 414,61 грн;

в жовтні 2016 року нараховано грошове забезпечення в сумі 9 385,23 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (30%) 1 320,00 грн, премія (35%) 2 002,00 грн, винагорода АТО (за 13 днів серпня 2016 року) 503,23 грн, винагорода АТО (за 29 днів вересня 2016 року) 1 160,00 грн; виплачено 9 269,40 грн;

в листопаді 2016 року нараховано грошове забезпечення в сумі 8 920,28 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (30%) 1 320,00 грн, премія 2 000,28 грн, винагорода АТО (за 31 день жовтня 2016 року) 1 200,00 грн; виплачено 8 804,48 грн;

в грудні 2016 року нараховано грошове забезпечення в сумі 15 250,60 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (30%) 1 320,00 грн, премія додаткова 4 700,00 грн, премія 350,06 грн, премія 3 280,42 грн, винагорода АТО (за 30 днів листопада 2016 року) 1 200,00 грн; виплачено 15 039,84 грн;

в січні 2017 року нараховано грошове забезпечення в сумі 9 717,80 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (30%) 1 320,00 грн, премія 3 184,90 грн, винагорода АТО (за 21 день грудня 2016 року) 812,90 грн; виплачено 9 584,23 грн;

в лютому 2017 року нараховано грошове забезпечення в сумі 10 200,04 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (35%) 1 084,29 грн, надбавка за стаж служби в поліції (35%) 275,00 грн, премія 3 240,75 грн, винагорода АТО (за 31 день січня 2017 року) 1 200,00 грн; виплачено 10 065,04 грн;

в березні 2017 року нараховано грошове забезпечення в сумі 9 771,72 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (35%) 1 540,00 грн, премія 3 060,29 грн, винагорода АТО (за 18 днів лютого 2017 року) 771,43 грн; виплачено 9 723,51 грн;

в квітні 2017 року нараховано грошове забезпечення в сумі 10 200,29 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (35%) 1 540,00 грн, премія 3 060,29 грн, винагорода АТО (за 31 день березня 2017 року) 1 200,00 грн; виплачено 10 200,29 грн;

в травні 2017 року нараховано грошове забезпечення в сумі 11 100,20 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (35%) 1 540,00 грн, премія 3 960,20 грн, винагорода АТО (за 30 днів квітня 2017 року) 1 200,00 грн; виплачено 11 086,70 грн;

в червні 2017 року нараховано грошове забезпечення в сумі 11 100,20 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (35%) 1 540,00 грн, премія 3 960,20 грн, винагорода АТО (за 31 день травня 2017 року) 1 200,00 грн; виплачено 11 100,20 грн;

в липні 2017 року нараховано грошове забезпечення в сумі 10 420,20 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (35%) 1 540,00 грн, премія 3 960,20 грн, винагорода АТО (за 13 днів червня 2017 року) 520,00 грн; виплачено 10 336,05 грн;

в серпні 2017 року нараховано грошове забезпечення в сумі 10 674,39 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (35%) 1 540,00 грн, премія 3 960,20 грн, винагорода АТО (за 20 днів липня 2017 року) 774,19 грн; виплачено 10 621,70 грн;

у вересні 2017 року нараховано грошове забезпечення в сумі 11 100,20 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (35%) 1 540,00 грн, премія 3 960,20 грн, винагорода АТО (за 31 день серпня 2017 року) 1 200,00 грн; виплачено 12 050,78 грн;

в жовтні 2017 року нараховано грошове забезпечення в сумі 12 412,35 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (35%) 1 540,00 грн, премія 2 772,20 грн, премія 500,15 грн, матеріальна допомога на оздоровлення 2 400,00 грн, винагорода АТО (за 20 днів вересня 2017 року) 800,00 грн; виплачено 12 337,16 грн;

в листопаді 2017 року нараховано грошове забезпечення в сумі 11 022,78 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, оклад за стаж служби в поліції (35%) 1 540,00 грн, премія 3 960,20 грн, винагорода АТО (за 29 днів жовтня 2017 року) 1 122,58 грн; виплачено 11 022,78 грн;

в грудні 2017 року нараховано грошове забезпечення в сумі 13 412,17 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (35%) 1 540,00 грн, премія (100,34%) 5 960,20 грн, винагорода АТО (за 17 днів листопада 2017 року) 373,85 грн, індексація (за листопад 2017 року) 373,85 грн, індексація (за грудень 2017 року) 458,12 грн; виплачено 13 319,79 грн;

в січні 2018 року нараховано грошове забезпечення в сумі 12 330,26 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (35%) 1 540,00 грн, премія (100,34%) 3 076,23 грн, премія 1 694,62 грн, винагорода АТО (за 30 днів грудня 2017 року) 1 161,29 грн, індексація 458,12 грн; виплачено 12 330,26 грн;

в лютому 2018 року нараховано грошове забезпечення в сумі 10 709,98 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (35%) 1 540,00 грн, премія 1 751,11 грн, премія 1 980,10 грн, винагорода АТО (за 15 днів січня 2018 року) 580,65 грн, індексація 458,12 грн; виплачено 10 639,10 грн;

в березні 2018 року нараховано грошове забезпечення в сумі 11 076,95 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (35%) 1 540,00 грн, премія 642,86 грн, індексація 533,89 грн; виплачено 11 001,84 грн;

в квітні 2018 року нараховано грошове забезпечення в сумі 11 634,09 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (35%) 1 540,00 грн, премія 3 960,20 грн, винагорода АТО (за 31 березня 2018 року) 1 200,00 грн; індексація 533,89 грн; виплачено 11 634,09 грн;

в травні 2018 року нараховано грошове забезпечення в сумі 9 852,09 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (35%) 1 540,00 грн, премія 2 178,20 грн, винагорода АТО (за 30 днів квітня 2018 року) 1 200,00 грн, індексація 533,89 грн; виплачено 9 852,09 грн;

в червні 2018 року нараховано грошове забезпечення в сумі 13 849,12 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (35%) 1 540,00 грн, премія 3 960,20 грн, премія 1015,03 грн, матеріальна допомога на оздоровлення 2 400,00 грн, індексація 533,89 грн; виплачено 13 641,38 грн;

в липні 2018 року нараховано грошове забезпечення в сумі 10 433,66 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (35%) 1 540,00 грн, премія 3 935,84 грн, індексація 557,82 грн; виплачено 10 277,16 грн;

в серпні 2018 року нараховано грошове забезпечення в сумі 10 458,02 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (35%) 1 540,00 грн, премія 3 960,20 грн, індексація 557,82 грн; виплачено 10 301,15 грн;

у вересні 2018 року нараховано грошове забезпечення в сумі 10 458,02 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (35%) 1 540,00 грн, премія 3 960,20 грн, індексація 557,82 грн; виплачено 10 301,15 грн;

в жовтні 2018 року нараховано грошове забезпечення в сумі 10 458,02 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (35%) 1 540,00 грн, премія 3 960,20 грн, індексація 557,82 грн; виплачено 10 301,15 грн;

в листопаді 2018 року нараховано грошове забезпечення в сумі 10 553,76 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (35%) 1 540,00 грн, премія 3 960,20 грн, індексація 653,56 грн; виплачено 10 395,45 грн;

в грудні 2018 року нараховано грошове забезпечення в сумі 17 311,21 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (35%) 1 540,00 грн, премія (117,846%) 7 000,05 грн, премія 3 960,20 грн, винагорода АТО (за 24 дні серпня 2017 року) 929,00 грн, винагорода АТО (-31 день серпня 2017 року) -1 200,00 грн; індексація 681,96 грн; виплачено 17 047,48 грн;

в січні 2019 року нараховано грошове забезпечення в сумі 12 456,72 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (35%) 1 540,00 грн, премія 5 754,08 грн, індексація 762,64 грн; виплачено 12 269,87 грн;

в лютому 2019 року нараховано грошове забезпечення в сумі 12 646,20 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (35%) 1 540,00 грн, премія (100,06%) 5 943,56 грн, індексація 762,64 грн; виплачено 12 456,51 грн;

в березні 2019 року нараховано грошове забезпечення в сумі 12 646,20 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (35%) 1 540,00 грн, премія (100,06%) 5 943,56 грн, індексація 762,64 грн; виплачено 12 456,51 грн;

в квітні 2019 року нараховано грошове забезпечення в сумі 12 646,20 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (35%) 1 540,00 грн, премія (100,06%) 5 943,56 грн, індексація 762,64 грн; виплачено 12 456,51 грн;

в травні 2019 року нараховано грошове забезпечення в сумі 12 662,95 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (35%) 1 540,00 грн, премія 1 150,37 грн, премія (98,605%) 4 723,50 грн, індексація 849,08 грн; виплачено 12 473,01 грн;

в червні 2019 року нараховано грошове забезпечення в сумі 13 941,22 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (35%) 1 540,00 грн, премія (98,605%) 5 857,14 грн, індексація 849,08 грн, разова грошова винагорода 1 295,00 грн; виплачено 13 751,53 грн;

в липні 2019 року нараховано грошове забезпечення в сумі 12 665,83 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (35%) 1 540,00 грн, премія (98,605%) 3 023,04 грн, премія (97,965%) 2 815,70 грн, індексація 887,09 грн; виплачено 12 475,84 грн;

в серпні 2019 року нараховано грошове забезпечення в сумі 15 046,25 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (35%) 1 540,00 грн, надбавка за специфічні умови проходження служби (40%) 2 376,00 грн, премія (41,404%) 3 443,16 грн, матеріальна допомога на оздоровлення 2 400,00 грн, індексація 887,09 грн; виплачено 14 820,56 грн;

у вересні 2019 року нараховано грошове забезпечення в сумі 12 646,25 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (35%) 1 540,00 грн, надбавка за специфічні умови проходження служби (40%) 2 376,00 грн, премія (41,404%) 3 443,16 грн, індексація 887,09 грн; виплачено 12 456,56 грн;

в жовтні 2019 року нараховано грошове забезпечення в сумі 12 464,25 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (35%) 1 540,00 грн, надбавка за специфічні умови проходження служби (40%) 2 376,00 грн, премія (41,404%) 3 443,16 грн, індексація 887,09 грн; виплачено 12 456,56 грн;

в листопаді 2019 року нараховано грошове забезпечення в сумі 12 646,25 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (35%) 1 540,00 грн, надбавка за специфічні умови проходження служби (40%) 2 376,00 грн, премія (41,404%) 3 443,16 грн, індексація 887,09 грн; виплачено 12 456,56 грн;

в грудні 2019 року нараховано грошове забезпечення в сумі 19 973,47 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (35%) 1 540,00 грн, надбавка за специфічні умови проходження служби (40%) 2 376,00 грн, премія 7 327,23 грн, премія (40,899%) 3 401,16 грн, індексація 929,08 грн; виплачено 19 673,87 грн;

в січні 2020 року нараховано грошове забезпечення в сумі 13 227,20 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (35%) 1540,00 грн, надбавка за специфічні умови проходження служби (40%) 2 376,00 грн, премія (47,885%) 3 982,12 грн, індексація 929,08 грн; виплачено 13 028,79 грн;

в лютому 2020 року нараховано грошове забезпечення в сумі 13 227,24 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (40%) 1 221,38 грн, набавка за стаж служби в поліції (40%) 364,14 грн, надбавка за специфічні умови проходження служби (40%) 509,79 грн, надбавка за специфічні умови проходження служби (40%) 1 884,41 грн, премія (46,761%) 3 918,44 грн, індексація 929,08 грн; виплачено 13 028,83 грн;

в березні 2020 року нараховано грошове забезпечення в сумі 13 367,10 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (40%) 1 760,00 грн, надбавка за специфічні умови проходження служби (40%) 2 464,00 грн, премія (46,47%) 1 680,63 грн, премія (42,604%) 2 133,39 грн; індексація 929,08 грн; виплачено 13 166,59 грн;

в квітні 2020 року нараховано грошове забезпечення в сумі 14 740,23 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (40%) 1 760,00 грн, надбавка за специфічні умови проходження служби (40%) 2 464,00 грн, премія 3 797,15 грн, індексація 929,08 грн, разова грошова винагорода 1 390,00 грн; виплачено 14 539,98 грн;

в травні 2020 року нараховано грошове забезпечення в сумі 13 350,23 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (40%) 1 760,00 грн, надбавка за специфічні умови проходження служби (40%) 2 464,00 грн, премія 3 797,15 грн, індексація 929,08 грн; виплачено 13 149,98 грн;

в червні 2020 року нараховано грошове забезпечення в сумі 13 937,25 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (40%) 1 760,00 грн, надбавка за специфічні умови проходження служби (40%) 2 464,00 грн, премія 4 289,58 грн, індексація 1 023,67 грн; виплачено 13 728,19 грн;

в липні 2020 року нараховано грошове забезпечення в сумі 31 877,21 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (40%) 1 760,00 грн, надбавка за специфічні умови проходження служби (40%) 2 464,00 грн, премія 415,12 грн, премія (49,203%) 3 969,51 грн, доплата COVID (за 20 березня 2020 року) 267,22 грн, доплата COVID (-20 днів березня 2020 року) -267,22 грн, доплата COVID (за 20 днів березня 2020 року) 4 012,26 грн, доплата COVID (за 21 день квітня 2020 року) 579,94 грн, доплата COVID (-21 день квітня 2020 року) -579,94 грн, доплата COVID (за 21 день квітня 2020 року) 4 347,40 грн, доплата COVID (за 31 день травня 2020 року) 653,35 грн, доплата COVID (-31 день травня 2020 року) -653,35 грн, доплата COVID (за 31 день травня 2020 року) 6 210,58 грн, доплата COVID (за 15 днів червня 2020 року) 3 228,40 грн, доплата COVID (-15 днів червня 2020 року) -322,84 грн, доплата COVID (за 15 днів квітня 2020 року) 322,84 грн, індексація 1 069,94 грн; виплачено 31 399,05 грн;

в серпні 2020 року нараховано грошове забезпечення в сумі 21 155,73 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (40%) 1 760,00 грн, надбавка за специфічні умови проходження служби (40%) 2 464,00 грн, премія (64,203%) 5 536,87 грн, доплата COVID (за 28 днів липня 2020 року) 3 524,92 грн, матеріальна допомога на оздоровлення 2 400,00 грн, індексація 1 069,94 грн; виплачено 20 838,39 грн;

у вересні 2020 року нараховано грошове забезпечення в сумі 13 937,21 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (40%) 1 760,00 грн, надбавка за специфічні умови проходження служби (40%) 2 464,00 грн, премія 4 243,27 грн, індексація 1 069,94 грн; виплачено 13 728,15 грн;

в жовтні 2020 року нараховано грошове забезпечення в сумі 13 937,21 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (40%) 1 760,00 грн, надбавка за специфічні умови проходження служби (40%) 2 464,00 грн, премія (49,203%) 4 243,27 грн, індексація 1 069,94 грн; виплачено 13 728,15 грн;

в листопаді 2020 року нараховано грошове забезпечення в сумі 13 937,21 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (40%) 1 760,00 грн, надбавка за специфічні умови проходження служби (40%) 2 464,00 грн, премія (49,203%) 4 243,27 грн, індексація 1 069,94 грн; виплачено 13 728,15 грн;

в грудні 2020 року нараховано грошове забезпечення в сумі 32 140,26 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (40%) 1 760,00 грн, надбавка за специфічні умови проходження служби (40%) 2 464,00 грн, премія (54,589%) 4 707,76 грн, доплата COVID (за 16 днів жовтня 2020 року) 1 992,35 грн, доплата COVID (за 10 дні листопада 2020 року) 1 286,73 грн, доплата COVID (за 10 днів грудня 2020 року) 1 290,17 грн, доплата COVID (за 31 день серпня 2020 року) 4 248,26 грн, доплата COVID (за 23 дні вересня 2020 року) 2 959,47 грн, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань 5 926,03 грн, індексація 1 105,49 грн; виплачено 31 658,16 грн;

в січні 2021 року нараховано грошове забезпечення в сумі 13 937,23 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (40%) 1 760,00 грн, надбавка за специфічні умови проходження служби (40%) 2 464,00 грн, премія (48,791%) 4 207,74 грн, індексація 1 105,49 грн; виплачено 13 728,17 грн;

в лютому 2021 року нараховано грошове забезпечення в сумі 13 937,23 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (40%) 1 760,00 грн, надбавка за специфічні умови проходження служби (40%) 2 464,00 грн, премія (47,475%) 4 094,24 грн, індексація 1 218,99 грн; виплачено 13 728,17 грн;

в березні 2021 року нараховано грошове забезпечення в сумі 13 937,23 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (40%) 1 760,00 грн, надбавка за специфічні умови проходження служби (40%) 2 464,00 грн, премія (47,475%) 4 094,24 грн, індексація 1 218,99 грн; виплачено 13 449,43 грн;

в квітні 2021 року нараховано грошове забезпечення в сумі 13 937,23 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (40%) 1 760,00 грн, надбавка за специфічні умови проходження служби (40%) 2 464,00 грн, премія (47,475%) 4 094,24 грн, індексація 1 218,99 грн; виплачено 13 588,80 грн;

в травні 2021 року нараховано грошове забезпечення в сумі 15 428,26 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (40%) 1 760,00 грн, надбавка за специфічні умови проходження служби (40%) 2 464,00 грн, премія (45,817%) 3 951,26 грн, індексація 1 362,00 грн, разова грошова винагорода 1 491,00 грн; виплачено 15 079,83 грн;

в червні 2021 року нараховано грошове забезпечення в сумі 13 937,26 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (40%) 1 760,00 грн, надбавка за специфічні умови проходження служби (40%) 2 464,00 грн, премія (45,817%) 3 951,26 грн, індексація 1 362,00 грн; виплачено 13 588,83 грн;

в липні 2021 року нараховано грошове забезпечення в сумі 18 861,48 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (40%) 1 760,00 грн, надбавка за специфічні умови проходження служби (40%) 2 464,00 грн, премія (45,058%) 3 885,80 грн, доплата COVID (за 21 день січня 2021 року) 2 607,74 грн, доплата COVID (за 17 днів лютого 2021 року) 2 316,54 грн, індексація 1 427,40 грн; виплачено 18 439,18 грн;

в серпні 2021 року нараховано грошове забезпечення в сумі 13 937,20 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (40%) 1 760,00 грн, надбавка за специфічні умови проходження служби (40%) 2 464,00 грн, премія (45,058%) 3 885,80 грн, індексація 1 427,40 грн; виплачено 13 588,77 грн;

у вересні 2021 року нараховано грошове забезпечення в сумі 12 921,98 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (40%) 1 760,00 грн, надбавка за специфічні умови проходження служби (40%) 2 464,00 грн, премія (33,286%) 2 870,58 грн, індексація 1 427,40 грн; виплачено 12 598,93 грн;

в жовтні 2021 року нараховано грошове забезпечення в сумі 17 022,18 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (40%) 1 760,00 грн, надбавка за специфічні умови проходження служби (40%) 2 464,00 грн, премія (69,058%) 5 955,56 грн, премія (33,286% -30 днів вересня 2021 року) -2 870,58 грн, премія (45,058% за 30 днів вересня 2021 року) 3 885,80 грн, індексація 1 427,40 грн; виплачено 16 596,62 грн;

в листопаді 2021 року нараховано грошове забезпечення в сумі 13 937,21 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (40%) 1 760,00 грн, надбавка за специфічні умови проходження служби (40%) 2 464,00 грн, премія (43,596%) 3 759,72 грн, індексація 1 553,49 грн; виплачено 13 588,78 грн;

в грудні 2021 року нараховано грошове забезпечення в сумі 28 498,09 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (40%) 1 760,00 грн, надбавка за специфічні умови проходження служби (40%) 2 464,00 грн, премія (42,824%) 3 693,14 грн, матеріальна допомога на оздоровлення 8 624,00 грн, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань 5 936,86 грн, індексація 1 620,09 грн; виплачено 27 931,25 грн;

в січні 2022 року нараховано грошове забезпечення в сумі 13 937,23 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (40%) 1 760,00 грн, надбавка за специфічні умови проходження служби (40%) 2 464,00 грн, премія (42,824%) 3 693,14 грн, індексація 1 620,09 грн; виплачено 13 588,80 грн;

в лютому 2022 року нараховано грошове забезпечення в сумі 16 521,15 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стажу служби в поліції (40%) 1 760,00 грн, надбавка за специфічні умови проходження служби (40%) 2 464,00 грн, премія (42,824% -31 день січня 2022 року) -3 693,14 грн, премія (57,805% за 31 день січня 2022 року) 4 985,10 грн, премія (57,805% за 28 днів лютого 2022 року) 4 985,10 грн, індексація 1 620,09 грн; виплачено 16 121,05 грн;

в березні 2022 року нараховано грошове забезпечення в сумі 56 807,92 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (40%) 1 760,00 грн, надбавка за специфічні умови проходження служби (40%) 2 464,00 грн, премія (44,336%) 3 823,54 грн, додаткова винагорода Постанова КМУ № 168 30 000,00 грн, матеріальна допомога на оздоровлення 12 593,91 грн, індексація 1 766,47 грн; виплачено 55 955,80 грн;

в квітні 2022 року нараховано грошове забезпечення в сумі 72 214,01 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (40%) 1 760,00 грн, надбавка за специфічні умови проходження служби (40%) 2 464,00 грн, премія (44,336%) 3 823,54 грн, додаткова винагорода Постанова КМУ № 168 30 000,00 грн, додаткова винагорода Постанова КМУ № 168 (за безпосередню участь в бойових діях) 28 000,00 грн, індексація 1 766,47 грн; виплачено 71 130,80 грн;

в травні 2022 року нараховано грошове забезпечення в сумі 44 214,03 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (40%) 1 760,00 грн, надбавка за специфічні умови проходження служби (40%) 2 464,00 грн, премія (41,258%) 3 558,09 грн; додаткова винагорода Постанова КМУ № 168 30 000,00 грн, індексація 2 031,94 грн; виплачено 43 550,81 грн;

в червні 2022 року нараховано грошове забезпечення в сумі 44 214,04 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (40%) 1 760,00 грн, надбавка за специфічні умови проходження служби (40%) 2 464,00 грн, премія (39,647%) 3 419,16 грн, додаткова винагорода Постанова КМУ № 168 30 000,00 грн, індексація 2 170,88 грн; виплачено 43 550,83 грн;

в липні 2022 року нараховано грошове забезпечення в сумі 15 704,98 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (40%) 1 760,00 грн, надбавка за специфічні умови проходження служби (40%) 2 464,00 грн, премія (38,439%) 3 314,98 грн, індексація 2 275,00 грн, разова грошова допомога ветеранам 1 491,00 грн; виплачено 15 491,77 грн;

в серпні 2022 року нараховано грошове забезпечення в сумі 39 214,02 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (40%) 1 760,00 грн, надбавка за специфічні умови проходження служби (40%) 2 464,00 грн, премія (35,093%) 3 026,42 грн, додаткова винагорода Постанова КМУ № 168 25 000,00 грн, індексація 2 563,60 грн; виплачено 38 625,81 грн;

у вересні 2022 року нараховано грошове забезпечення в сумі 70 214,02 грн, в тому числі посадовий оклад 2 400,00 грн, оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (40%) 1 760,00 грн, надбавка за специфічні умови проходження служби (40%) 2 464,00 грн, премія (35,093%) 3 026,42 грн, додаткова винагорода Постанова КМУ № 168 56 000,00 грн, індексація 2 563,60 грн; виплачено 69 160,81 грн;

в жовтні 2022 року нараховано грошове забезпечення в сумі 104 018,94 грн, в тому числі додаткова винагорода Постанова КМУ № 168 18 000,00 грн, компенсація за відпустку 24 854,23 грн, вихідна допомога 61 164,71 грн; виплачено 102 458,66 грн;

в жовтні 2022 року нараховано грошове забезпечення в сумі 33 854,23 грн, в тому числі додаткова винагорода Постанова КМУ № 168 (-25 днів серпня 2022 року) 25 000,00 грн, додаткова винагорода Постанова КМУ № 168 (за 30 днів серпня 2022 року) 30 000,00 грн, додаткова винагорода Постанова КМУ № 168 (-26 днів вересня 2022 року) -26 000,00 грн, додаткова винагорода Постанова КМУ № 168 (за 30 днів вересня 2022 року) 30 000,00 грн; виплачено 33 346,42 грн.

1. Щодо індексації грошового забезпечення.

Розрахункові листки свідчать про те, що ГУНП в Донецькій області нараховувало і виплачувало ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення в період з листопада 2017 року по вересень 2022 року включно. При цьому індексація за листопад 2017 року нарахована і виплачена їй в грудні 2017 року (в сумі 373,85 грн). Нарахування індексації проводилось із застосуванням місяця підвищення доходу листопад 2015 року.

За період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року включно індексація грошового забезпечення їй не нарахована і не виплачена, що підтверджено розрахунковими листками, а також довідкою Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Донецькій області від 27 січня 2023 року № 75.

2. Щодо підвищення посадового окладу за роботу в гірській місцевості.

10 березня 2022 року Національна поліція України з метою забезпечення ефективного виконання службових обов`язків поліцейськими, які тимчасово перебувають поза місцем несення служби та не мають можливості повернутися до нього, видала наказ № 190 «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану» (далі Наказ № 190).

П. 1 Наказу № 190 на поліцейських, які перебувають поза місцем несення служби, крім тих, що виконують службові завдання, покладений обов`язок протягом 1 доби прибути до найближчого органу поліції для реєстрації та постановки на облік, а саме:

поліцейським, для яких проїзд у регіон місця проходження служби є неможливим у зв`язку з об`єктивними причинами (тимчасова окупація, повне зупинення транспортного сполучення);

поліцейським, які виховують одного або більше дітей віком до 18 років або на утриманні яких перебувають батьки, що потребують стороннього догляду, та виїхали з метою супроводу дітей в евакуацію, та чоловіки (дружини) яких є поліцейськими, військовослужбовцями або особами рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, задіяними до виконання службових обов`язків за місцем проходження служби;

поліцейським, які мають статус одинокої матері (батька).

Згідно з п. 2 Наказу № 190 на період дії воєнного стану поліцейські, визначені п. 1 цього наказу, були підпорядковані керівникам територіальних органів поліції, на території обслуговування яких перебувають указані поліцейські.

П. 3 Наказу № 190 на поліцейських, які не підпадають під перелік осіб, визначених п. 1 цього наказу, покладений обов`язок невідкладно прибути до органу поліції за місцем несення служби.

П. 4 цього наказу на керівників структурних підрозділів центрального органу управління поліції, головних управлінь Національної поліції в областях та м. Києві покладений обов`язок організувати, зокрема, облік поліцейських, які перебувають поза місцем несення служби, та інформування органу поліції, де вони проходять службу; проходження служби поліцейськими, визначеними п. 1 цього наказу, на період дії воєнного стану у межах компетенції.

24 березня 2022 року ГУНП в Івано-Франківській області видало наказ № 79 «Про залучення поліцейських до несення служби».

П. 1 цього наказу передбачав залучення для несення служби поліцейських, які прибули зі структурних підрозділів апарату Національної поліції та територіальних органів Національної поліції для несення служби в районних територіальних (відокремлених) підрозділах та в структурних підрозділах ГУНП в Івано-Франківській області, з моменту прибуття до особливого розпорядження.

Згідно з додатком 1 до наказу ГУНП в Івано-Франківській області від 24 березня 2022 року № 79 «Список поліцейських, які прибули зі структурних підрозділів апарату Національної поліції та територіальних органів Національної поліції та залучені до несення служби в районних територіальних (відокремлених) підрозділах та в структурних підрозділах ГУНП в Івано-Франківській області» ОСОБА_1 , яка прибула 23 березня 2022 року, залучення до несення служби в Надвірнянському РУП.

Довідки ГУНП в Івано-Франківській області від 17 квітня 2022 року № 396/108/12-2022 та від 25 травня 2022 року № 557/108/12-2022 свідчать про те, що майор поліції ОСОБА_1 , інспектор сектору інформаційної підтримки Покровського РУП, прибула до Івано-Франківської області 23 березня 2022 року, стала на облік в ГУНП в Івано-Франківській області 24 березня 2022 року і з 24 березня 2022 року по теперішній час, (тобто станом на 25 травня 2022 року), несла службу в Надвірнянському РУП, залучалася до несення служби з охорони публічної безпеки та порядку, а саме несла службу з охорони адміністративної будівлі відповідно до плану «Фортеця».

Особовий склад, задіяний до несення служби по плану оборони «Фортеця», здійснював нагляд за стоянкою і зберіганням транспортних засобів на території Надвірнянського РВП та дотриманням Правил дорожнього руху на території, прилеглій до відділу.

Згідно з графіком несення служби по плану оборони Надвірнянського РВП «Фортеця» першої декади травня 2022 року, затвердженим начальником Надвірнянського РВП 07 травня 2022 року, ОСОБА_1 несла службу 03 травня 2022 року з 08:00 до 20:00 та 07 травня 2022 року з 08:00 до 20:00.

Згідно з графіками несення служби по плану оборони Надвірнянського РВП «Фортеця» ОСОБА_1 несла службу 11 травня 2022 року з 08:00 до 20:00, 15 травня 2022 року з 08:00 до 20:00, 19 травня 2022 року з 08:00 до 20:00, 23 травня 2022 року з 08:00 до 20:00, 27 травня 2022 року з 08:00 до 20:00, 31 травня 2022 року з 08:00 до 20:00, 31 травня 2022 року з 08:00 до 20:00, 04 червня 2022 року з 08:00 до 20:00, 08 червня 2022 року з 08:00 до 20:00, 12 червня 2022 року з 08:00 до 20:00, 14 червня 2022 року з 08:00 до 20:00, 18 червня 2022 року з 08:00 до 20:00, 20 червня 2022 року з 08:00 до 20:00, 24 червня 2022 року з 08:00 до 20:00, 28 червня 2022 року з 08:00 до 20:00, 02 липня 2022 року з 08:00 до 20:00, 06 липня 2022 року з 08:00 до 20:00, 10 липня 2022 року з 08:00 до 20:00, 15 липня 2022 року з 08:00 до 20:00, 20 липня 2022 року з 08:00 до 20:00, 24 липня 2022 року з 08:00 до 20:00, 28 липня 2022 року з 08:00 до 20:00, 01 серпня 2022 року з 08:00 до 20:00, 05 серпня 2022 року з 08:00 до 20:00, 09 серпня 2022 року з 08:00 до 20:00, 13 серпня 2022 року з 08:00 до 20:00, 17 серпня 2022 року з 08:00 до 20:00, 21 серпня 2022 року з 08:00 до 20:00, 25 серпня 2022 року з 08:00 до 20:00, 29 серпня 2022 року з 08:00 до 20:00, 02 вересня 2022 року з 08:00 до 20:00, 06 вересня 2022 року з 08:00 до 20:00, 10 вересня 2022 року з 08:00 до 22:00, 14 вересня 2022 року з 08:00 до 20:00, 18 вересня 2022 року з 08:00 до 20:00.

Витяги з Книги чергувань Надвірнянського РВП містять відомості про несення позивачкою служби 10 вересня 2022 року, 08 вересня 2022 року, 06 вересня 2022 року, 04 вересня 2022 року, 02 вересня 2022 року, 31 серпня 2022 року, 25 серпня 2022 року, 21 серпня 2022 року, 01 серпня 2022 року, 30 липня 2022 року, 28 липня 2022 року, 26 липня 2022 року, 20 липня 2022 року, 17 липня 2022 року, 30 червня 2022 року, 26 червня 2022 року, 22 червня 2022 року.

Також ОСОБА_1 зверталася до начальника Надвірнянського РУП з рапортами від 26 червня 2022 року, від 26 липня 2022 року, від 29 серпня 2022 року та від 13 вересня 2022 року про виплату додаткової винагороди згідно з Постановою КМУ № 168, в яких вказувала на те, що виконувала функціональні обов`язки інспектора сектору інформаційної підтримки та керівництво Надвірнянського РВП і залучалася до несення служби по плану оборони «Фортеця», в тому числі на службі 25 травня 2022 року, 26 травня 2022 року, 28 травня 2022 року, 30 травня 2022 року, 01 червня 2022 року, 03 березня 2022 року, 05 червня 2022 року, 07 червня 2022 року, 09 червня 2022 року, 13 червня 2022 року, 15 червня 2022 року, 17 червня 2022 року, 21 червня 2022 року, 23 червня 2022 року, 27 червня 2022 року, 29 червня 2022 року, 01 липня 2022 року, 05 липня 2022 року, 07 липня 2022 року, 11 липня 2022 року, 13 липня 2022 року, 14 липня 2022 року, 18 липня 2022 року, 19 липня 2022 року, 21 липня 2022 року, 25 липня 2022 року, 25 липня 2022 року, 27 липня 2022 року, 29 липня 2022 року, 02 серпня 2022 року, 04 серпня 2022 року, 08 серпня 2022 року, 10 серпня 2022 року, 12 серпня 2022 року, 12 серпня 2022 року, 16 серпня 2022 року, 18 серпня 2022 року, 22 серпня 2022 року, 24 серпня 2022 року, 26 серпня 2022 року, 24 серпня 2022 року, 26 серпня 2022 року, 30 серпня 2022 року, 01 вересня 2022 року, 01 вересня 2022 року, 05 вересня 2022 року, 07 вересня 2022 року; залучена до плану оборони «Фортеця» 27 травня 2022 року, 31 травня 2022 року, 02 червня 2022 року, 04 червня 2022 року, 06 червня 2022 року, 08 червня 2022 року, 10 червня 2022 року, 12 червня 2022 року, 14 червня 2022 року, 16 червня 2022 року, 18 червня 2022 року, 20 червня 2022 року, 22 червня 2022 року, 24 червня 2022 року, 24 червня 2022 року, 26 червня 2022 року, 28 червня 2022 року, 30 червня 2022 року, 02 липня 2022 року, 04 липня 2022 року, 06 липня 2022 року, 08 липня 2022 року, 10 липня 2022 року, 12 липня 2022 року, 15 липня 2022 року, 17 липня 2022 року, 20 липня 2022 року, 22 липня 2022 року, 24 липня 2022 року, 24 липня 2022 року, 26 липня 2022 року, 28 липня 2022 року, 30 липня 2022 року, 01 серпня 2022 року, 03 серпня 2022 року, 03 серпня 2022 року, 05 серпня 2022 року, 07 серпня 2022 року, 09 серпня 2022 року, 11 серпня 2022 року, 13 серпня 2022 року, 15 серпня 2022 року, 17 серпня 2022 року, 19 серпня 2022 року, 21 серпня 2022 року, 23 серпня 2022 року, 23 серпня 2022 року, 25 серпня 2022 року, 27 серпня 2022 року, 27 серпня 2022 року, 29 серпня 2022 року, 25 серпня 2022 року, 27 серпня 2022 року, 29 серпня 2022 року, 31 серпня 2022 року, 02 вересня 2022 року, 04 вересня 2022 року, 06 вересня 2022 року, 08 вересня 2022 року, 10 вересня 2022 року, 12 вересня 2022 року.

09 вересня 2022 року Національна поліція України з метою забезпечення ефективного виконання службових обов`язків поліцейськими головних управлінь Національної поліції, в тому числі в Донецькій області, видала наказ № 636 «Про зміни в організації несення служби окремих поліцейських головних управлінь Національної поліції в Донецькій, Запорізькій та Харківській областях» (далі Наказ № 636).

П. 1 цього наказу на начальників, в тому числі ГУНП в Донецькій, покладений обов`язок забезпечити інформування підлеглих поліцейських, що перебувають поза місцями несення служби та тимчасово підпорядковані керівникам інших територіальних органів поліції, про необхідність прибуття до ГУНП до 20 вересня 2022 року; у разі неприбуття поліцейських до місць несення служби у визначені строки вжити невідкладних заходів із установлення причин неприбуття та в разі відсутності поважних причин вжити до них заходи дисциплінарного впливу.

П. 2 Наказу № 636 на керівників структурних підрозділів центрального органу управління поліції, територіальних (у тому числі міжрегіональних) органів Національної поліції України, крім зазначених у п. 1 цього наказу, покладений обов`язок забезпечити виключення з 19 вересня 2022 року з тимчасового підпорядкування поліцейських, зокрема ГУНП в Донецькій, та їх направлення в розпорядження зазначених ГУНП.

15 вересня 2022 року ГУНП в Івано-Франківській області видало наказ № 226 «Про забезпечення виконання вимог наказу Національної поліції від 09.09.2022 № 636».

П. 1 цього наказу передбачав виключення зі списків тимчасово підпорядкування поліцейських вище вказаних територіальних органів поліції, які були залучені до несення служби в підрозділах ГУНП в Івано-Франківській області.

Згідно з додатком 1 до наказу ГУНП в Івано-Франківській області від 15 вересня 2022 року № 226 «Список поліцейських, які прибули зі структурних підрозділів апарату Національної поліції та територіальних органів Національної поліції, які були залучені до внесення служби в нашому підрозділі, відповідно до наказу ГУНП в Івано-Франківській області від 24 березня 2022 року № 79, але з поважних причин, виїхали з Івано-Франківської області» ОСОБА_1 , яка була залучена до несення служби у Надвірнянському РУП, вибула 19 вересня 2022 року.

Отже, ОСОБА_1 в період з 24 березня 2022 року по 19 вересня 2022 року включно була залучена до несення служби в Надвірнянському РУП.

Також суд встановив, що 30 травня 2022 року Надвірнянський міський виконавчий комітет видав позивачці посвідчення серії НОМЕР_1 , яким засвідчив, що остання працює на території гірського населеного пункту і має право на гарантії і пільги, встановлені Законом України «Про статус гірських населених пунктів в Україні».

Накази ГУНП в Івано-Франківській області та/або ГУНП в Донецькій області про встановлення ОСОБА_1 підвищення до посадового окладу за службу на території гірського населеного пункту за період з 24 березня 2022 року по 19 вересня 2022 року включно суду не надані.

Розрахункові листки свідчать, що в період з березня 2022 року по вересень 2022 року нарахування та виплата позивачці грошового забезпечення проводилось без урахування підвищення посадового окладу за службу на території населеного пункту, який має статус гірського.

У відповідь на звернення позивача листом від 09 листопада 2022 року № Б-110/12/01-2022 Управління кадрового забезпечення ГУНП в Донецькій області повідомило, що Порядок № 260 не передбачає встановлення підвищення посадових окладів поліцейським за роботу в гірських населених пунктах.

Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Донецькій області надало довідку від 27 січня 2023 року № 72, в якій зазначило, що накази про підвищення посадового окладу за службу в гірській місцевості за період з 24 березня 2022 року по 19 вересня 2022 року відносно ОСОБА_1 до фінансового підрозділу не надходили, а тому таке підвищення їй не нараховувалось і не виплачувалось.

3. Щодо компенсації на невикористані дні відпустки.

Право ОСОБА_1 на додаткову відпустку як учаснику бойових дій, а також на додаткову відпусту як одинокій матері підтверджено посвідченням учасника бойових дій серії НОМЕР_2 , виданим ГУНП в Донецькій області 25 березня 2019 року, свідоцтвом про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_5 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області 23 січня 2008 року, а також витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень від 15 червня 2012 року № 7, згідно з яким батько дитини позбавлений батьківських прав рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 21 березня 2012 року у справі № 0602/168/2012.

Наявність у позивача права на такі додаткові відпустки відповідач не заперечує.

На підставі довідок Покровського РУП ГУНП в Донецькій області від 31 жовтня 2022 року, Управління кадрового забезпечення ГУНП в Донецькій області від 23 листопада 2022 року № 3125/12/03-2022 та від 17 січня 2023 року № 130/12/03-2023 суд встановив такі обставини щодо використання ОСОБА_1 щорічної та додаткових відпусток за період проходження нею служби в поліції:

2015 рік щорічна чергова відпустка 3 доби, використано 0, не використано 3 доби; додаткова відпустка як учаснику бойових дій «-»; додаткова відпустка як одинокій матері 10 календарних днів, використано 10 календарних днів, не використано 0;

2016 рік щорічна чергова відпустка 40 діб, використано 40 діб, не використано 0; додаткова відпустка як учаснику бойових дій «-»; додаткова відпустка як одинокій матері 10 календарних днів, використано 10 календарних днів, не використано 0;

2017 рік щорічна чергова відпустка 41 доба, використано 41 доба, не використано 0; додаткова відпустка як учаснику бойових дій «-»; додаткова відпустка як одинокій матері 10 календарних днів, використано 10 календарних днів, не використано 0;

2018 рік щорічна чергова відпустка 42 доби, використано 42 доби, не використано 0; додаткова відпустка як учаснику бойових дій «-»; додаткова відпустка як одинокій матері 10 календарних днів, використано 10 календарних днів, не використано 0;

2019 рік щорічна чергова відпустка 43 доби, використано 43 доби, не використано 0; додаткова відпустка як учаснику бойових дій 14 календарних днів, використано 14 календарних днів, не використано 0; додаткова відпустка як одинокій матері 10 календарних днів, використано 0, не використано 10 календарних днів;

2020 рік щорічна чергова відпустка 44 доби, використано 44 доби, не використано 0; додаткова відпустка як учаснику бойових дій 14 календарних днів, використано 14 календарних днів, не використано 0; додаткова відпустка як одинокій матері 10 календарних днів, використано 0, не використано 10 календарних днів;

2021 рік щорічна чергова відпустка 45 діб, використано 28 діб, не використано 17 діб; додаткова відпустка як учаснику бойових дій 14 календарних днів, використано 14 календарних днів, не використано 0; додаткова відпустка як одинокій матері 10 календарних днів, використано 0, не використано 10 календарних днів;

2022 рік щорічна чергова відпустка 45 діб, за фактично відпрацьований час 34 доби, використано 0, не використано 34 доби; додаткова відпустка як учаснику бойових дій 14 календарних днів, використано 0, не використано 14 календарних днів; додаткова відпустка як одинокій матері 10 календарних днів, використано 0, не використано 10 календарних днів.

Отже, на день звільнення позивача зі служби в поліції, тобто станом на 30 вересня 2022 року, вона мала:

54 доби невикористаної щорічної чергової відпустки (3 доби за 2015 рік, 17 діб за 2021 рік, 34 доби за 2022 рік);

14 календарних днів невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій (14 календарних днів за 2022 рік);

40 календарних днів невикористаної додаткової відпустки як одинокій матері (10 календарних днів за 2019 рік, 10 календарних днів за 2020 рік, 10 календарних днів за 2021 рік, 10 календарних днів за 2022 рік).

Згідно з наказом ГУНП в Донецькій області від 28 вересня 2022 року № 432о/с «По особовому складу» при звільненні ОСОБА_1 зі служби в поліції відповідач визначив кількість невикористаних нею днів відпустки 64 доби, в тому числі 34 доби щорічної чергової відпустки за 2022 рік, 10 календарних днів за 2019 рік, 10 календарних днів за 2020 рік, 10 календарних днів за 2021 рік додаткової відпустки як одинокій матері.

При звільненні зі служби в поліції позивачці нарахована і виплачена компенсація за невикористані нею 34 доби щорічної чергової відпустки за 2022 рік та 30 календарних днів додаткової відпустки як одинокій матері за 2019-2021 роки, що підтверджено розрахунковим листком за жовтень 2022 року (сума компенсації становила 24 854,23 грн).

Як свідчать довідки Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Донецькій області від 01 листопада 2022 року № 235 та від 27 січня 2023 року № 77 при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації за невикористані відпустки воно керувалося нормами Закону № 580, Постанови КМУ № 988 та п. 8 розділу ІІІ Порядку № 260.

Згідно з цими довідками при звільненні позивачці нарахована грошова компенсація за невикористані дні відпустки за 2022 рік у кількості 34 доби та за додаткову відпустку як одинокій матері за 2019 рік у кількості 10 діб, за 2020 рік у кількості 10 діб, за 2021 рік у кількості 10 діб в сумі 24 854,23 грн.

Розрахунок відповідач провів таким чином:

посадовий оклад за посадою «інспектор» 2 400,00 грн + оклад за спеціальним званням «майор поліції» 2 000,00 грн + надбавка за стаж служби в поліції (40%) 1 760,00 грн + надбавка за специфічні умови проходження служби (40%) 2 464,00 грн + премія (35,093%) 3 026,42 грн = 11 650,42 грн / 30 діб х 64 доби = 24 854,23 грн.

Після відрахування податків та зборів на картковий рахунок ОСОБА_1 перераховано 24 481,42 грн в якості компенсації за невикористану відпустку (платіжне доручення від 14 жовтня 2022 року № 11989).

14 лютого 2023 року на підставі довідки відділу проходження служби Управління кадрового забезпечення ГУНП в Донецькій області від 13 лютого 2023 року № 467/12/03-2023 ГУНП в Донецькій області видало наказ № 61о/с «По особовому складу».

П. 6 наказу ГУНП в Донецькій області передбачав внесення змін до наказу ГУНП в Донецькій області від 28 вересня 2022 року № 432о/с в частині звільнення ОСОБА_1 , доповнивши його словами: «вважати невикористану додаткову оплачувану відпустку як одинокій матері відповідно до ст. 19 Закону № 504/96-ВР за 2022 рік у кількості 10 календарних днів».

Як свідчить довідка Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Донецькій області від 14 лютого 2023 року № 107, на підставі наказу ГУНП в Донецькій області від 14 лютого 2023 року № 61о/с позивачці нарахована грошова компенсація за невикористані дні додаткової оплачуваної відпустки як одинокій матері за 2022 рік у кількості 10 діб в сумі 3 883,47 грн.

Розрахунок відповідач провів таким чином:

посадовий оклад за посадою «інспектор» 2 400,00 грн + оклад за спеціальним званням «майор поліції» 2 000,00 грн + надбавка за стаж служби в поліції (40%) 2 464,00 грн + премія (35,093%) 3 026,42 грн = 11 650,42 грн / 30 діб х 10 діб.

Після відрахування податків і зборів на картковий рахунок ОСОБА_1 перераховано 3 825,22 грн в якості компенсації за невикористану відпустку, що підтверджено відомостями розподілу виплат ОВД ГУНП в Донецькій області від 15 лютого 2023 року № 230215РВ08 і визнається позивачем, про що свідчать її додаткові пояснення.

Таким чином, на час розгляду справи по суті ОСОБА_1 нарахована і виплачена грошова компенсація за невикористані 34 доби щорічної чергової відпустки за 2022 рік, а також 40 календарних днів додаткової відпустки як одинокій матері за 2019-2022 роки.

Докази нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації за невикористані 20 діб щорічної чергової відпустки (3 доби за 2015 рік, 17 діб за 2021 рік) та 14 календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій (14 календарних днів за 2022 рік) суду не надані.

У згаданих вище листах Покровського РУП ГУНП в Донецькій області, Управління кадрового забезпечення ГУНП в Донецькій області та Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Донецькій області йдеться про те, що підстави для нарахування та виплати позивачці компенсації за невикористану щорічну чергову відпустку за 2015 і 2021 роки, а також за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій за 2022 рік відсутні.

4. Щодо доплати за виконання службових обов`язків в умовах дії карантину.

Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Донецькій області надало довідку від 27 січня 2023 року № 76 щодо нарахованої та виплаченої додаткової винагороди на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусною хворобою SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни поліцейським, які забезпечують правопорядок і безпеку громадян та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням пропорційно відпрацьованого часу в зазначених умовах.

Згідно з цією довідкою при нарахуванні та виплаті позивачці додаткової винагороди застосовані норми Постанов КМУ № 211, № 375, № 485, Наказу МВС № 431 та Доручення № 7789/01/29-2022.

Бюджетною програмою за КПКВК 1007070 «Здійснення доплати поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» виділено фінансування для виплати додаткової доплати поліцейським за виконання цих заходів за період з 12 березня 2020 року по 17 лютого 2021 року.

ОСОБА_1 нараховано та виплачена додаткова доплата:

в липні 2020 року за 20 днів березня 2020 року 4 012,26 грн;

в липні 2020 року за 21 день квітня 2020 року 4 347,40 грн;

в липні 2020 року за 31 день травня 2020 року 6 210,58 грн;

в липні 2020 року за 15 днів червня 2020 року 3 228,40 грн;

в серпні 2020 року за 28 днів липня 2020 року 3 524,92 грн;

в грудні 2020 року за 31 день серпня 2020 року 4 248,26 грн;

в грудні 2020 року за 23 дні вересня 2020 року 2 959,47 грн;

в грудні 2020 року за 16 днів жовтня 2020 року 1 992,35 грн;

в грудні 2020 року за 10 днів листопада 2020 року 1 286,73 грн;

в грудні 2020 року за 10 днів грудня 2020 року 1 290,17 грн;

в липні 2021 року за 21 день січня 2021 року 2 607,74 грн;

в липні 2021 року за 17 днів лютого 2021 року 2 316,54 грн.

Головний розпорядник бюджетних коштів не здійснював фінансування за бюджетною програмою за КПКВК 1007070 «Здійснення доплати поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусною хворобою SARS-CoV-2» для виплати додаткової винагороди поліцейським за виконання заходів за період з 18 лютого 2021 року по 30 вересня 2022 року.

За інформацією, що наведена в розрахункових листках, позивачці нарахована і виплачена додаткова доплата за період з березня 2020 року по лютий 2021 року включно; за період з березня 2021 року по жовтень 2021 року включно така доплата не нараховувалась і не виплачувалась.

Позивач доводить, що була залучена до виконання заходів, спрямованих на запобігання поширення на території України коронавірусної хвороби COVID-19, 06 березня 2021 року, 12 березня 2021 року, 19 березня 2021 року, 26 березня 2021 року, 27 березня 2021 року, 05 квітня 2021 року, 13 квітня 2021 року, 08 травня 2021 року, 14 травня 2021 року, 04 червня 2021 року, 02 липня 2021 року, 15 липня 2021 року, 20 липня 2021 року, 26 липня 2021 року, 24 серпня 2021 року, 06 вересня 2021 року, 20 вересня 2021 року, 11 жовтня 2021 року, 12 жовтня 2021 року, 13 жовтня 2021 року, 30 жовтня 2021 року.

Згідно з довідками Покровського РУП ГУПН в Донецькій області від 17 жовтня 2022 року № 18236/301-2022 та від 27 жовтня 2022 року № 18946/301-2022 у зв`язку з початком широкомасштабної збройної агресії російської федерації проти України та тимчасовою окупацією окремих територій Донецької області, з метою збереження конфіденційних даних про працівників районного управління поліції стройові записки та графіки чергувань органів поліції, в яких проходила службу ОСОБА_1 , знищені.

Також Покровське РУП ГУНП в Донецькій області надало довідку від 09 лютого 2023 року № 2519/301, в якій зазначило, що у зв`язку із початком широкомасштабної військової агресії російської федерації проти України та тимчасовою окупацією окремих районів Донецької області, з метою збереження конфіденційних даних про працівників районного управління поліції, яким встановлювалась доплата, передбачена п. 4 Постанови КМУ № 375, відповідні документи знищені.

Між тим, ГУНП в Донецькій області надало суду витяги з книг нарядів Покровського відділу поліції ГУНП в Донецькій області, які містять інформацію про розстановку нарядів, в тому числі в період з березня 2021 року по жовтень 2021 року включно.

Витяг з Книги нарядів Покровського відділу поліції ГУНП в Донецькій області (розпочато 01 січня 2020 року, інвентарний № 711) містить такі записи:

згідно з розстановкою нарядів на 06 березня 2021 року ОСОБА_1 несла службу в наряді автовокзал 06 березня 2021 року з 09:00 до 20:00, отримувала зброю;

згідно з розстановкою нарядів на 12 березня 2021 року несла службу в наряді поліцейський з охорони та допуску 12 березня 2021 року з 08:00 до 19:05, отримувала зброю;

згідно з розстановкою нарядів на 19 березня 2021 року несла службу в наряді ПП 19 березня 2021 року з 08:00 до 15:50, отримувала зброю;

згідно з розстановкою нарядів на 26 березня 2021 року несла службу в наряді поліцейський з охорони та допуску 26 березня 2021 року з 08:00 до 19:00, отримувала зброю;

згідно з розстановкою нарядів на 27 березня 2021 року несла службу в наряді ДВК 27 березня 2021 року з 08:00 до 19:00, отримувала зброю.

Витяг з Книги нарядів Покровського відділу поліції ГУНП в Донецькій області (розпочато 30 березня 2021 року, інвентарний № 837) містить такі записи:

згідно з розстановкою нарядів на 05 квітня 2021 року несла службу в наряді ОВК 05 квітня 2021 року з 08:00 до 06 квітня 2021 року 08:00, отримувала зброю;

згідно з розстановкою нарядів на 08 травня 2021 року несла службу в наряді ЗВ 08 травня 2021 року з 09:00 до 20:00, отримувала зброю;

згідно з розстановкою нарядів на 09 травня 2021 року несла службу в наряді БП 09 травня 2021 року з 09:00 до 20:00, отримувала зброю;

згідно з розстановкою нарядів на 14 травня 2021 року несла службу в наряді автовокзал 14 травня 2021 року з 09:00 до 20:00, отримувала зброю;

згідно з розстановкою нарядів на 02 червня 2021 року несла службу в наряді автовокзал 02 червня 2021 року з 09:00 до 20:00, отримувала зброю;

згідно з розстановкою нарядів на 04 червня 2021 року несла службу в наряді ПП 04 червня 2021 року з 17:00 до 23:00, отримувала зброю;

згідно з розстановкою нарядів на 14 червня 2021 року несла службу в наряді поліцейський з охорони та допуску 14 червня 2021 року з 08:00 до 19:00, отримувала зброю;

згідно з розстановкою нарядів на 02 липня 2021 року несла службу в наряді ЗВ 02 липня 2021 року з 18:00 до 20:00, отримувала зброю;

згідно з розстановкою нарядів на 05 липня 2021 року несла службу в наряді поліцейський з охорони та допуску 05 липня 2021 року з 08:00 до 19:00, отримувала зброю;

згідно з розстановкою нарядів на 20 липня 2021 року несла службу в наряді автовокзал 20 липня 2021 року з 08:00 до 20:00, отримувала зброю;

згідно з розстановкою нарядів на 26 липня 2021 року несла службу в наряді БП 26 липня 2021 року з 08:00 до 20:00, отримувала зброю.

Витяг з Книги нарядів Покровського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області (розпочато 16 серпня 2021 року, інвентарний № 865) містить такі записи:

згідно з розстановкою нарядів на 24 серпня 2021 року несла службу в наряді БП 24 серпня 2021 року з 08:00 до 20:00, отримувала зброю;

згідно з розстановкою нарядів на 04 вересня 2021 року несла службу в наряді автовокзал 04 вересня 2021 року з 08:00 до 20:00, отримувала зброю;

згідно з розстановкою нарядів на 06 вересня 2021 року несла службу в наряді БП 06 вересня 2021 року з 08:00 до 20:00, отримувала зброю;

згідно з розстановкою нарядів на 15 вересня 2021 року несла службу в наряді поліцейський з охорони та допуску 15 вересня 2021 року з 08:00 до 19:00, отримувала зброю;

згідно з розстановкою нарядів на 20 вересня 2021 року несла службу в наряді БП 20 вересня 2021 року з 09:00 до 18:00, отримувала зброю;

згідно з розстановкою нарядів на 11 жовтня 2021 року несла службу в наряді БП 11 жовтня 2021 року з 09:00 до 18:00, отримувала зброю;

згідно з розстановкою нарядів на 12 жовтня 2021 року несла службу в наряді поліцейський з охорони та допуску 12 жовтня 2021 року з 08:00 до 20:00, отримувала зброю.

Позивач надала суду витяги (окремі аркуші) з книг чергувань Покровського відділу поліції ГУНП в Донецькій області, які за період з березня 2021 року по жовтень 2021 року включно містять записи про те, що ОСОБА_1 заступала на чергування 06 березня 2021 року, 12 березня 2021 року, 19 березня 2021 року, 26 березня 2021 року, 14 травня 2021 року, 04 червня 2021 року, 15 липня 2021 року, 20 липня 2021 року, 26 липня 2021 року, 24 серпня 2021 року, 20 вересня 2021 року, 11 жовтня 2021 року, 12 жовтня 2021 року.

Також позивач надала суду рапорти на ім`я начальника Покровського відділу поліції ГУНП в Донецькій області, з інформацією про те, що ОСОБА_1 несла чергування у складі групи 09 травня 2021 року, 06 вересня 2021 року, 13 жовтня 2021 року, 24 серпня 2021 року, 20 липня 2021 року, 09 травня 2021 року, 20 вересня 2021 року, 11 жовтня 2021 року, 12 жовтня 2021 року.

Отже, надані сторонами письмові докази підтверджують твердження позивача про те, що в період з березня 2021 року по жовтень 2021 року включно вона несла службу в нарядах (заступала на чергування) 06 березня 2021 року, 12 березня 2021 року, 19 березня 2021 року, 26 березня 2021 року, 27 березня 2021 року, 05 квітня 2021 року, 08 травня 2021 року, 14 травня 2021 року, 04 червня 2021 року, 02 липня 2021 року, 15 липня 2021 року, 20 липня 2021 року, 26 липня 2021 року, 24 серпня 2021 року, 06 вересня 2021 року, 20 вересня 2021 року, 11 жовтня 2021 року, 12 жовтня 2021 року.

Будь-які докази на підтвердження доводів позивача про те, що вона несла службу в наряді (заступала на чергування) та була залучена до заходів, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, 13 квітня 2021 року, 13 жовтня 2021 року, 30 жовтня 2021 року суду не надані.

Разом з цим, надані відповідачем витяги з книг нарядів Покровського відділу поліції ГУНП в Донецькій області та Покровського РУП ГУНП в Донецькій області свідчать про те, що в період з березня 2021 року по жовтень 2021 року включно, крім дат, які вказує позивач, вона також несла службу в нарядах (заступала на чергування) 09 травня 2021 року, 02 червня 2021 року, 14 червня 2021 року, 05 липня 2021 року, 04 вересня 2021 року і 15 вересня 2021 року.

Крім того, ГУНП в Донецькій області надало суду витяги з книг нарядів Покровського відділу поліції ГУНП в Донецькій області, які містять інформацію про розстановку нарядів, в тому числі в період з березня 2020 року по лютий 2021 року включно, і дають суду можливість встановити, в які наряди заступала позивач в період, за який їй нарахована і виплачена додаткова доплата на період карантину.

Витяг з Книги нарядів Покровського відділу поліції ГУНП в Донецькій області (розпочато 01 січня 2020 року, інвентарний № 711) містить такі записи:

згідно з розстановкою нарядів на 10 січня 2020 року ОСОБА_1 несла службу в наряді БП 10 січня 2020 року з 09:00 до 18:00, отримувала зброю;

згідно з розстановкою нарядів на 24 лютого 2020 року несла службу в наряді поліцейський з охорони та допуску 24 лютого 2020 року з 08:00 до 16:00, отримувала зброю;

згідно з розстановкою нарядів на 28 березня 2020 року несла службу в наряді поліцейський з охорони та допуску 28 березня 2020 року з 08:00 до 18:00, отримувала зброю;

згідно з розстановкою нарядів на 10 квітня 2020 року несла службу в наряді ПП 10 квітня 2020 року з 09:30 до 16:10, отримувала зброю;

згідно з розстановкою нарядів на 27 квітня 2020 року несла службу в наряді поліцейський з охорони та допуску 27 квітня 2020 року з 08:00 до 17:00, отримувала зброю;

згідно з розстановкою нарядів на 11 травня 2020 року несла службу в наряді ПП 11 травня 2020 року з 10:10 до 15:00, отримувала зброю.

Витяг з Книги нарядів Покровського відділу поліції ГУНП в Донецькій області (інвентарний № 756) містить такі записи:

згідно з розстановкою нарядів на 13 липня 2020 року несла службу в наряді БП 13 липня 2020 року з 09:00 до 18:00, отримувала зброю;

згідно з розстановкою нарядів на 15 липня 2020 року несла службу в наряді поліцейський з охорони та допуску 15 липня 2020 року з 09:00 до 18:00, отримувала зброю;

згідно з розстановкою нарядів на 30 жовтня 2020 року несла службу в наряді ТВК 30 жовтня 2020 року з 08:00 до 31 жовтня 2020 року 09:00, отримувала зброю.

Витяг з Книги нарядів Покровського відділу поліції ГУНП в Донецькій області (розпочата 31 жовтня 2020 року, інвентарний № 795) містить такі записи:

згідно з розстановкою нарядів на 14 листопада 2020 року несла службу в наряді ТВК 14 листопада 2020 року з 08:00 до 18:00, отримувала зброю;

згідно з розстановкою нарядів на 04 грудня 2020 року несла службу в наряді поліцейський з охорони та допуску 04 грудня 2020 року з 08:00 до 18:00, отримувала зброю;

згідно з розстановкою нарядів на 18 грудня 2020 року несла службу в наряді АП 18 грудня 2020 року з 17:00 до 23:00, отримувала зброю;

згідно з розстановкою нарядів на 26 грудня 2020 року несла службу в наряді АП 26 грудня 2020 року з 17:00 до 24:00, отримувала зброю;

згідно з розстановкою нарядів на 05 лютого 2021 року несла службу в наряді БП 05 лютого 2021 року з 09:00 до 18:00, отримувала зброю;

згідно з розстановкою нарядів на 19 лютого 2021 року несла службу в наряді ПП 19 лютого 2021 року з 06:00 до 15:35, отримувала зброю.

5. Щодо надбавки за роботу в умовах режимних обмежень.

Суд встановив, що в період з 07 листопада 2015 року по 31 травня 2016 року ОСОБА_1 проходила скубу на посаді оперуповноваженого Красноармійського відділу поліції ГУНП в Донецькій області.

Розрахункові листки свідчать, що за цей період надбавка за роботу в умовах режимних обмежень їй не нараховувалась і не виплачувалась.

Згідно з довідками Покровського РУП ГУПН в Донецькій області від 24 жовтня 2022 року № 18787/301-2022 та від 17 жовтня № 18257/301-2022 у зв`язку з початком широкомасштабної збройної агресії російської федерації проти України та тимчасовою окупацією окремих територій Донецької області, з метою збереження конфіденційних даних про працівників районного управління поліції документи про функціональні обов`язки працівників за 2015-2016 роки, довідки про надання допуску до державної таємниці, облікові картки форми 6, накази про надання допуску до державної таємниці, письмові зобов`язання, журнали обліку, накази щодо встановлення та виплату надбавки за роботу в умовах режимних обмежень знищені.

Відповідач надав суду Витяг з акту № 111 про знищення документів, затверджений начальником Покровського РУП ГУНП в Донецькій області 15 березня 2022 року.

В акті йдеться про те, що у зв`язку з загостренням ситуації біля кордонів України, збільшенням збройної агресії з боку російської федерації, наявною загрозою широкомасштабного вторгнення в Україну збройних сил російської федерації, на тлі окупації російською федерацією частини території Донецької і Луганської областей, […], великою кількістю матеріальних носіїв секретної інформації, які знаходяться на обліку в Покровському РУП ГУНП в Донецькій області, неможливістю вжиття термінових заходів щодо їх збереження у разі безпосереднього захоплення адміністративної будівлі чи проведення на території міста бойових дій, з метою збереження конфіденційності даних щодо осіб, отриманих у ході здійснення оперативно-розшукової діяльності та проведення негласних слідчих розшукових дій, відібрані для знищення закриті провадженням матеріальні носії секретної інформації, які не мають науково-практичного значення та не становлять культурної цінності підлягають знищенню.

Під № 220 до переліку документів, що підлягають знищенню, включена облікова картка Ф. 6 ОСОБА_1 (номер реєстрації № 8дск, гриф секретності дск, кількість аркушів у примірнику 1, архів).

Секретні документи, згадані в акті № 111, знищені шляхом спалювання 15 березня 2022 року.

За інформацією, наведеною в листі Управління режиму та технічного захисту інформації ГУНП в Донецькій області від 26 січня 2023 року № 58/13, відповідно до листа Покровського РУП ГУНП в Донецькій області від 25 січня 2023 року № 1484/301/01-2023, у зв`язку з розпочатою російською федерацією повномасштабною війною проти України, загостренням ситуації на території Донецької області, з метою збереження конфіденційних даних працівників Покровського РУП ГУНП в Донецькій області, які мають допуск та доступ до державної таємниці, облікові картки форми 6 працівників про надання допуску та доступу до державної таємниці, разом з журналами їх обліку знищені (акти знищення від 24 лютого 2022 року № 110 та від 15 березня 2022 року № 111).

Також згідно з обліками канцелярії Покровського РУП ГУНП в Донецькій області в період з листопада 2015 року по травень 2016 року копії наказів ГУНП в Донецькій області про вставлення надбавки за роботу в умовах режимних обмежень до Покровського ВП ГУНП в Донецькій області не надходили.

З огляду на викладене неможливо надати інформацію щодо надання доступу до державної таємниці ОСОБА_1 за період з листопада 2015 року по травень 2016 року та виплату їй надбавки за роботу в умовах режимних обмежень.

Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Донецькій області надало довідку від 27 січня 2023 року № 74, в якій зазначило, що за період з листопада 2015 року по травень 2016 року накази про встановлення або скасування надбавки за службу в умовах режимних обмежень відносно ОСОБА_1 до фінансового підрозділу не надходили, а тому така надбавка їй не нараховувалась і не виплачувалась.

6. Щодо доплати за службу в нічний час.

Суд встановив, що ОСОБА_1 проходила службу в поліції з 07 листопада 2015 року по 30 вересня 2022 року; за весь період проходження нею служби в поліції доплата за службу в нічний час їй не нараховувалась і не виплачувалась.

Позивач доводить, що має право на доплату на 200 годин служби в нічний час із розрахунку по 8 нічних годин за 03-04 серпня 2015 року, 17-18 серпня 2015 року, 27-28 серпня 2015 року, 09-10 вересня 2015 року, 24-25 вересня 2015 року, 30 вересня 01 жовтня 2015 року, 18-19 січня 2016 року, 04-05 квітня 2016 року, 19-20 грудня 2016 року, 13-14 лютого 2017 року, 06-07 березня 2017 року, 15-16 серпня 2017 року, 27-28 листопада 2017 року, 28-29 грудня 2018 року, 19-20 лютого 2019 року, 04-05 квітня 2019 року, 03-04 жовтня 2019 року, 06-07 листопада 2019 року, 17-18 січня 2020 року, 27-28 березня 2021 року, 05-06 квітня 2021 року, 13-14 квітня 2021 року, 14-15 травня 2021 року, 30-31 жовтня 2021 року, 04-05 листопада 2021 року

На підтвердження цих доводів позивач надала витяги (окремі аркуші) з книг нарядів, які містять таку інформацію:

згідно з розстановкою нарядів на 03 серпня 2015 року ОСОБА_1 заступила в наряд 03 серпня 2015 року 09:00; відомості про дату і час завершення чергування відсутні;

згідно з розстановкою нарядів на 17 серпня 2015 року заступила в наряд 17 серпня 2015 року 09:00; відомості про дату і час завершення чергування відсутні;

згідно з розстановкою нарядів на 27 серпня 2015 року заступила в наряд 27 серпня 2015 року 09:00; відомості про дату і час звершення чергування відсутні;

згідно з розстановкою нарядів на 09 вересня 2015 року заступила в наряд 09 вересня 2015 року 09:00; відомості про дату і час завершення чергування відсутні;

згідно з розстановкою нарядів на 24 вересня 2015 року заступила в наряд 24 вересня 2015 року 09:00; відомості про дату і час звершення чергування відсутні;

згідно з розстановкою нарядів на 30 вересня 2015 року заступила в наряд 30 вересня 2015 року 09:00; відомості про дату і час звершення чергування відсутні;

згідно з розстановкою нарядів на 18 січня 2016 року заступила в наряд 18 січня 2016 року 09:30 і завершила чергування 19 січня 2016 року 09:30;

згідно з розстановкою нарядів на 04 квітня 2016 року заступила в наряд 04 квітня 2016 року 09:30 і завершила чергування 05 квітня 2016 року 09:30;

згідно з розстановкою нарядів на 19 грудня 2016 року заступила в наряд 19 грудня 2016 року 09:00 і завершила чергування 20 грудня 2016 року 09:00;

згідно з розстановкою нарядів на 13 лютого 2017 року заступила в наряд 13 лютого 2017 року о 09:00 і завершила чергування 14 лютого 2017 року 09:00;

згідно з розстановкою нарядів на 06 березня 2017 року заступила в наряд 06 березня 2017 року 09:00 і завершила чергування 07 березня 2017 року 09:00;

згідно з розстановкою нарядів на 15 серпня 2017 року заступила в наряд 15 серпня 2017 року і завершила чергування 16 серпня 2017 року; відомості про час початку і завершення чергування відсутні;

згідно з розстановкою нарядів на 27 листопада 2017 року заступила в наряд 27 листопада 2017 року 09:00 і завершила чергування 28 листопада 2017 року 09:00;

згідно з розстановкою нарядів на 28 грудня 2018 року заступила в наряд 28 грудня 2018 року і завершила чергування 29 грудня 2018 року; відомості про час початку і завершення чергування відсутні;

згідно з розстановкою нарядів на 19 лютого 2019 року заступила в наряд 19 лютого 2019 року і завершила чергування 20 лютого 2019 року; час початку і завершення чергування встановити неможливо;

згідно з розстановкою нарядів 04 квітня 2019 року заступила в наряд 04 квітня 2019 року 08:00 і завершила чергування 05 квітня 2019 року 08:00;

згідно з розстановкою нарядів на 03 жовтня 2019 року заступила в наряд 03 жовтня 2019 року 08:00 і завершила чергування 04 жовтня 2019 року 08:00;

згідно з розстановкою нарядів на 06 листопада 2019 року заступила в наряд 06 листопада 2019 року 08:00 і звершила чергування 07 листопада 2019 року 08:00;

згідно з розстановкою нарядів на 17 січня 2020 року заступила в наряд 17 січня 2020 року 08:00 і завершила чергування 18 січня 2020 року 08:10;

згідно з розстановкою нарядів на 27 березня 2021 року заступила в наряд 27 березня 2021 року 08:00 і завершила чергування 28 березня 2021 року 08:00;

згідно з розстановкою нарядів на 14 травня 2021 року заступила в наряд 14 травня 2021 року 08:00 і завершила чергування 15 травня 2021 року 08:00.

В наданих позивачем витягах з книг нарядів відсутні відомості про несення нею служби в нічний час 05-06 квітня 2021 року, 13-14 квітня 2021 року, 30-31 жовтня 2021 року, 04-05 листопада 2021 року.

Згідно з довідкою Покровського РУП ГУНП в Донецькій області від 27 жовтня 2022 року № 18949/301/01-2022 відповідно до книг нарядів в період з 07 листопада 2015 року по дату звільнення ОСОБА_1 заступала на чергування у денний наряд 102 рази, у добовий наряд 2 рази, отримувала зборю за несення служби 88 разів.

В довідках від 24 жовтня 2022 року № 18769/301-2022 та від 06 лютого 2023 року № 2235/301-2023 Покровське РУП ГУНП в Донецькій області зазначило, що надати відомості обліку несення ОСОБА_1 служби в нічний час за 2016-2022 роки неможливо, оскільки остання не несла службу в нічний час.

За інформацією, наведеною в довідках Покровського РУП ГУНП в Донецькій області від 17 жовтня 2022 року № 18236/301-2022, від 24 жовтня 2022 року № 18787/301-2022, від 27 жовтня 2022 року № 18946/301-2022, від 06 лютого 2023 року № 2234/301-2023, у зв`язку з початком широкомасштабної збройної агресії російської федерації проти України та тимчасовою окупацією окремих територій Донецької області, з метою збереження конфіденційних даних про працівників районного управління поліції стройові записки та графіки чергувань органів поліції, в яких проходила службу ОСОБА_1 , а також довідки обліку несення служби у нічний час знищені.

Між тим, ГУНП в Донецькій області надало суду витяги з книг нарядів Красноармійського відділу поліції ГУНП в Донецькій області, Покровського відділу поліції ГУНП в Донецькій області, які містять інформацію про розстановку нарядів, в тому числі за період з листопада 2015 року по листопад 2021 року включно.

Витяг з Книги нарядів Красноармійського відділу поліції ГУНП в Донецькій області (розпочато 14 листопада 2015 року), з-поміж іншого, містить такі записи:

згідно з розстановкою нарядів на 18 січня 2016 року ОСОБА_1 несла службу в наряді міліціонер з охорони та допуску 18 січня 2016 року з 09:30 до 17:30, отримувала зброю;

згідно з розстановкою нарядів на 04 квітня 2016 року несла службу в наряді міліціонер з охорони та допуску 04 квітня 2016 року з 09:30 до 18:00, отримувала зброю.

Витяг з Книги нарядів Покровського відділу поліції ГУНП в Донецькій області (розпочато 21 листопада 2016 року, інвентарний № 301), з-поміж іншого, містить такі записи:

згідно з розстановкою нарядів на 19 грудня 2016 року несла службу в наряді поліцейський з охорони та допуску 19 грудня 2016 року з 09:00 до 18:00, отримувала зброю;

згідно з розстановкою нарядів на 13 лютого 2017 року несла службу в наряді поліцейський з охорони та допуску 13 лютого 2017 року з 09:00 до 17:00, отримувала зброю;

згідно з розстановкою нарядів на 06 березня 2017 року несла службу в наряді поліцейський з охорони та допуску 06 березня 2017 року з 09:00 до 17:00, отримувала зброю.

Витяг з Книги нарядів рішення щодо комплексного використання сил і засобів Покровського відділу поліції ГУНП в Донецькій області (розпочата 07 червня 2017 року, інвентарний № 396), з-поміж іншого, містить такі записи:

згідно з розстановкою нарядів на 15 серпня 2017 року несла службу в наряді поліцейський з охорони та допуску 15 серпня 2017 року з 09:00 до 17:00, отримувала зброю;

згідно з розстановкою нарядів на 27 листопада 2017 року несла службу в наряді поліцейський з охорони та допуску 27 листопада 2017 року з 09:00 до 17:00, отримувала зброю.

Витяг з Книги нарядів Покровського відділу поліції ГУНП в Донецькій області (інвентарний № 562), з-поміж іншого, містить такі записи:

згідно з розстановкою нарядів на 28 грудня 2018 року несла службу в наряді ПП 25 грудня 2018 року з 13:00 до 18:00, отримувала зброю.

Витяг з Книги нарядів Покровського відділу поліції ГУНП в Донецькій області (розпочато 01 січня 2019 року), з-поміж іншого, містить такі записи:

згідно з розстановкою нарядів на 19 лютого 2019 року несла службу в наряді ПП 19 лютого 2019 року з 09:00 до 20:00, отримувала зброю;

згідно з розстановкою нарядів на 04 квітня 2019 року несла службу в наряді поліцейський з охорони та допуску 04 квітня 2019 року з 08:00 до 17:00, отримувала зброю.

Витяг з Книги нарядів Покровського відділу поліції ГУНП в Донецькій області (розпочато 21 липня 2019 року, інвентарний № 672), з-поміж іншого, містить такі записи:

згідно з розстановкою нарядів на 03 жовтня 2019 року несла службу в наряді поліцейський з охорони та допуску 03 жовтня 2019 року з 09:00 до 17:00, отримувала зброю;

згідно з розстановкою нарядів на 06 листопада 2019 року несла службу в наряді поліцейський з охорони та допуску 06 листопада 2019 року з 09:00 до 17:00, отримувала зброю.

Витяг з Книги нарядів Покровського відділу поліції ГУНП в Донецькій області (розпочато 01 січня 2020 року, інвентарний № 711), не мітить відомостей про перебування ОСОБА_1 в наряді 17-18 січня 2020 року.

Витяг з Книги нарядів Покровського відділу поліції ГУНП в Донецькій області (інвентарний № 756), з-поміж іншого, містить такі записи:

згідно з розстановкою нарядів на 30 жовтня 2020 року несла службу в наряді ТВК 30 жовтня 2020 року з 08:00 до 31 жовтня 2020 року 09:00, отримувала зброю.

Витяг з Книги нарядів Покровського відділу поліції ГУНП в Донецькій області (розпочата 31 жовтня 2020 року, інвентарний № 795), з-поміж іншого, містить такі записи:

згідно з розстановкою нарядів на 27 березня 2021 року несла службу в наряді ДВК 27 березня 2021 року з 08:00 до 19:00, отримувала зброю.

Витяг з Книги нарядів Покровського відділу поліції ГУНП в Донецькій області (розпочато 30 березня 2021 року, інвентарний № 837), з-поміж іншого, містить такі записи:

згідно з розстановкою нарядів на 05 квітня 2021 року несла службу в наряді ОВК 05 квітня 2021 року з 08:00 до 06 квітня 2021 року 08:00, отримувала зброю;

відомості про перебування ОСОБА_1 в наряді 13-14 квітня 2021 року відсутні;

згідно з розстановкою нарядів на 14 травня 2021 року несла службу в наряді автовокзал 14 травня 2021 року з 09:00 до 20:00, отримувала зброю.

Витяг з Книги нарядів Покровського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області (розпочато 16 серпня 2021 року, інвентарний № 865):

відомості про перебування ОСОБА_1 в наряді 30-31 жовтня 2021 року відсутні;

відомості про перебування ОСОБА_1 в наряді 04-05 листопада 2021 року відсутні.

В наданих відповідачем витягах з книг нарядів відсутні відомості про несення позивачкою служби в нічний час 13-14 квітня 2021 року, 30-31 жовтня 2021 року, 04-05 листопада 2021 року.

Відомості щодо інших, вказаних ОСОБА_1 , дат несення служби в нічний час, які наведені у витягах з книг нарядів, наданих сторонами, істотно різняться. Витяги з книг нарядів, надані позивачем, підтверджують факт несення нею служби в нічний час. Витяги з книг нарядів, надані відповідачем, містять інформацію про те, що у вказані дати вона не несла службу у нічний час.

Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Донецькій області надало довідку від 27 січня 2023 року № 78, в якій вказало, що довідки обліку несення поліцейським служби в нічний час за період з листопада 2015 року по листопад 2021 року відносно ОСОБА_1 до фінансового підрозділу не надавались, а тому відповідна доплата їй не нараховувалась і не виплачувалась.

7. Щодо компенсації за службу в понаднормовий час, у дні щотижневого відпочинку та святкові дні.

Як свідчать розрахункові листки, за період з листопада 2015 року по травень 2016 року включно, нарахування та виплата позивачці компенсації за службу в понаднормовий час, у дні щотижневого відпочинку та святкові дні не проводилась.

Згідно з довідками Покровського РУП ГУПН в Донецькій області від 17 жовтня 2022 року № 18236/301-2022 та від 27 жовтня 2022 року № 18946/301-2022 у зв`язку з початком широкомасштабної збройної агресії російської федерації проти України та тимчасовою окупацією окремих територій Донецької області, з метою збереження конфіденційних даних про працівників районного управління поліції стройові записки та графіки чергувань органів поліції, в яких проходила службу ОСОБА_1 , знищені.

За інформацією, яка викладена в довідці Покровського РУП ГУНП в Донецькій області від 09 лютого 2023 року № 2518/301, документація щодо виконання поліцейськими Покровського РУП ГУНП в Донецькій області службових обов`язків у святкові та вихідні дні з листопада 2015 року до травня 2016 року, а саме стройові записки органу поліції, знищені.

Як свідчить лист Міністерства соціальної політики України від 09 вересня 2014 року № 10196/0/14-14/13 «Про розрахунок норм тривалості робочого часу на 2015 рік», в листопаді 2015 року вихідними днями були 1, 7, 8, 14, 15, 21, 22, 28, 29; в грудні 2015 року вихідними днями були 5, 6, 12, 13, 19, 20, 26, 27.

Розпорядження Кабінету Міністрів України від 12 листопада 2014 року № 1084-р «Про перенесення робочих днів у 2015 році» періоду з листопада по грудень не стосувалося.

Як свідчить лист Міністерства соціальної політики України від 20 липня 2015 року № 10846/0/14-15/13 «Про розрахунок норм тривалості робочого часу на 2016 рік», в січні 2016 року вихідними днями були 2, 3, 9, 10, 16, 17, 23, 24, 30, 31; святковими днями 1, 7; в лютому 2016 року вихідними днями були 6, 7, 13, 14, 20, 21, 27, 28; в березні 2016 року вихідними днями були 5, 6, 12, 13, 19, 20, 26, 27; святковими днями 8; в квітні 2016 року вихідними днями були 2, 3, 9, 10, 16, 17, 23, 24, 30; в травні 2016 року вихідними днями були 1, 7, 8, 14, 15, 21, 22, 28, 29; святковими днями 1, 2, 9.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 1155-р «Про перенесення робочих днів у 2016 році» рекомендовано робочі дні з п`ятниці 8 січня перенести на суботу 16 січня; понеділок 7 березня на суботу 12 березня.

ГУНП в Донецькій області надало суду витяг з Книги нарядів та обліку бойових дій в антитерористичній операції (АТО) особового складу Красноармійського ВП ГУНП в Донецькій області (розпочата 13 жовтня 2015 року, інвентарний № 2710), що містить такі записи:

згідно з розстановкою нарядів суб`єктів боротьби з тероризмом антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей на 10 листопада 2015 року ОСОБА_1 несла службу 10 листопада 2015 року в наряді СОГ, отримувала зброю;

згідно з розстановкою нарядів на 12 листопада 2015 року несла службу 12 листопада 2015 року з 15:00 до 19:00 в наряді П/П, зброю не отримувала;

згідно з розстановкою нарядів на 23 листопада 2015 року несла службу 23 листопада 2015 року з 09:00 в наряді СОГ, отримувала зброю;

згідно з розстановкою нарядів на 27 листопада 2015 року несла службу 27 листопада 2015 року з 08:00 (денний) в наряді виборча дільниця, отримувала зброю;

згідно з розстановкою нарядів на 07 грудня 2015 року несла службу 07 грудня 2015 року з 08:00 до 17:00 в наряді пропускний режим, отримувала зброю;

згідно з розстановкою нарядів на 10 грудня 2015 року несла службу 10 грудня 2015 року з 09:17 (денний) в наряді охорона публічного порядку, зброю не отримувала;

згідно з розстановкою нарядів на 21 грудня 2015 року ОСОБА_1 несла службу 21 грудня 2015 року з 08:00 (денний) в наряді піший патруль, зброю не отримувала;

згідно з розстановкою нарядів на 23 грудня 2015 року несла службу 23 грудня 2015 року з 08:00 (денний) в наряді пропускний режим), зброю не отримувала;

згідно з розстановкою нарядів на 02 січня 2016 року ОСОБА_1 несла службу 02 січня 2016 року з 08:00 (денний) в наряді М 66 ГАІ, зброю не отримувала.

Також ГУНП в Донецькій області надало витяг з Журналу нарядів та обліку бойових дій в антитерористичній операції особового складу Красноармійського відділу поліції (розпочато 04 березня 2016 року, інвентарний № 116 дск), який містить такі записи:

згідно з розстановкою нарядів на 25 квітня 2016 року несла службу 26 квітня 2016 року з 09:00 (денний) в наряді піший патруль, отримувала зброю;

згідно з розстановкою нарядів на 05 травня 2016 року несла службу 05 травня 2016 року з 07:15 (денний) в наряді піший патруль, отримувала зброю;

згідно з розстановкою нарядів на 10 травня 2016 року несла службу 10 травня 2016 року з 09:30 (денний) в наряді пропускний режим, отримувала зброю;

згідно з розстановкою нарядів на 11 травня 2016 року несла службу 11 травня 2016 року з 08:00 (денний) в наряді пропускний режим, отримувала зброю;

згідно з розстановкою на 17 травня 2016 року несла службу 17 травня 2016 року з 08:00 (денний) в наряді піший патруль, отримувала зброю;

Наданий відповідачем витяг з Книги нарядів Красноармійського відділу поліції ГУНП в Донецькій області (розпочато 14 листопада 2015 року), містить такі записи:

згідно з розстановкою нарядів на 23 листопада 2015 року ОСОБА_1 несла службу в наряді міліціонер з охорони та допуску 23 листопада 2015 року з 08:00 до 17:00, отримувала зброю;

згідно з розстановкою нарядів на 07 грудня 2015 року несла службу в наряді міліціонер з охорони та допуску 07 грудня 2015 року з 08:00 до 17:00, отримувала зброю;

згідно з розстановкою нарядів на 02 січня 2016 року несла службу в наряді ПП 02 січня 2016 року з 12:00 до 17:30, отримувала зброю;

згідно з розстановкою нарядів на 18 січня 2016 року несла службу в наряді міліціонер з охорони та допуску 18 січня 2016 року з 09:30 до 17:30, отримувала зброю;

згідно з розстановкою нарядів на 18 лютого 2016 року несла службу в наряді міліціонер з охорони та допуску 18 лютого 2016 року з 09:30 до 18:00, отримувала зброю;

згідно з розстановкою нарядів на 22 лютого 2016 року несла службу в наряді ПП 22 лютого 2016 року з 08:00 до 12:00, отримувала зброю;

згідно з розстановкою нарядів на 26 лютого 2016 року несла службу в наряді міліціонер з охорони та допуску 26 лютого 2016 року з 09:30 до 18:00, отримувала зброю;

згідно з розстановкою нарядів на 21 березня 2016 року несла службу в наряді ПП 21 березня 2016 року з 09:00 до 12:00, зброю не отримувала;

згідно з розстановкою нарядів на 09 квітня 2016 року несла службу в наряді ПП 09 квітня 2016 року з 09:00 до 13:00, отримувала зброю.

Надані позивачем витяги з Книг нарядів будь-якої інформації про несення нею служби у понаднормовий час не містять.

Будь-які інші докази, які б свідчили, що позивач несла службу в понаднормовий час, у дні щотижневого відпочинку та святкові дні, суду не надані.

8. Щодо винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції.

ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій.

Так, 26 лютого 2019 року Комісія Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України прийняла рішення № 2/І/V/39 про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України, яким надала ОСОБА_1 статус учасників бойових дій.

Це рішення прийнято на підставі довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 28 грудня 2018 року № 8507/01/12-2018, наказів Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 14 грудня 2015 року № 348, від 30 квітня 2018 року № 120дск, від 13 червня 2017 року № 056.

Позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим ГУНП в Донецькій області 25 березня 2019 року.

Згідно з довідкою Управління кадрового забезпечення ГУНП в Донецькій області від 25 серпня 2016 року № 2252/12/03-2016 ОСОБА_1 в період з 07 листопада 2015 року по 25 серпня 2016 року брала безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької області. Ця довідка видана на підставі наказу першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України від 14 грудня 2015 року № 348.

Згідно з довідками Управління кадрового забезпечення ГУНП в Донецькій області від 29 липня 2022 року № 1820/12/02-2022 та від 17 січня 2023 року № 128/12/03-2023 майор поліції ОСОБА_1 в період з 01 лютого 2015 року до 06 листопада 2015 року та з 07 листопада 2015 року до 30 квітня 2018 року була зарахована до складу сил та засобів, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької області. Ця довідка видана на підставі наказів першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 22 жовтня 2015 року № 295, від 13 грудня 2015 року № 347, від 14 грудня 2015 року № 348 та від 30 квітня 2018 року № 120дск.

З приводу нарахування та виплати позивачці винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції суд встановив такі обставини.

За інформацією, наведеною в довідках Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Донецькій області від 08 листопада 2022 року № 231 та від 27 січня 2023 року № 71, ОСОБА_1 нарахована і фактично виплачена винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції:

в липні 2016 року за 31 день травня 2016 року 1 200,00 грн;

в липні 2016 року за 30 днів червня 2016 року 1 200,00 грн;

в серпні 2016 року за 10 днів липня 2016 року 387,10 грн;

в жовтні 2016 року за 15 днів серпня 2016 року 503,23 грн;

в жовтні 2016 року за 29 днів вересня 2016 року 1 160,00 грн;

в листопаді 2016 року за 31 день жовтня 2016 року 1 200,00 грн;

в грудні 2016 року за 30 днів листопада 2016 року 1 200,00 грн;

в січні 2017 року за 21 день грудня 2016 року 812,90 грн;

в лютому 2017 року за 31 день січня 2017 року 1 200,00 грн;

в березні 2017 року за 18 днів лютого 2017 року 771,43 грн;

в квітні 2017 року за 31 день березня 2017 року 1 200,00 грн;

в травні 2017 року за 30 днів квітня 2017 року 1 200,00 грн;

в червні 2017 року за 31 день травня 2017 року 1 200,00 грн;

в липні 2017 року за 13 днів червня 2017 року 520,00 грн;

в серпні 2017 року за 20 днів липня 2017 року 774,19 грн;

у вересні 2017 року за 31 день серпня 2017 року 1 200,00 грн;

в жовтні 2017 року за 20 днів вересня 2017 року 800,00 грн;

в листопаді 2017 року за 29 днів жовтня 2017 року 1 122,58 грн;

в грудні 2017 року за 17 днів листопада 2017 року 680,00 грн;

в січні 2018 року за 30 днів грудня 2017 року 1 161,29 грн;

в лютому 2018 року за 15 днів січня 2018 року 580,65 грн;

в березні 2018 року за 15 днів лютого 2018 року 642,86 грн;

в квітні 2018 року за 31 день березня 2018 року 1 200,00 грн;

в травні 2018 року за 30 днів квітня 2018 року 1 200,00 грн.

В цих довідках Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Донецькій області вказало, що:

- нарахування та виплата поліцейським винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції проводилось з 04 лютого 2016 року;

- при нарахування та виплаті цієї винагороди воно керувалося Постановою КМУ № 18 та Інструкцію № 259;

- підтвердженням безпосередньої участі в антитерористичній операції для виплати винагороди є наказ центрального органу управління поліцією, територіальних (у тому числі міжрегіональних) органів Національної поліції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі про відрядження в зону антитерористичної операції для забезпечення пов`язаних з цим заходів та витягу з наказу штабу антитерористичної операції або штабу оперативно-тактичного угруповання про включення (виключення) поліцейських до (із) складу сил та засобів, що беруть безпосередню участь в антитерористичній операції;

- обчислення винагороди проводилось шляхом ділення винагороди (1 200,00 грн) на кількість календарних днів у місяці та множення на кількість днів безпосередньої участі;

- підтверджуючі документи щодо безпосередньої участі ОСОБА_1 в антитерористичній операції та в інших заходах за період з 04 лютого 2016 року по 30 квітня 2016 року до фінансового підрозділу не надходили, у зв`язку з чим зазначена винагорода не нараховувалась та не виплачувалась.

Відомості про нарахування та виплату ОСОБА_1 винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції, наведені в довідках Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Донецькій області, узгоджуються з інформацією, що міститься в розрахункових листках.

За період з 07 листопада 2015 року по 30 квітня 2016 року включно позивачці не нарахована і не виплачена винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції, що підтверджено розрахунковими листками і визнається сторонами.

Доводячи наявність підстав для нарахування та виплати винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 05 листопада 2015 року по 30 квітня 2016 року включно, з-поміж іншого, позивач покликається на довідку про вислугу років, яка складена Управлінням кадрового забезпечення ГУНП в Донецькій області, і зазначає, що відповідач зарахував період з 07 листопада 2015 року по 31 травня 2016 року включно до її вислуги років в пільговому обчисленні на підставі наказів першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 14 грудня 2015 року № 348, від 30 квітня 2018 року № 120дск, довідки Управління кадрового забезпечення ГУНП в Донецькій області від 29 липня 2022 року № 1820/12/02/02-2022, довідки сектору кадрового забезпечення Покровського РУП ГУНП в Донецькій області як період безпосередньої участі в антитерористичній операції на території Донецької області.

Як свідчить довідка про вислугу років майора поліції ОСОБА_1 , колишнього інспектора сектору інформаційної підтримки Покровського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області, на підставі наказів першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 14 грудня 2015 року № 348, від 30 квітня 2018 року № 120дск, довідки Управління кадрового забезпечення ГУНП в Донецькій області від 29 липня 2022 року № 1820/12/02/02-2022, довідки сектору кадрового забезпечення Покровського РУП ГУНП в Донецькій області та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» (далі Постанова КМУ № 393) до вислуги років позивача у пільговому обчисленні зараховані як періоди безпосередньої участі в антитерористичній операції періоди:

з 07 листопада 2015 року по 31 травня 2016 року (в календарному обчисленні 00 років 06 місяців 24 дні, в пільговому обчисленні 01 рік 08 місяців 12 днів);

з 31 травня 2016 року по 11 липня 2016 року (в календарному обчисленні 00 років 01 місяць 10 днів, в пільговому обчисленні 00 років 04 місяці 00 днів);

з 10 серпня 2016 року по 23 серпня 2016 року (в календарному обчисленні 00 років 00 місяців 13 днів, в пільговому обчисленні 00 років 01 місяць 09 днів);

з 02 вересня 2016 року по 05 грудня 2016 року (в календарному обчисленні 00 років 03 місяці 03 дні, в пільговому обчисленні 00 років 09 місяців 09 днів);

з 15 грудня 2016 року по 30 грудня 2016 року (в календарному обчисленні 00 років 00 місяців 15 днів, в пільговому обчисленні 00 років 01 місяць 15 днів);

з 30 грудня 2016 року по 15 лютого 2017 року (в календарному обчисленні 00 років 01 місяць 15 днів, в пільговому обчисленні 00 років 04 місяці 15 днів);

з 25 лютого 2017 року по 14 червня 2017 року (в календарному обчисленні 00 років 03 місяці 19 днів, в пільговому обчисленні 00 років 10 місяців 27 днів);

з 24 червня 2017 року по 10 липня 2017 року (в календарному обчисленні 00 років 00 місяців 16 днів, в пільговому обчисленні 00 років 01 місяць 18 днів);

з 21 липня 2017 року по 18 вересня 2017 року (в календарному обчисленні 00 років 01 місяць 27 днів, в пільговому обчисленні 00 років 05 місяців 21 день);

з 28 вересня 2017 року по 30 жовтня 2017 року (в календарному обчисленні 00 років 01 місяць 02 дні, в пільговому обчисленні 00 років 03 місяці 06 днів);

з 14 листопада 2017 року по 31 грудня 2017 року (в календарному обчисленні 00 років 01 місяць 17 днів, в пільговому обчисленні 00 років 04 місяці 21 день);

з 17 січня 2018 року по 31 січня 2018 року (в календарному обчисленні 00 років 00 місяців 14 днів, в пільговому обчисленні 00 років 01 місяць 12 днів);

з 14 лютого 2018 року по 01 травня 2018 року (в календарному обчисленні 00 років 02 місяці 17 днів, в пільговому обчисленні 00 років 07 місяців 21 день).

Для всебічного і повного встановлення обставин щодо характеру виконуваних позивачем обов`язків, її підпорядкування тощо в період з 07 листопада 2015 року по 30 квітня 2016 року включно суд враховує відомості, наведені в книгах на рядів за цей період.

Так, витяг з Книги нарядів та обліку бойових дій в антитерористичній операції (АТО) особового складу Красноармійського ВП ГУНП в Донецькій області (розпочата 13 жовтня 2015 року, інвентарний № 2710), містить такі записи:

згідно з розстановкою нарядів суб`єктів боротьби з тероризмом антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей на 10 листопада 2015 року ОСОБА_1 несла службу 10 листопада 2015 року в наряді СОГ, отримувала зброю;

згідно з розстановкою на 12 листопада 2015 року несла службу 12 листопада 2015 року з 15:00 до 19:00 в наряді П/П, зброю не отримувала;

згідно з розстановкою нарядів на 23 листопада 2015 року несла службу 23 листопада 2015 року з 09:00 в наряді СОГ, отримувала зброю;

згідно з розстановкою нарядів на 27 листопада 2015 року несла службу 27 листопада 2015 року з 08:00 (денний) в наряді виборча дільниця, отримувала зброю;

згідно з розстановкою нарядів на 07 грудня 2015 року несла службу 07 грудня 2015 року з 08:00 до 17:00 в наряді пропускний режим, отримувала зброю;

згідно з розстановкою нарядів на 10 грудня 2015 року несла службу 10 грудня 2015 року з 09:17 (денний) в наряді охорона публічного порядку, зброю не отримувала;

згідно з розстановкою нарядів на 21 грудня 2015 року несла службу 21 грудня 2015 року з 08:00 (денний) в наряді піший патруль, зброю не отримувала;

згідно з розстановкою нарядів на 23 грудня 2015 року несла службу 23 грудня 2015 року з 08:00 (денний) в наряді пропускний режим, зброю не отримувала;

згідно з розстановкою нарядів на 02 січня 2016 року несла службу 02 січня 2016 року з 08:00 (денний) в наряді М 66 ГАІ, зброю не отримувала.

Витяг з Журналу нарядів та обліку бойових дій в антитерористичній операції особового складу Красноармійського відділу поліції (розпочато 04 березня 2016 року, інвентарний № 116дск) містить такі записи:

згідно з розстановкою нарядів на 25 квітня 2016 року несла службу 26 квітня 2016 року з 09:00 (денний) в наряді піший патруль, отримувала зброю.

Належні докази фактичної безпосередньої участі ОСОБА_1 у відповідних заходах в антитерористичній операції, її перебування у підпорядкуванні (виконання нею завдань) керівництва штабу АТО в період з 07 листопада 2015 року по 30 квітня 2016 року включно суду не надані.

Також суд встановив, що в провадженні Донецького окружного адміністративного суду перебувала справа № 200/180/23 за позовом ОСОБА_1 до ГУНП в Донецькій області, в якому позивач просила:

- визнати бездіяльність ГУНП в Донецькій області щодо ненарахування всіх складових до місячного грошового забезпечення ОСОБА_1 за вересень 2022, що призвело до невірного розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні; невключення під час розрахунку одноразової грошової допомоги підвищення окладу, індексації, додаткової винагороди, згідно Постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 168, та періодів стажу передбачених п. 2 Постанови КМУ від 17.07.1992 № 393;

- зобов`язати ГУНП в Донецькій області зарахувати до строку календарного стажу ОСОБА_1 для визначення розміру одноразової грошової допомоги, періоди передбачені п.2 Постанови КМУ від 17.07.1992 № 393, зробити перерахунок грошового забезпечення за вересень 2022, врахувавши підвищення посадового окладу за роботу в гірській місцевості та з новоутвореного окладу нарахувати решту доплат та надбавок, та з вказаного грошового забезпечення нарахувати одноразову грошову допомогу, обов`язково врахувавши при її обчисленні підвищення посадового окладу за роботу в гірській місцевості, індексацію та додаткову щомісячну винагороду, згідно Постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 168, та врахувавши виплачену частину, виплатити одноразову грошову допомогу на користь позивача;

- стягнути з ГУНП в Донецькій області на користь ОСОБА_1 частину невиплаченої одноразової грошової допомоги, з обов`язковим включенням при розрахунку підвищення посадового окладу за роботу в гірській місцевості, індексацію та додаткову щомісячну винагороду, згідно Постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 168, врахувавши виплачену, у розмірі 193626,13 грн.

20 березня 2023 року Донецький окружний адміністративний суд ухвалив рішення у справі № 200/180/23, яким позов ОСОБА_1 задовольнив частково, а саме:

- визнав протиправною бездіяльність ГУНП в Донецькій області щодо включення при розрахунку одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 при звільненні зі служби в поліції індексації грошового забезпечення за вересень 2022 року та додаткової щомісячної винагороди, згідно Постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 168, а також не включення під час розрахунку одноразової грошової допомоги підвищення окладу, відповідно до Порядку № 260;

- зобов`язав ГУНП в Донецькій області здійснити перерахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції ОСОБА_1 з урахуванням індексації грошового забезпечення за вересень 2022 року та додаткової щомісячної винагороди на підставі Постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 168, врахувавши при її обчисленні підвищення посадового окладу за роботу в гірській місцевості, відповідно до Порядку № 260, а також виплатити недоплачену суму грошової допомоги із врахуванням виплаченої частини.

В іншій частині позовних вимог суд відмовив.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 березня 2023 року залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2024 року і набрало законної сили.

Будь-які інші докази щодо предмета доказування учасники справи не надали.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Висновки суду по суті позовних вимог.

1. Щодо індексації грошового забезпечення.

Закон України від 02 липня 2015 року № 580-VІІІ «Про Національну поліцію» (далі Закон № 580) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Грошове забезпечення поліцейських визначає ст. 94 Закону № 580.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Закону № 580 (в редакції, чинній в період з листопада 2015 року по листопад 2017 року), поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Згідно з ч. 2 ст. 94 Закону № 580 порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Ч. 5 ст. 94 Закону № 580 установлено, що грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі Закон № 1282).

Згідно зі ст. 1 Закону № 1282 (в редакції, чинній в період з листопада 2015 року по листопад 2017 року), індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Ч. ч. 1, 5 ст. 2 Закону № 1282 визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення (ч. 6 ст. 2 Закону № 1282).

Ст. 4 Закону № 1282 передбачено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у ч. 1 цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Ст. 18 Закону України від 05 жовтня 2000 року № 2017-ІІІ «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі Закон № 2017) визначено, що індексація доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, є однією з державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст. 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за № 669/28799, (далі Порядок № 260).

Порядок № 260 визначає критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції (п. 1 розділу І цього Порядку).

П. 3 розділу І Порядку № 260 (в редакції, чинній в період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року), передбачав, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі Порядок № 1078).

Згідно з п. 2 Порядку № 1078 (у редакції, чинній до 24 жовтня 2017 року), індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру:

[…]

грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби;

[…].

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року № 782 «Про внесення змін до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення» (далі Постанова КМУ № 782), яка набрала чинності 24 жовтня 2017 року, внесено зміни до п. 2 Порядку № 1078, а саме абз. 5 після слова «військовослужбовців» доповнений словом «, поліцейських».

Отже, до 24 жовтня 2017 року Порядок № 1078 прямо не передбачав індексацію грошового забезпечення поліцейських. Разом з цим ч. 5 ст. 94 Закону № 580 було установлено, що грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Верховний Суд в постанові від 21 січня 2021 року у справі № 160/35/20 навів такі висновки:

«[…]

«47. Аналізуючи правові норми Закону № 2017 та Закону № 1282, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. При цьому відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації, у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією), є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

[…]

49. Конституційний Суд України у рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 вказав, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

50. Верховний Суд наголошує, що, згідно зі ст. ст. 18, 19 Закону № 2017, індексація є відповідною соціальною гарантією, оскільки це є виплата, що спрямована на забезпечення достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати. А тому, враховуючи, що ч. 5 ст. 94 Закону № 580 на момент виникнення спірних правовідносин було встановлено, що грошове забезпечення поліцейських підлягає індексації, є обґрунтованим висновок судів попередніх інстанцій щодо наявності протиправної бездіяльності Управління щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 31 серпня 2017 року.

51. Доводи відповідача щодо відсутності правових підстав для нарахування спірної індексації до 24 жовтня 2017 року, тобто до внесення змін до Порядку № 1078, є необґрунтованими, оскільки Законом № 580 має вищу юридичну силу ніж Порядок № 1078.

[…]».

Застосувавши наведені вище правові норми з урахуванням висновків Верховного Суду, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 має право на індексацію грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року включно.

З огляду на встановлені фактичні обставини та правове регулювання спірних правовідносин, діючи на підставі ч. 2 ст. 9 КАС, суд дійшов висновку, що бездіяльність ГУНП в Донецькій області, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року включно, підлягає визнанню протиправною.

Належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача в цій частині є зобов`язання ГУНП в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року включно із застосуванням місяця підвищення доходу листопад 2015 року.

При визначенні місяця підвищення доходу суд враховує положення абз. абз. 1-2 п. 5 Порядку № 1078, відповідно до яких у разі підвищення тарифних ставок (окладів), […], значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків; обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених доходів на населення, а також те, що схеми посадових окладів поліцейських затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі Постанова КМУ № 988), яка набрала чинності 02 грудня 2015 року і застосовується з дня набрання чинності Законом № 580, тобто з 07 листопада 2015 року.

Разом з цим не підлягають задоволенню як безпідставні позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності ГУНП в Донецькій області, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті позивачці індексації грошового забезпечення за листопад 2017 року та про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити їй індексацію грошового забезпечення за листопад 2017 року.

Цей висновок суду ґрунтується на тому, що індексація грошового забезпечення за листопад 2017 року, обчислена із застосуванням місяця підвищення доходу листопад 2015 року, нарахована і виплачена ОСОБА_1 в грудні 2017 року, що підтверджено розрахунковим листком.

2. Щодо підвищення посадового окладу за роботу в гірській місцевості.

Закон України від 15 лютого 1995 року № 56/95-ВР «Про статус гірських населених пунктів в Україні» (далі Закон № 56/95-ВР) встановлює критерії, за якими населені пункти набувають статусу гірських, визначає основні засади державної політики щодо розвитку гірських населених пунктів та гарантії соціального захисту громадян, що у них проживають, працюють або навчаються.

Визначення та критерії віднесення населених пунктів до категорії гірських наведені у ст. 1 Закону № 56/95-ВР.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону № 56/95-ВР до гірських населених пунктів належать міста, селища міського типу, селища, сільські населені пункти, які розташовані у гірській місцевості, мають недостатньо розвинуті сферу застосування праці та систему соціально-побутового обслуговування, обмежену транспортну доступність.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону № 56/95-ВР критеріями віднесення населених пунктів до категорії гірських є:

розташування населеного пункту або частини його, на якій проживає більш як третина мешканців цього населеного пункту, на висоті 400 метрів і вище над рівнем моря на території, рельєф якої дуже розчленований байраками, водотоками тощо, та розміщення 50 і більше відсотків сільськогосподарських угідь у межах цього пункту на схилах крутизною 12 градусів і більше;

якщо на одного жителя припадає менш як 0,25 гектара ріллі, або при її відсутності менш як 0,60 гектара сільськогосподарських угідь;

суворі кліматичні умови: холодна і довга зима (середня тривалість не менше 115 днів, середньодобова температура повітря у січні не перевищує мінус 4 градуси за Цельсієм), прохолодне коротке літо (середня тривалість не більше двох місяців, середньодобова температура у липні не перевищує 20 градусів за Цельсієм), велика кількість опадів (середньорічна сума опадів у рідкому і твердому стані не менше 600 міліметрів), мають місце селеві явища, повені, вітровали, снігові намети, сейсмічність землі.

Населені пункти, які розташовані на висоті 400 метрів і вище над рівнем моря і відповідають двом критеріям та не менш як двом показникам третього критерію «суворі кліматичні умови» цієї статті, набувають статусу гірських.

Порядок надання населеним пунктам статусу гірських визначений ст. 2 Закону № 56/95-ВР, ч. 2 якої передбачено, що перелік населених пунктів, яким надається статус гірських, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Територія Надвірнянської міської територіальної громади Надвірянського району Івано-Франківської області, включаючи м. Надвірна, включена до Переліку населених пунктів, яким відповідно до Закону України «Про статус гірських населених пунктів України» надається статус гірських, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 серпня 1995 року № 647 «Про перелік населених пунктів, яким надається статус гірських».

Порядок визначення та надання громадянам статусу особи, яка проживає і працює (навчається) на території населеного пункту, якому надано статус гірського, наведений у ст. 5 Закону № 56/95-ВР.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 56/95-ВР статус особи, яка проживає і працює (навчається) на території населеного пункту, якому надано статус гірського, надається громадянам, що постійно проживають, постійно працюють або навчаються на денних відділеннях навчальних закладів у цьому населеному пункті, про що громадянам виконавчим органом відповідної місцевої ради видається посвідчення встановленого зразка.

У разі, коли підприємство, установа, організація розташовані за межами населеного пункту, якому надано статус гірського, але мають філії, представництва, відділення, інші відокремлені підрозділи і робочі місця в населених пунктах, що мають статус гірських, на працівників, які постійно в них працюють, поширюється статус особи, що проживає і працює (навчається) на території населеного пункту, якому надано статус гірського (ч. 2 ст. 5 Закону № 56/95-ВР).

Правила видачі посвідчення громадянина (громадянки), який (яка) проживає, працює (навчається) на території населеного пункту, якому в установленому порядку надано статус гірського, регулює Положення про порядок видачі посвідчення громадянина, який проживає, працює (навчається) на території гірського населеного пункту, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1996 року № 345, (далі Положення № 345).

Відповідно до п. 2 Положення № 345 посвідчення є документом, який підтверджує, що громадянину (громадянці) надано статус особи, яка проживає, працює (навчається) на території населеного пункту, якому надано статус гірського, на підставі якого надаються пільги, встановлені ст. ст. 3 і 6 Закону № 56/95-ВР.

Згідно з п. 7 Положення № 345 посвідчення видаються таким категоріям громадян:

[…]

б) особам, які постійно працюють на території населених пунктів, яким надано статус гірських (у тому числі працівникам, які постійно працюють у філіях, представництвах, відділеннях, інших відокремлених підрозділах і на робочих місцях в населених пунктах, що мають статус гірських, у разі коли підприємство, установа, організація розташовані за межами населеного пункту, якому надано статус гірського);

[…].

П. 8 Положення № 345 визначені документи, за умови подання яких, видається посвідчення. Для громадян, які постійно працюють у гірському населеному пункті, таким документом є довідка з місця роботи.

Ст. 6 Закону № 56/95-ВР визначає пільги громадянам, яким надано статус особи, що проживає і працює (навчається) на території населеного пункту, якому надано статус гірського.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону № 56/95-ВР умови оплати праці осіб, які працюють у гірських районах, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

11 серпня 1995 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 648 «Про умови оплати праці осіб, які працюють в гірських районах» (далі Постанова КМУ № 648).

Абз. 1 п. 1 Постанови КМУ № 648 установлено, що на підприємствах, в установах, організаціях, територіальних органах, територіальних підрозділах та військових частинах, розташованих на території населених пунктів, яким надано статус гірських, тарифні ставки і посадові оклади працівників, військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів та підрозділів цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби, визначені генеральною, галузевими та регіональними угодами як мінімальні гарантії в оплаті праці, а також встановлені за рішенням Кабінету Міністрів України або за його дорученням, підвищуються на 25 відсотків.

У разі коли підприємство, установа, організація розташовані за межами населеного пункту, якому надано статус гірського, але мають філії, представництва, відділення, інші відокремлені підрозділи і робочі місця в населених пунктах, що мають статус гірських, тарифні ставки та посадові оклади працівників, які постійно в них працюють, також підлягають підвищенню у розмірі, передбаченому абз. 1 цього пункту. (абз. 2 п. 1 Постанови КМУ № 648).

Аналіз норм ст. ст. 5, 6 Закону № 56/95-ВР, п. п. 7, 8 Положення № 345, п. 1 Постанови КМУ № 648 зумовлює висновок, що право на підвищення посадового окладу на 25% пов`язане з належністю до гірських населеного пункту, на території якого особа безпосередньо працює (виконує посадові (службові) обов`язки), незалежно від того, чи знаходиться підприємство, установа, організація, орган влади тощо, в якому працює (проходить службу) така особа, на території або за межами населеного пункту, якому надано статус гірського.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Закону № 580 поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Абз. 1 п. 1 Постанови КМУ № 988 (в редакції від 10 листопада 2021 року, чинній на час виникнення спірних правовідносин), установлено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

П. 3 Постанови КМУ № 988, крім іншого, затверджені схеми посадових окладів поліцейських у розмірах згідно з додатками 3-10.

Пп. 1 п. 4 Постанови КМУ № 988 керівникам органів, закладів та установ Національної поліції в межах затверджених для них асигнувань на грошове забезпечення надано право установлювати посадові оклади поліцейським та курсантам закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, в розмірах, визначених затвердженими цією постановою схемами, згідно з додатками 2-10.

П. 3 розділу І Порядку № 260 (в редакції від 21 серпня 2020 року, чинній на час виникнення спірних правовідносин), установлено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до п. 6 розділу І Порядку № 260 підставою для виплати грошового забезпечення є наказ керівника (начальника) органу, закладу, установи Національної поліції (далі орган поліції) про призначення на посаду поліцейського відповідно до номенклатури посад, […] та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат.

Згідно з абз. 1 п. 7 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення поліцейським виплачується за місцем проходження служби виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом органу поліції на грошове забезпечення.

За правилами, наведеними в п. 9 розділу І Порядку № 260, при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Відповідно до пп. 2 п. 2 розділу ІІ Порядку № 260 посадові оклади поліцейським встановлюються згідно зі штатом у таких розмірах: для поліцейських середнього та вищого складу згідно з додатками 3-9 до Постанови КМУ № 988 залежно від місця фактичного розташування підрозділу апарату або окремого (відокремленого) структурного підрозділу органу поліції.

Абз. 17 п. 2 розділу ІІ Порядку № 260 установлено, що поліцейським, які проходять службу на території населених пунктів, яким надано статус гірських, посадові оклади підвищуються на 25 відсотків.

За правилами, наведеними в абз. 19 п. 2 розділу ІІ Порядку № 260, підвищення посадових окладів за кожним окремим випадком обчислюється з основного посадового окладу та утворює нові розміри посадових окладів, на які нараховуються надбавки, доплати.

Підставою для виплати підвищень посадового окладу є наказ по особовому складу із зазначенням відсотка підвищення, що передбачено абз. 20 п. 2 розділу ІІ Порядку № 260.

Норма, наведена в абз. 19 п. 2 розділу ІІ Порядку № 260, має логічне продовження в інших положеннях цього Порядку.

Так, відповідно до абз. 1 п. 3 розділу ІІ Порядку № 260 надбавка за стаж служби в поліції поліцейським виплачується у відсотках до посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням у розмірах згідно з додатком 11 до Постанови КМУ № 988, а згідно з абз. 5 п. 3 розділу ІІ Порядку № 260 поліцейським, яким відповідно до цих Порядку та умов передбачено підвищення посадового окладу, надбавка за стаж служби нараховується з нового посадового окладу в підвищеному розмірі та окладу за спеціальним званням.

Відповідно до абз. 1 п. 4 розділу ІІ Порядку № 260 надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції поліцейським виплачується в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за стаж служби, а згідно з абз. 5 п. 4 розділу ІІ Порядку № 260 поліцейським, які отримують підвищені посадові оклади, надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції виплачується з урахуванням підвищених посадових окладів.

Суд встановив, що в період з 24 березня 2022 року по 19 вересня 2022 року включно ОСОБА_1 , яка на той час обіймала посаду інспектора сектору інформаційної підтримки Покровського РУП, була залучена до несення служби в Надвірнянському РВП, в м. Надвірна Надвірнянського району Івано-Франківської області, який має статус гірського населеного пункту.

30 травня 2022 року Надвірнянський міський виконавчий комітет видав позивачці посвідчення серії НОМЕР_1 , яким засвідчив, що остання працює на території гірського населеного пункту і має право на гарантії і пільги, встановлені Законом № 56/95-ВР.

Таким чином, обґрунтованими є доводи позивача про те, що в період з 24 березня 2022 року по 19 вересня 2022 року включно відповідно до абз. 17 п. 2 розділу ІІ Порядку № 260 як поліцейський, який проходить службу на території населеного пункту, якому наданий статус гірського, вона мала право на підвищення посадового окладу на 25%.

Крім того, надбавки та доплати, право на які мала позивач в період з 24 березня 2022 року по 19 вересня 2022 року включно, мали нараховуватися на новий розмір посадового окладу, (утворений внаслідок підвищення основного посадового окладу, визначеного відповідно до Постанови КМУ № 988, на 25%), та виплачуватися з урахуванням підвищеного посадового окладу, як того вимагають приписи абз. 19 п. 2, абз. 5 п. 3, абз. 5 п. 4 розділу ІІ Порядку № 260.

Наявність у позивача права на підвищення посадового окладу у зв`язку з проходженням служби на території населеного пункту, якому надано статус гірського, підтверджено також таким, що набрало законної сили, рішенням суду у справі № 200/180/23.

Разом з цим на підставі розрахункових листків за березень 2022 року вересень 2022 року суд встановив, що нарахування та виплата позивачці грошового забезпечення за цей період проводились без урахування підвищення посадового окладу на 25% за службу на території населеного пункту, якому наданий статус гірського.

Суд відхиляє заперечення відповідача щодо відсутності у позивача права на підвищення посадового окладу за службу на території гірського населеного пункту, які полягають у тому, що у спірний період вона обіймала штатну посаду в Покровському РУП, що знаходиться в м. Покровськ, яке не має статусу гірського; що підставою для виплати підвищення посадового окладу є наказ по особовому складу із зазначенням відсотка підвищення; що ГУНП в Івано-Франківській області наказів по особовому складу відносно ОСОБА_1 (про призначення на штатну посаду, встановлення конкретного розміру посадового окладу, надбавок та доплат) не видавало; що наказів про підвищення посадового окладу позивача не видавало і ГУНП в Донецькій області, оскільки Покровське РУП, в якому вона проходила службу згідно з штатною посадою і отримувала грошове забезпечення, знаходиться в м. Покровськ, яке не віднесено до гірських населених пунктів.

По-перше, виходячи з сутності і призначення підвищення посадового окладу за роботу в гірській місцевості, право на підвищення посадового окладу пов`язане з належністю до гірських населеного пункту, на території якого особа безпосередньо виконує посадові (службові) обов`язки, незалежно від того, чи знаходиться орган поліції, в якому вона проходить службу, на території або за межами гірського населеного пункту.

По-друге, грошове забезпечення поліцейським виплачується за місцем проходження служби; підставою для виплати підвищень посадового окладу є наказ по особовому складу із зазначенням відсотка підвищення. У випадку позивача такий наказ має видавати ГУНП в Донецькій області, в якому ОСОБА_1 обіймала штатну посаду і отримувала грошове забезпечення, про що свідчать норми ч. ч. 2, 3 ст. 59 Закону № 580, Постанови КМУ № 988 і Порядку № 260.

Суд встановив, що наказ по особовому складу про підвищення посадового окладу ОСОБА_1 у зв`язку з проходженням нею служби на території населеного пункту, якому надано статус гірського, в період з 24 березня 2022 року по 19 вересня 2022 року включно, ГУНП в Донецькій області не видавало.

Разом з цим позивач не може зазнавати негативних наслідків через невиконання або неналежного виконання органом поліції, в якому вона проходила службу, його обов`язку щодо нарахування та виплати їй грошового забезпечення з дотриманням вимог законодавства, в тому числі через невидання наказу по особовому складу про підвищення посадового окладу за службу на території гірського населеного пункту.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 просить визнати протиправними дії ГУНП в Донецькій області щодо ненарахування та невиплати підвищення посадового окладу за роботу в гірській місцевості за період з 24 березня 2022 року по 19 вересня 2022 року.

З огляду на встановлені фактичні обставини та правове регулювання спірних правовідносин, діючи на підставі ч. 2 ст. 9 КАС, суд дійшов висновку, що протиправними є дії ГУНП в Донецькій області, які полягали у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 24 березня 2022 року по 19 вересня 2022 року включно без урахування підвищення посадового окладу на 25% у зв`язку з проходженням служби на території населеного пункту, якому наданий статус гірського.

Такий висновок суду ґрунтується на тому, що до порушення прав позивачки призвели не лише ненарахування та невиплата підвищеного посадового окладу як такого. Нарахування грошового забезпечення без урахування підвищення посадового окладу призвело до неправильного розміру інших складових грошового забезпечення, в тому числі надбавка за стаж служби в поліції, надбавка за специфічні умови проходження служби тощо.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання ГУНП в Донецькій області нарахувати ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 24 березня 2022 року по 19 вересня 2022 року включно з урахуванням підвищення посадового окладу на 25% у зв`язку з проходженням служби на території населеного пункту, якому надано статус гірського, та провести його виплату з урахуванням фактично виплачених сум.

Застосований судом спосіб захисту охоплює позовні вимоги в частині зобов`язання ГУНП в Донецькій області здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити на користь позивачки частину невиплаченого грошового забезпечення за період з 24 березня 2022 року по 19 вересня 2022 року, врахувавши при розрахунку підвищення посадового окладу за роботу в гірській місцевості, на новоутворений оклад нарахувати решту надбавок і доплат, врахувавши виплачену частину компенсації.

Водночас не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з ГУНП в Донецькій області на її користь частини невиплаченого грошового забезпечення, нарахованого за період з 24 березня 2022 року по 19 вересня 2022 року з урахуванням підвищення посадового окладу за роботу в гірській місцевості та вже виплаченої частини, в конкретно визначеній нею сумі 12 047,10 грн.

Суд відзначає, що позивач для захисту свого порушеного права просить одночасно застосувати два різні способи захисту (зобов`язання вчинити певні дії та стягнення), які за своєю сутністю є альтернативними, що неможливо. Протилежний підхід дозволяв би припустити, що суд, застосувавши два альтернативних способи захисту одного і того ж порушеного права та один і той самий період, допускає «подвійне стягнення».

Висновок суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення також ґрунтується на тому, що самостійно визначена позивачем сума недоплаченого грошового забезпечення за спірний період (12 047,10 грн), є результатом розрахунку, що має методологічні і логічні помилки.

Зокрема, поза увагою позивача залишився той факт, що в період з березня 2022 року по вересень 2022 року розмір її щомісячного грошового забезпечення не був сталим, зокрема, за рахунок різного відсоткового розміру премії (44,336%, 41,258%, 39,647%, 38,439%, 35,093%), а також суми індексації (1 766,47 грн, 2 031,91 грн, 2 170,88 грн, 2 275,00 грн, 2 563,60 грн).

За таких обставин обчисленню підлягав розмір недоплаченого грошового забезпечення за кожен місяць окремо, а потім належало визначити загальну суму недоплаченого грошового забезпечення за весь спірний період.

Натомість, застосовані позивачем алгоритм і методологія розрахунку свідчать, що вона фактично визначила «середньоденну суму недоплаченого грошового забезпечення», яку помножила на загальну кількість днів у спірному періоді.

Отже, суд здійснив перевірку наданого позивачкою розрахунку, і, дійшовши висновку про його помилковість, застосував той спосіб захисту, який спроможний забезпечити повний та ефективний захист її порушеного права. Разом з цим суд не вдається до самостійного визначення недоплаченої ОСОБА_1 суми грошового забезпечення за спірний період, виходячи з того, що обчислення як складова процесу нарахування грошового забезпечення належить до компетенції відповідача.

3. Щодо грошової компенсації за невикористану відпустку.

З приводу наявності/відсутності підстав для нарахування та виплати позивачці грошової компенсації за невикористану щорічну чергову відпустку за минулі роки, а також за невикористану в році звільнення додаткову відпустку як учаснику бойових дій суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Цією ж статтею передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст. 45 Конституції України кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.

Закон України від 15 листопада 1996 року № 504/96-ВР «Про відпустки» (далі Закон № 504/96-ВР) установлює державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.

На день звільнення позивача зі служби в поліції, тобто станом на 30 вересня 2022 року, Закон № 504/96-ВР дія в редакції від 19 серпня 2022 року.

Згідно зі ст. 4 Закону № 504/96-ВР установлюються такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (ст. 6); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (ст. 7); додаткова відпустка за особливий характер праці (ст. 8); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством; 2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням (ст. ст. 13, 14 і 15); 3) творча відпустка (ст. 16); 3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях (ст. 16-1); 4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами (ст. 17); відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (ст. 18); відпустка у зв`язку з усиновленням дитини (ст. 18-1); додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (ст. 19); 5) відпустки без збереження заробітної плати (ст. ст. 25, 26).

Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватись інші види відпусток.

Грошова компенсація за невикористані щорічні відпустки передбачена ст. 24 Закону № 504/96-ВР.

Так, згідно з ч. 1 ст. 24 Закону № 504/96-ВР у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Аналогічні положення містяться в ч. 1 ст. 83 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України).

Закон № 580 в редакції від 15 червня 2022 року, чинній на час звільнення позивача зі служби в поліції, передбачав таке.

Відповідно до ч. ч. 1 та 3 ст. 59 Закону № 580 служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік і форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції (ч. 1 ст. 60 Закону № 580).

Відпустки поліцейських врегульовані ст. 92 Закону № 580.

Згідно з ч. 1 ст. 92 Закону № 580 поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.

Ч. 2 ст. 92 Закону № 580 поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Обчислення тривалості відпусток поліцейських регламентовано ст. 93 Закону № 580.

Відповідно до ч. 1 ст. 93 Закону № 580 тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються.

Ч. 2 ст. 93 Закону № 580 установлено, що тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки.

За правилами, наведеними у ч. 3 ст. 93 Закону № 580, за кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів.

Згідно з ч. 4 ст. 93 Закону № 580 тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Відповідно до ч. 10 ст. 93 Закону № 580 за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Грошове забезпечення поліцейських регламентовано ст. 94 Закону № 580.

Згідно з ч. 1 ст. 94 Закону № 580 поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Ч. 5 ст. 94 Закону № 580 установлено, що грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Абз. 1 п. 1 Постанови КМУ № 988 (в редакції від 10 листопада 2021 року, чинній на день звільнення позивача зі служби в поліції), установлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

П. 3 розділу І Порядку № 260 (в редакції від 21 серпня 2020 року, чинній на день звільнення позивача зі служби в поліції), передбачено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Абз. 7 п. 8 розділу ІІІ Порядку № 260 установлено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до абз. 8 п. 8 розділу ІІІ Порядку № 260 виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Питання виплати поліцейським грошової компенсації за невикористану відпустку за минулі роки було предметом розгляду Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду (постанова від 19 січня 2021 року у справі № 160/10875/19).

У цій постанові Верховний Суд навів такі висновки:

«[…]

59. Право працюючої особи на відпочинок у формі відпустки закріплено Конституцією України. Особу не може бути позбавлено такого права. Види відпусток, які можуть надаватися поліцейським, визначені у ст. 92 Закону № 580. Її аналіз дозволяє зробити висновок, що поліцейським можуть бути надані такі відпустки: щорічні чергові оплачувані відпустки, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

60. Правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, про що свідчать положення ч. ч. 8, 11 ст. 93 Закону № 580, а саме: до яких поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Відкликання поліцейського з чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

57. Аналізуючи наведені норми законодавства, Суд дійшов висновку, що законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

58. Таким чином, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

59. Рішенням Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року № 8-рп/2002 […] зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників КЗпП України.

60. З огляду на відсутність правового врегулювання цього питання положеннями Закону № 580 і Порядку № 260 питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону № 504/96-ВР.

61. Так, відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 504/96-ВР і ч. 1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

62. Отже, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.

[…]».

Суд встановив, що на день звільнення зі служби в поліції, крім іншого, позивач мала 20 діб невикористаної щорічної чергової відпустки за минулі роки (3 доби за 2015 рік, 17 діб за 2021 рік), за які їй не нарахована і не виплачена грошова компенсація.

З огляду на правове регулювання спірних правовідносин з урахування висновків Верховного Суду, суд дійшов висновку, що при вирішенні питання щодо наявності/відсутності у ОСОБА_1 права на грошову компенсацію за всі невикористані нею дні відпустки (як основної, так і додаткової) за минулі роки належить застосовувати норми ч. 1 ст. 24 Закону № 504/96-ВР та ч. 1 ст. 83 КЗпП України.

Отже, позивач має право на грошову компенсацію за всі невикористані нею дні відпустки, в тому числі за 20 діб щорічної чергової відпустки за минулі роки (3 доби за 2015 рік, 17 діб за 2021 рік).

З наведених вище мотивів суд відхиляє заперечення відповідача, які ґрунтуються на нормах ч. 10 ст. 93 Закону № 580, абз. 8 п. 8 розділу ІІІ Порядку № 260, що не передбачають грошову компенсацію за невикористану відпустку минулих років.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закон № 3551) учасникам бойових дій надаються такі пільги, зокрема, як одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Аналогічне право учасників бойових дій закріплено у ч. 1 ст. 16-2 Закону № 504/96-ВР.

Питання виплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій було предметом розгляду Верховного Суду.

Зокрема, в постанові від 11 листопада 2021 року у справі № 360/1874/20 Верховний Суд навів такі висновки:

«[…]

У касаційній скарзі відповідач зазначив, що за своєю природою додаткова відпустка із збереженням заробітної плати, яка надається учасникам бойових дій, відповідно до положень Закону № 3551, не є видом відпустки, яка надається щорічно.

Колегія суддів уважає таке твердження скаржника помилковим, оскільки з огляду на зміст п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону № 3551 державою гарантується надання учасникам бойових дій пільг, зокрема додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік. Тобто вказані норми фактично встановлюють право особи, яка є учасником бойових дій, на отримання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів кожного року.

Верховний Суд у складі суддів судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 19 січня 2021 року у справі № 160/10875/19 зазначив таке.

Право працюючої особи на відпочинок у формі відпустки закріплено Конституцією України. Особу не може бути позбавлено такого права. Види відпусток, які можуть надаватися поліцейським, визначені у ст. 92 Закону № 580. Її аналіз дозволяє зробити висновок, що поліцейським можуть бути надані такі відпустки: щорічні чергові оплачувані відпустки, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, про що свідчать положення ч. ч. 8, 11 ст. 93 Закону № 580, а саме: до яких поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Відкликання поліцейського з чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Проаналізувавши наведені норми законодавства, суд дійшов висновку, що законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

Отже, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд й щодо грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової соціальної відпустки як учаснику бойових дій, що знайшло своє відображення у постановах від 14 квітня 2021 року у справі № 620/1487/20 і від 29 квітня 2021 року у справі № 200/602/20-а.

Так, Верховний Суд указав, що у випадку звільнення поліцейського учасника бойових дій, йому виплачується компенсація за всі невикористані ним дні відпустки, у тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої ст. 16-2 Закону № 504/96-ВР та ст. 12 Закону № 3551.

Положення Закону № 3551 не обмежують та не припиняють право учасника бойових дій на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки.

Ураховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що позивач має право на отримання грошової компенсації за невикористану ним у 2016-2019 роках додаткову відпустку як учасник бойових дій.

[…]».

Суд встановив, що на день звільнення зі служби в поліції, крім іншого, позивач мала невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій за 2022 рік тривалістю 14 календарних днів, за які їй не нарахована і не виплачена грошова компенсація.

З огляду на правове регулювання спірних правовідносин з урахуванням висновків Верховного Суду, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 має право на грошову компенсацію за всі невикористані нею дні відпустки, в тому числі за 14 календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2022 рік.

З наведених вище мотивів суд відхиляє заперечення відповідача, які зводяться до того, що додаткова відпустка як учаснику бойових дій не належить до щорічних відпусток, що виключає можливість виплати грошової компенсації за невикористані дні такої відпустки.

За встановлених фактичних обставин та правового регулювання спірних правовідносин з урахуванням висновків Верховного Суду, діючи на підставі ч. 2 ст. 9 КАС, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності ГУНП в Донецькій області, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані 20 діб щорічної чергової відпустки (3 доби за 2015 рік, 17 діб за 2021 рік) та 14 календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2022 рік.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 просить визнати протиправними дії (бездіяльність) ГУНП в Донецькій області щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як одинокій матері за 2022 рік в кількості 10 діб.

Суд встановив, що при звільненні зі служби в поліції ГУНП в Донецькій області не нарахувало та не виплатило позивачці грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку як одинокій матері за 2022 рік тривалістю 10 календарних днів. При цьому відповідач не заперечує право позивача на грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як одинокій матері за 2022 рік.

Також суд встановив, що 14 лютого 2023 року, тобто вже після відкриття провадження у цій справі, ГУНП в Донецькій області видало наказ № 61о/с «По особовому складу», яким внесло зміни до свого наказу від 28 вересня 2022 року № 432о/с в частині звільнення ОСОБА_1 , доповнивши його словами: «вважати невикористану додаткову оплачувану відпустку як одинокій матері відповідно до ст. 19 Закону № 504/96-ВР за 2022 рік у кількості 10 календарних днів».

ОСОБА_1 нарахована і виплачена компенсація за невикористану додаткову відпустку як одинокій матері за 2022 рік в кількості 10 календарних днів, що підтверджено довідкою Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Донецькій області від 14 лютого 2023 року № 107 та відомостями розподілу виплат ОВД ГУНП в Донецькій області від 15 лютого 2023 року № 230215РВ08.

З приводу правомірності дій відповідача при обчисленні розміру грошової компенсації за невикористані дні відпустки суд зазначає наступне.

Суд встановив, що при звільненні зі служби в поліції позивачці нарахована і виплачена компенсація за невикористані 34 доби щорічної чергової відпустки за 2022 рік та 30 календарних днів додаткової відпустки як одинокій матері за 2019-2021 роки, що підтверджено розрахунковим листком за жовтень 2022 року.

Розрахунок відповідач провів таким чином: (посадовий оклад 2 400,00 грн + оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн + надбавка за стаж служби в поліції (40%) 1 760,00 грн + надбавка за специфічні умови проходження служби (40%) 2 464,00 грн + премія (35,093%) 3 026,42 грн) = 11 650,42 грн / 30 діб х 64 доби = 24 854,23 грн.

Після відрахування податків і зборів на картковий рахунок ОСОБА_1 перераховано 24 481,42 грн в якості компенсації за невикористану відпустку.

Крім того на підставі наказу ГУНП в Донецькій області від 14 лютого 2023 року № 61о/с відповідач нарахував і виплатив позивачці грошову компенсацію за невикористані дні додаткової оплачуваної відпустки як одинокій матері за 2022 рік за 10 календарних днів.

Розрахунок відповідач провів таким чином: (посадовий оклад 2 400,00 грн + оклад за спеціальним званням 2 000,00 грн + надбавка за стаж служби в поліції (40%) 2 464,00 грн + премія (35,093%) 3 026,42 грн) = 11 650,42 грн / 30 діб х 10 діб.

Після відрахування податків і зборів на картковий рахунок ОСОБА_1 перераховано 3 825,22 грн в якості компенсації за невикористану відпустку.

На підставі розрахункового листка за вересень 2022 року суд встановив, що на день звільнення зі служби в поліції у складі грошового забезпечення ОСОБА_1 отримувала посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, надбавку за стаж служби в поліції, надбавку за специфічні умови проходження служби, премію, додаткову винагороду згідно з Постановою КМУ № 168 та індексацію.

При нарахуванні та виплаті позивачці грошової компенсації за невикористані дні відпустки відповідач керувався нормами п. 8 розділу ІІІ Порядку № 260.

Перш ніж надавати оцінку правомірності дій відповідача при обчисленні розміру грошової компенсації за невикористану відпустку, суду належить дати відповідь на питання про те, яким нормативно-правовим актом належить керуватися при обчисленні такої компенсації.

Спеціальне законодавство, а саме ч. 10 ст. 93 Закон № 580 та абз. абз. 7 і 8 п. 8 розділу ІІІ Порядку № 260, врегульовує питання виплати грошової компенсації за невикористану відпустку в році звільнення.

Відтак, при нарахування ті виплаті грошової компенсації за невикористані ОСОБА_1 дні щорічної чергової відпустки 34 доби за 2022 рік, додаткової відпустки як учаснику бойових дій 14 календарних днів за 2022 рік та додаткової відпустки як одинокій матері 10 календарних днів за 2022 рік належить застосовувати норми абз. абз. 7 і 8 п. 8 розділу ІІІ Порядку № 260, тобто виплата грошової компенсації має проводитись, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого позивач мала відповідно до чинного законодавства на день звільнення зі служби; а одноденний розмір грошового забезпечення має визначатися шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.

Разом з цим, спеціальне законодавство, в тому числі Закон № 580 і Порядок № 260, не містять правових норм, які врегульовують питання компенсації поліцейським за невикористані відпустки минулих років, що зумовлює необхідність субсидіарного застосування норм ч. 1 ст. 24 Закону № 504/96-ВР, ч. 1 ст. 83 КЗпП України та Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, (далі Порядок № 100).

На день звільнення позивача зі служби в поліції, тобто станом на 30 вересня 2022 року, Порядок № 100 діяв в редакції від 29 квітня 2022 року.

Відповідно до пп. «а» п. 1 розділу І Порядку № 100 цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується, зокрема, у випадках надання працівникам усіх видів відпусток, передбачених законодавством (крім відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами) (далі відпустка), або виплати їм компенсації за невикористані відпустки.

Згідно з абз. 1 п. 2 розділу ІІ Порядку № 100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Абз. 3 п. 2 розділу ІІ Порядку № 100 установлено, що у всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Відповідно до абз. 1 п. 7 розділу ІV Порядку № 100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або компенсації за невикористані відпустки проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за фактично відпрацьований період (розрахунковий період) на відповідну кількість календарних днів розрахункового періоду. Із розрахунку виключаються святкові та неробочі дні, встановлені законодавством. Отриманий результат множиться на число календарних днів відпустки.

За правилами, наведеними в абз. 1 п. 8 розділу ІV Порядку № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, на число календарних днів за цей період.

Варто відзначити, що норми абз. 1 п. 2 розділу II Порядку № 100 у системному зв`язку зв`язку з положеннями абз. 1 п. 7 розділу ІV цього Порядку до правовідносин щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані відпустки за минулі роки для поліцейських не застосовуються, позаяк абз. 1 п. 7 розділу ІV Порядку № 100 імперативно визначено правило обов`язкового виключення із розрахунку середньої заробітної плати святкових та неробочих днів, встановлених законодавством, тоді як зі змісту норми п. 9 розділу І Порядку № 260 слідує, що для розрахунку як середньоденного, так і середнього місячного грошового забезпечення поліцейських належить застосовувати не робочі, а календарні дні.

Таке правозастосування відповідає висновкам Верховного Суду.

Так, в постанові від 25 листопада 2020 року у справі № 160/2867/19-а Верховний Суд зазначив:

«[…]

З викладеного також можна зробити висновок, що Порядком № 100 врегульовані загальні засади алгоритму обчислення середньоденного заробітку та середньої заробітної плати (п. п. 2, 8), тоді як Порядком № 260 встановлено особливості обчислення грошового забезпечення для поліцейських Тобто суди повинні застосовувати відповідні алгоритми, передбачені Порядком № 100, залежно від кожного окремого випадку з обов`язковим урахуванням спеціального правового регулювання порядку виплати грошового забезпечення поліцейським, визначеного Порядком № 260.

[…]».

Таким чином, для нарахування та виплати поліцейським грошової компенсації за невикористані відпустки за минулі роки застосовуються правила абз. 3 п. 2 розділу II Порядку № 100 у системному зв`язку з абз. 1 п. 8 розділу ІV цього Порядку.

При цьому для обчислення розміру грошової компенсації за невикористані відпустки за минулі роки середньоденне грошове забезпечення поліцейського визначається діленням його грошового забезпечення за останні 2 календарні місяці служби, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата (звільнення із служби), на число календарних днів за цей період.

Отже, порядок обчислення середньоденного грошового забезпечення для розрахунку суми грошової компенсації за невикористані відпустки за минулі роки відрізняється від порядку обчислення одноденного розміру грошового забезпечення для розрахунку грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку.

Однак ГУНП в Донецькій області цього не врахувало і застосовувало норми абз. 8 п. 8 розділу ІІІ Порядку № 260 як для нарахування позивачці грошової компенсації за невикористані в 2022 році (в році звільнення) щорічну чергову та додаткову відпустку як одинокій матері, так і грошової компенсації за додаткову відпустку як одинокій матері за 2019-2021 роки (тобто за минулі роки).

За таких обставин проведений ГУНП в Донецькій області розрахунок грошової компенсації за невикористану відпуску не може вважатися таким, що відповідає вимогам законодавства.

Щодо наявності/відсутності підстав для врахування підвищення посадового окладу за проходження служби на території населеного пункту, якому надано статус гірського, у складі грошового забезпечення, з якого обчислюється грошова компенсація за невикористану відпустку, слід зазначити таке.

При розгляді цієї справи суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 має право на нарахування та виплату грошового забезпечення за період з 24 березня 2022 року по 19 вересня 2022 року включно з урахуванням підвищення посадового окладу у зв`язку з проходженням служби на території гірського населеного пункту, та визнав протиправними дії ГУНП в Донецькій області, які полягали у нарахуванні та виплаті позивачці грошового забезпечення за цей період без урахування такого підвищення посадового окладу.

Починаючи з 20 вересня 2022 року ОСОБА_1 не проходила службу в Надвірнянському РВП в м. Надвірна.

Оскільки підвищення посадового окладу безпосередньо пов`язане з проходженням служби на території гірського населеного пункту, відсутні підстави для обчислення грошового забезпечення позивачки за період з 20 вересня 2022 року по 30 вересня 2022 року з урахуванням такого підвищення.

Водночас абз. 8 п. 8 розділу ІІІ Порядку № 260 передбачено, що одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.

Відтак, суд погоджується з доводами позивача про те, що вона має право на грошову компенсацію за невикористану в році звільнення відпустку, розраховану виходячи із місячного грошового забезпечення, обчисленого з урахуванням підвищення посадового окладу за проходження служби на території гірського населеного пункту, в період з 01 вересня 2022 року по 19 вересня 2022 року включно, що припадав на місяць звільнення.

Також позивач має право на грошову компенсацію за невикористані відпустки минулих років, розраховану із середньоденного грошового забезпечення, визначеного шляхом діленням її грошового забезпечення, обчисленого з урахуванням підвищення посадового окладу за проходження служби на території гірського населеного пункту, за останні 2 календарні місяці служби, що передують місяцю звільнення із служби, (тобто за липень і серпень 2022 року), на число календарних днів за цей період.

Такий висновок суду ґрунтується на тому, що в період з 01 липня 2022 року по 31 серпня 2022 року включно ОСОБА_1 несла службу в Надвірнянському РВП в м. Надвірна, якому наданий статус гірського населеного пункту, і відповідно вона має право на отримання грошового забезпечення за цей період, обчисленого з урахуванням підвищення посадового окладу за проходження служби на території гірського населеного пункту.

Щодо наявності/відсутності підстав для врахування індексації у складі грошового забезпечення, виходячи з якого обчислюється грошова компенсація за невикористану відпустку, слід зазначити таке.

Норми спеціального законодавства, зокрема Закону № 580, Постанови КМУ № 988 і Порядку № 260, не визначають індексацію як складову грошового забезпечення поліцейських. Водночас ч. 5 ст. 94 Закону № 580 визначено, що грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення шляхом підвищення їх грошових доходів, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.

При вирішенні питання щодо індексації слід субсидіарно застосовувати норми спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Закону № 2017, Закону № 1282, та Порядку № 1078.

Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення поліцейських для розрахунку грошової компенсації за невикористану відпустку. В іншому випадку, неврахування індексації у складі грошового забезпечення, з якого обчислюється грошова компенсація за невикористану відпустку матиме наслідком визначення такої компенсації із «знеціненого» грошового забезпечення.

З огляду на те, що як в місяці звільнення, так і впродовж двох місяців, що передували місяцю звільнення, грошове забезпечення ОСОБА_1 підлягало індексації, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що грошова компенсація за невикористані нею відпустки (як у році звільнення, так і за минулі роки), має обчислюватися із грошового забезпечення, у складі якого врахована індексація.

З наведених вище мотивів суд відхиляє заперечення відповідача щодо відсутності підстав для обчислення грошової компенсації за невикористану відпустку з урахуванням індексації.

Щодо наявності/відсутності підстав для врахування додаткової винагороди поліцейським на період дії воєнного стану у складі грошового забезпечення, виходячи з якого обчислюється грошова компенсація за невикористану відпустку, слід зазначити таке.

28 лютого 2022 року на виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова КМУ № 168).

Абз. 1 п. 1 Постанови КМУ № 168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Згідно з абз. 3 п. 1 Постанови КМУ № 168 виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Отже, за своєю правовою природою додаткова винагорода, запроваджена Постановою КМУ № 168, є додатковим видом грошового забезпечення, яку законодавець відніс до винагород, виплату якої запроваджено на час дії воєнного стану.

Делегуючи Кабінету Міністрів України право визначати розміри грошового забезпечення поліцейських, а Міністру внутрішніх справ України порядок його виплати, законодавець установив певну ієрархію щодо визначення переліку складових грошового забезпечення, що ураховуються при обчисленні окремих видів одноразових виплат для поліцейських.

Положення Порядку № 260 унормували приписи Закону № 580, установивши з яких складових грошового забезпечення обчислюється той чи інший одноразовий вид грошового забезпечення.

Разом з цим норми абз. 8 п. 8 розділу ІІІ Порядку № 260 не містять жодних застережень щодо заборони урахування винагород, в тому числі додаткової винагороди, установленої Постановою КМУ № 168, до складу місячного грошового забезпечення, з якого обчислюється грошова компенсація за невикористану в році звільнення відпустку.

Норма абз. 8 п. 8 розділу ІІІ Порядку № 260 не містить конкретного переліку складових грошового забезпечення, які враховуються у складі «місячного грошового забезпечення» як розрахункової величини для обчислення грошової компенсації за невикористану відпустку.

Навпаки, за приписами указаної норми, виплата грошової компенсації проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби.

Тому при обчисленні позивачці грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку відповідач мав враховувати у складі місячного грошового забезпечення, право на яке вона мала на день звільнення зі служби, додаткову винагороду, запроваджену Постановою КМУ № 168, (яку позивач отримувала за вересень 2022 року).

Те саме стосується і обчислення грошової компенсації за невикористану відпустку за минулі роки, оскільки така компенсація обчислюється за правилами, наведеними в абз. 3 п. 2 розділу II Порядку № 100 у системному зв`язку з абз. 1 п. 8 розділу ІV цього Порядку, із середньоденного грошового забезпечення поліцейського, визначеного шляхом діленням його грошового забезпечення за останні 2 календарні місяці служби, що передують місяцю звільнення, на число календарних днів за цей період.

При цьому позивач отримувала додаткову винагороду, запроваджену Постановою КМУ № 168, за липень та серпень 2022 року, тобто за останні два місяці, що передували місяцю звільнення.

Отже, додаткова винагорода, запроваджена Постановою № 168, яка не є одноразовою виплатою і яку позивач отримувала, зокрема, за липень, серпень і вересень 2022 року, має бути врахована у складі грошового забезпечення для обчислення грошової компенсації за невикористану відпустку (як в році звільнення, так і за минулі роки).

Подібні висновки щодо наявності підстав для включення додаткової винагороди, запровадженої Постановою КМУ № 168, до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється грошова компенсація за невикористані відпустки військовослужбовцям, наведений Верховним Судом в постановах від 23 вересня 2024 року в справі № 240/32125/23 та від 07 листопада 2024 року у справі № 240/23909/23.

З огляду на встановлені фактичні обставини та правове регулювання спірних правовідносин з урахуванням висновків Верховного Суду, діючи на підставі ч. 2 ст. 9 КАС, суд дійшов висновку про наявність підстав для виходу за межі позовних вимог для повного і ефективного захисту прав позивачки на отримання грошової компенсації за невикористану відпустку, обчисленої з дотриманням вимог законодавства, шляхом визнання протиправними дій ГУНП в Донецькій області, які полягали у:

- нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані в році звільнення відпустки (за 34 доби щорічної чергової відпустки за 2022 рік, за 10 календарних днів додаткової відпустки як одинокій матері за 2022 рік) із місячного грошового забезпечення, право на яке вона мала відповідно до чинного законодавства на день звільнення зі служби, у складі якого не враховані підвищення посадового окладу на 25% за проходження служби на території населеного пункту, якому надано статус гірського, індексації та додаткової винагороди, запровадженої Постановою КМУ № 168;

- нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані в минулих роках відпустки (за 10 календарних днів додаткової відпустки як одинокій матері за 2019 рік, за 10 календарних днів додаткової відпустки як одинокій матері за 2020 рік, за 10 календарних днів додаткової відпустки як одинокій матері за 2021 рік) із місячного грошового забезпечення, право на яке вона мала відповідно до чинного законодавства на день звільнення зі служби, у складі якого не враховані підвищення посадового окладу на 25% за проходження служби на території населеного пункту, якому надано статус гірського, індексації та додаткової винагороди, запровадженої Постановою КМУ № 168, а також без урахування норм абз. 3 п. 2 розділу II Порядку № 100 у системному зв`язку з абз. 1 п. 8 розділу ІV цього Порядку.

Визнання протиправними вказаних вище дій відповідача охоплює позовні вимоги в частині визнання протиправними дій (бездіяльності) ГУНП в Донецькій області щодо ненарахування та невиплати їй в повному обсязі компенсації за 64 доби невикористаних відпусток.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дій (бездіяльності) ГУНП в Донецькій області щодо ненарахування та невиплати їй грошової компенсації за дні додаткової відпустки як одинокій матері за 2022 рік в кількості 10 діб задоволенню не підлягають.

Такий висновок суду ґрунтується на тому, що під час розгляду цієї справи відповідач частково усунув порушення права позивача на отримання грошової компенсації за невикористану додаткову відпуску як одинокій матері за 2022 рік, нарахувавши та виплативши їй таку компенсацію в лютому 2023 року.

Водночас всупереч приписам законодавства, яке регулює спірні правовідносини, відповідач визначив розмір такої компенсації із місячного грошового забезпечення, право на яке позивач мала відповідно до чинного законодавства на день звільнення зі служби, у складі якого не враховані підвищення посадового окладу на 25% за проходження служби на території населеного пункту, якому надано статус гірського, індексації та додаткової винагороди, запровадженої Постановою КМУ № 168.

За таких обставин, з метою забезпечення повного та ефективного захисту порушеного права позивача суд вважав за необхідне вийти за межі позовних вимог, надавши оцінку правомірності дій ГУНП в Донецькій області, які полягали у нарахуванні та виплаті такої компенсації, за результатами якої визнав такі дії протиправними.

Для повного та ефективного захисту позивача на отримання грошової компенсації за всі невикористані нею дні впуски (як основної, так і додаткової; як в році звільнення, так і за минулі роки), обчисленої з дотриманням вимог законодавства, суд вважає за необхідне застосувати такі способи захисту як зобов`язання ГУНП в Донецькій області:

- нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані відпустки за минулі роки (за 3 доби щорічної основної відпустки за 2015 рік, за 17 діб щорічної основної відпустки за 2021 рік), визначивши розмір такої компенсації із застосуванням норм абз. 3 п. 2 розділу II Порядку № 100 у системному зв`язку з абз. 1 п. 8 розділу ІV цього Порядку, виходячи з розміру середньоденного грошового забезпечення за останні 2 календарних місяці служби, що передують місяцю звільнення, з урахуванням у складі грошового забезпечення, з якого проводиться обчислення, підвищення посадового окладу на 25% за проходження служби на території населеного пункту, якому надано статус гірського, індексації та додаткової винагороди, запровадженої Постановою КМУ № 168;

- нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані в році звільнення відпустки (за 14 календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2022 рік), визначивши розмір такої компенсації із застосуванням норм абз. 8 п. 8 розділу ІІІ Порядку № 260, із місячного грошового забезпечення, право на яке позивач мала відповідно до чинного законодавства на день звільнення зі служби, у складі якого врахувати підвищення посадового окладу на 25% за проходження служби на території населеного пункту, якому надано статус гірського, індексацію та додаткову винагороду, запроваджену Постановою КМУ № 168;

- нарахувати ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані в році звільнення відпустки (за 34 доби щорічної чергової відпустки за 2022 рік, за 10 календарних днів додаткової відпустки як одинокій матері за 2022 рік), визначивши розмір такої компенсації із застосуванням норм абз. 8 п. 8 розділу ІІІ Порядку № 260, із місячного грошового забезпечення, право на яке позивач мала відповідно до чинного законодавства на день звільнення зі служби, у складі якого врахувати підвищення посадового окладу на 25% за проходження служби на території населеного пункту, якому надано статус гірського, індексації та додаткової винагороди, запровадженої Постановою КМУ № 168, та виплатити таку грошову компенсацію з урахуванням фактично виплачених сум;

- нарахувати ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані відпустки за минулі роки (за 10 календарних днів додаткової відпустки як одинокій матері за 2019 рік, за 10 календарних днів додаткової відпустки як одинокій матері за 2020 рік, за 10 календарних днів додаткової відпустки як одинокій матері за 2021 рік), визначивши розмір такої компенсації із застосуванням норм абз. 3 п. 2 розділу II Порядку № 100 у системному зв`язку з абз. 1 п. 8 розділу ІV цього Порядку, виходячи з розміру середньоденного грошового забезпечення за останні 2 календарних місяці служби, що передують місяцю звільнення, з урахуванням у складі грошового забезпечення, з якого проводиться обчислення, підвищення посадового окладу на 25% за проходження служби на території населеного пункту, якому надано статус гірського, індексації та додаткової винагороди, запровадженої Постановою КМУ № 168, та виплатити таку грошову компенсацію з урахуванням фактично виплачених сум.

Застосований судом спосіб захисту охоплює позовні вимоги в частині зобов`язання ГУНП в Донецькій області здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити на користь позивачки частину невиплаченої компенсації за сплачені 64 доби невикористаної відпустки, з обов`язковим включенням при розрахунку до розміру грошового забезпечення підвищення посадового окладу за роботу гірській місцевості, індексації та додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ № 168, врахувавши виплачену частину компенсації; а також в частин зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на користь позивачки грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2022 рік в кількості 14 діб, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення 30 вересня 2022 року, з обов`язковим включенням при розрахунку до розміру грошового забезпечення підвищення посадового окладу за роботу в гірській місцевості, індексації та додаткової щомісячної винагороди, передбаченої Постановою КМУ № 168; грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як одинокої матері за 2022 рік в кількості 10 діб, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення 30 вересня 2022 року, з обов`язковим включенням при розрахунку до розміру грошового забезпечення підвищення посадового окладу за роботу в гірській місцевості, індексації та додаткової щомісячної винагороди, передбаченої Постановою КМУ № 168; грошову компенсацію за невикористані дні щорічних основних оплачуваних відпусток за 2015 та 2021 роки у кількості 20 діб, виходячи з грошового забезпечення, відповідно до Порядку № 100, з обов`язковим включенням при розрахунку до розміру грошового забезпечення підвищення посадового окладу за роботу в гірській місцевості, індексації та додаткової щомісячної винагороди, передбаченої Постановою КМУ № 168.

Водночас не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача на її користь грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2022 роки у кількості 14 діб, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби, з обов`язковим включенням при розрахунку до розміру грошового забезпечення підвищення посадового окладу за роботу в гірській місцевості, індексації та додаткової щомісячної винагороди, передбаченої Постановою КМУ № 168, в самостійно обчисленій нею сумі (20 604,22 грн); грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як одинокій матері за 2022 рік в кількості 10 діб, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення, з обов`язковим включенням при розрахунку до розміру грошового забезпечення підвищення посадового окладу за роботу в гірській місцевості, індексації та додаткової щомісячної винагороди, передбаченої Постановою КМУ № 168, в самостійно обчисленій нею сумі (14 717,30 грн); грошової компенсації за невикористані дні щорічних основних оплачуваних відпусток за 2015 та 2021 роки у кількості 20 діб, виходячи з грошового забезпечення, відповідно до Порядку № 100, з обов`язковим включенням при розрахунку до розміру грошового забезпечення підвищення посадового окладу за роботу в гірській місцевості, індексації та додаткової щомісячної винагороди, передбаченої Постановою КМУ № 168 в самостійно обчисленій нею сумі (23 887,77 грн); частини невиплаченої компенсації з виплаченої за 64 доби невикористаної відпустки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення 30 вересня 2022 року, з обов`язковим включенням при розрахунку до розміру грошового забезпечення підвищення посадового окладу за роботу в гірській місцевості, індексації та додаткової щомісячної винагороди, передбаченої Постановою КМУ № 168 та з урахуванням виплаченої частини компенсації, в самостійно обчисленій нею сумі (69 709,28 грн).

Суд відзначає, що позивач для захисту свого порушеного права просить застосувати два різні способи захисту (зобов`язання винити певні дії та стягнення), які за своєю сутністю є альтернативними і не можуть застосовуватись одночасно. (Мотиви, які зумовили такий висновок суду, наведені вище).

Висновок суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення також ґрунтується на тому, що самостійно визначені позивачем суми грошової компенсації, є результатом розрахунків, що мають методологічні помилки та не повною мірою відповідають чинному законодавству.

Зокрема, поза увагою позивачки залишився той факт, що грошова компенсація за невикористану відпустку минулих років обчислюється із застосуванням норм абз. 3 п. 2 розділу II Порядку № 100 у системному зв`язку з абз. 1 п. 8 розділу ІV цього Порядку, виходячи з розміру середньоденного грошового забезпечення за останні 2 календарних місяці служби, що передують місяцю звільнення, а не виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю виплати компенсації за невикористані відпустки, як помилково вважала позивач.

Отже, суд здійснив перевірку наданого позивачем розрахунку, і, дійшовши висновку про його помилковість, застосував той спосіб захисту, який спроможний забезпечити повний та ефективний захист її порушеного права. Водночас суд не вдається до визначення суми грошової компенсації за всі невикористані ОСОБА_1 дні відпустки, виходячи з того, нарахування такої компенсації належить до компетенції відповідача.

4. Щодо доплати за виконання службових обов`язків в умовах дії карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARA-CoV-2» (далі Постанова КМУ № 211) відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARA-CoV-2, (далі COVID-19) з 12 березня 2020 року на всій території України був установлений карантин.

Дія карантину, встановленого Постановою КМУ № 211, продовжувалась на всій території України згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року № 392, від 17 червня 2020 року № 500, від 22 липня 2020 року № 641, від 26 серпня 2020 року № 760, від 13 жовтня 2020 року № 956, від 09 грудня 2020 року № 1236, від 17 лютого 2021 року № 104, від 21 квітня 2021 року № 405, від 16 червня 2021 року № 611, від 11 серпня 2021 року № 855, від 22 вересня 2021 року № 981, від 15 грудня 2021 року № 1336, від 23 лютого 2022 року № 229, від 27 травня 2022 року № 630, від 19 серпня 2022 року № 928, від 23 грудня 2022 року № 1423, від 25 квітня 2023 року № 383.

09 грудня 2020 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобіганню поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARA-CoV-2» (далі Постанова КМУ № 1236).

П. 1 Постанови КМУ № 1236 з метою запобігання поширенню на території України COVID-19 з 19 грудня 2020 року до 31 грудня 2021 року на території України установлений карантин, продовживши дію карантину, встановленого Постановами КМУ № 211, № 392, № 641.

Відповідно до п. 2 Постанови КМУ № 1236 залежно від епідемічної ситуації на території України в цілому або на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя (далі регіони) встановлюється «зелений», «жовтий», «помаранчевий» або «червоний» рівень епідемічної небезпеки поширення COVID-19 (далі рівень епідемічної небезпеки).

Згідно з п. 2-2 Постанови КМУ № 1236 з 17 червня 2021 року на території України встановлювався «зелений» рівень епідемічної небезпеки.

Постановою КМУ № 1236 було визначено, які саме обмежувальні, протиепідемічні заходи діють на території України (окремого регіону) в залежності від установленого рівня епідемічної небезпеки.

Таким чином, в спірний період з березня 2021 року по жовтень 2021 року включно в Україні був установлений карантин.

29 квітня 2020 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 375 «Деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни» (далі Постанова КМУ № 375).

П. 1 Постанови КМУ № 375 установлено, що період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України COVID-19, та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) (далі працівники) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, встановлюється додаткова доплата до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах.

Згідно з п. 2 Постанови КМУ № 375 встановлення доплати, визначеної п. 1 цієї постанови, працівникам підприємств, установ та організацій, органів державної влади, які фінансуються з державного та місцевих бюджетів, здійснюється у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення).

Відповідно до п. 3 Постанови КМУ № 375 встановлення доплати, визначеної п. 1 цієї постанови, працівникам надавачів соціальних послуг державного/комунального сектору, які безпосередньо надають соціальні послуги за місцем проживання/перебування їх отримувачів (вдома), здійснюється у граничному розмірі до 100 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення).

Згідно з п. 4 Постанови КМУ № 375 перелік посад (професій) працівників, яким встановлюються такі доплати, визначається відповідним центральним органом виконавчої влади у сфері, у якій він реалізує державну політику.

Персональний перелік працівників, яким встановлюється доплата, визначається керівником (керівником державної служби) відповідного підприємства, установи та організації, органу державної влади.

П. 5 Постанови КМУ № 375 установлено, що доплати, визначені п. п. 2 і 3 цієї постанови, здійснюються за рахунок та в межах видатків державного та місцевих бюджетів, передбачених за відповідними бюджетними програмами головних розпорядників бюджетних коштів.

10 червня 2020 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 485 «Про виділення коштів для здійснення доплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення, медичними та іншими працівниками, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, у відомчих закладах охорони здоров`я» (далі Постанова КМУ № 485).

На підставі п. 1 Постанови КМУ № 485 Уряд виділив Міністерству внутрішніх справ 4 680 183,3 тис. гривень, зокрема […], Національній поліції 4 228 919 тис. гривень на безповоротній основі (видатки споживання), із фонду боротьби з COVID-19 та її наслідками для здійснення доплати до грошового забезпечення […], поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України COVID-19, […].

П. 2 Постанови КМУ № 485 затверджений Порядок використання коштів, виділених для здійснення доплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення, медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, у відомчих закладах охорони здоров`я (далі Порядок № 485).

Відповідно до п. 1 Порядку № 485 цей Порядок визначає механізм використання коштів державного бюджету за низкою програм, в тому числі за програмою «Здійснення доплати поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, за рахунок коштів, виділених з фонду боротьби з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та її наслідками», (далі бюджетні кошти).

Згідно з п. 2 Порядку № 485 головним розпорядником бюджетних коштів є МВС.

Відповідальними виконавцями бюджетних програм є, зокрема, Національна поліція (далі органи системи МВС).

Відповідно до п. 3 Порядку № 485 бюджетні кошти спрямовуються органами системи МВС на безповоротній основі для здійснення доплати до грошового забезпечення […], поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України COVID-19, доплати до заробітної плати медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на COVID-19 у відомчих закладах охорони здоров`я, відповідно до Постанови КМУ № 375.

П. 4 Порядку № 485 визначено, що кошти, отримані органами системи МВС відповідно до п. 3 цього Порядку, використовуються виключно для:

доплати до грошового забезпечення […], поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України COVID-19;

[…].

На виконання п. 4 Постанови КМУ № 375 Міністерство внутрішніх справ України видало наказ від 03 червня 2020 року № 431 «Про окремі питання організації оплати праці на період дії карантину» (далі Наказ МВС № 431).

Наказом МВС № 431 на керівників, зокрема, Національної поліції України, покладений обов`язок забезпечити встановлення на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України COVID-19, та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, додаткової доплати у граничному розмірі до 50% заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу у зазначених умовах (п. 1); виплату додаткової доплати здійснювати поліцейським, які перебувають відповідно на штатних посадах в органах (підрозділах) Національної поліції України (п. 2); нарахування додаткової доплати здійснювати у відсотковому співвідношенні до заробітної плати (грошового забезпечення) з розрахунку всіх складових, у тому числі премії, за винятком виплат, що носять разовий та компенсаційний характер (п. 3); персональний перелік осіб, яким установлюється додаткова доплата, визначається керівником відповідного органу, закладу, зазначених у п. 1 цього наказу (п. 4).

З метою реалізації Постанови КМУ № 375 та Наказу МВС № 431 голова Національної поліції України видав доручення від 25 червня 2020 року № 7789/01/29-2020 «Про організацію заходів, спрямованих на забезпечення встановлення додаткової доплати поліцейським, визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року № 375» (далі Доручення № 7789/01/29-2020).

Згідно з пп. 2 п. 1 Доручення № 375 керівникам підпорядкованих підрозділів необхідно було забезпечити формування даних (погоджених із відповідним заступником керівника органу поліції за напрямком службової діяльності) щодо виконання підлеглими поліцейськими службових обов`язків на період дії карантину, без урахування періоду, протягом якого поліцейський перебував у відпустці, на навчанні, лікарняному (самоізоляції), був відсторонений від виконання службових обов`язків. Персональний перелік працівників, яким установлюється доплата, мав визначатися керівником відповідного органу поліції.

Поліцейським, які не залучались до виконання завдань по забезпеченню охорони публічної (громадської) безпеки і порядку на прилеглій території до об`єктів госпіталізації осіб, хворих на COVID-19, обсервації (ізоляції), контролю за дотриманням режиму обсервації (ізоляції), самоізоляції, ужиття інших заходів, спрямованих на запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, не встановлюється додаткова доплата.

На підставі аналізу наведених вище правових норм Верховний Суд в постанові від 31 січня 2024 року у справі № 280/4853/22, предметом спору у якій була правомірність бездіяльності органу поліції, яка полягала у ненарахуванні та невиплаті позивачу додаткової доплати до грошового забезпечення за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України COVID-19), відповідно до Постанови КМУ № 375 за 2020-2022 роки, навів такі висновки:

«[…]

34. Системний аналіз наведених норм свідчить, що підставою для отримання доплати за Постановою КМУ № 375 є сукупність таких умов: 1) особа є поліцейським, 2) забезпечує життєдіяльність населення, зокрема, шляхом забезпечення правопорядку і безпеки громадян, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.

35. Отже, вказана доплата здійснюється не всім поліцейським, а лише окремим категоріям поліцейських, які, внаслідок безпосереднього виконання своїх обов`язків, забезпечують життєдіяльність населення і мають безпосередній контакт з ним

36. Судами попередніх інстанцій встановлено, що у період 20 лютого 2019 року по 12 січня 2021 року позивач займав посаду старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції […].

37. Доплата за роботу в період карантину виплачувалась позивачу за період з березня 2020 року по лютий 2021 року, доказів нарахування такої доплати за інші періоди в матеріалах справи відсутні.

38. Суди попередніх інстанцій указали на те, що позивачем не доведено його безпосередньої участі у період з 01 березня 2021 року по 31 липня 2022 року до забезпечення правопорядку і безпеки громадян, що зумовлює безпосередній контакт з населенням в умовах дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України COVID-19.

39. Проте судами не досліджено, а відповідач не наводить аргументів, як відрізнялись функціональні обов`язки позивача за період, коли він отримував доплати та за період, коли вказані доплати не нараховувались. Судами не встановлено чому за період з березня 2020 року по лютий 2021 року позивач мав право на додаткові доплати за роботу в особливих умовах, а в період з березня 2021 року по липень 2022 року таке право у нього було відсутнє.

40. Суди попередніх інстанцій указали на те, що у спірний період кошти не виділялись, накази про встановлення додаткових доплат не видавались, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

41. Верховний Суд зазначає, що відсутність коштів на рахунку відповідача для виплати доплати до грошового забезпечення поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, за період з березня 2021 року по 11 серпня 2021 року, не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

42. Аналогічна позиція щодо подібних правовідносин висловлена Верховним Судом у постанові від 26 квітня 2023 року у справі № 420/19450/21.

[…]

56. Суди мають дослідити розрахункові листи, які містяться в матеріалах справи та встановити, за які саме періоди позивач отримав доплату, а за які ні, чи змінились функціональні обов`язки та характер роботи позивача у спірних періодах.

[…]».

В постанові від 16 травня 2024 року № 600/341/23-а Верховний Суд навів висновок щодо правової природи додаткової доплати, вказавши:

«[…]

23. Враховуючи, що спірна доплата була запроваджена Урядом лише на час дії карантину, Верховний Суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій, що ця доплата є додатковою тимчасовою виплатою поліцейським, яка залежить від виконання ними обов`язків, за які держава визначає додаткову винагороду, та виплачується пропорційно в розрахунку на місяць. При цьому, виплата винагороди залежить від певних умов та лише в означений період. Тобто, така виплата не є постійною і не має систематичний характер, а її розмір є пропорційним з розрахунку на місяць, що визначається наказом командира (начальника).

24. Отже, спірна доплата, визначена Постановою КМУ № 375, не враховуються до грошового забезпечення (заробітної плати) […].

[…]».

Верховний Суд в постанові від 26 червня 2023 року у справі № 420/19450/21 навів висновок про те, що відсутність бюджетного фінансування для виплати доплати на період дії карантину не може бути підставою для відмови у її виплаті, вказавши:

«[…]

52. В обґрунтування доводів касаційної скарги скаржник зазначав, що фінансування для здійснення доплати поліцейським Департаменту патрульної поліції в період з 01 грудня 2020 року по 31 грудня 2020 року, з 01 березня 2021 року по 30 вересня 2021 року до Департаменту патрульної поліції не надходило. Разом з тим, Департамент патрульної поліції не є розпорядником коштів та не має повноважень щодо прийняття рішень чи подання звернень про виділення таких коштів.

53. Верховний Суд відхиляє такі доводи скаржника, оскільки відсутність коштів на рахунку відповідача для виплати доплати до грошового забезпечення поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, за період з березня 2021 року по 11 серпня 2021 року, не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

54. Європейський суд з прав людини у рішенні від 08 листопада 2005 року у справі «Кечко проти України» (заява № 63134/00) зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (п. 23 рішення). Також Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань. Отже, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

55. П. 1 Постанови КМУ № 375 установлено, що на період дії карантину, встановленого Постановою КМУ № 211, та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям […], поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення ([…]) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, встановлюється додаткова доплата до […] (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах.

55.1. Як встановлено судами попередніх інстанцій, сторонами не заперечувалось право позивача на такі доплати у вказаний період, тобто відповідачем не спростовано наявності права у позивача на такі доплати, а також ту обставину, що така доплата виплачувалась позивачу з березня 2020 року по лютий 2021 року, а потім її виплата була припинена.

56. Також Верховний Суд зазначає про те, що згідно Постанови КМУ № 1236 відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» Кабінет Міністрів України постановив установити з метою запобігання поширенню на території України COVID-19, з 19 грудня 2020 року до 30 квітня 2023 року на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого Постановами КМУ № 211, № 391, № 641.

57. Отже, з урахуванням того що сторонами не заперечувалось право позивача на вказані доплати у вказаний період, тобто відповідачем не спростовано наявності права позивача на такі доплати, посилання відповідача на відсутність фінансування для здійснення відповідних доплат, є неприйнятним, оскільки відсутність коштів на рахунку відповідача для виплати доплати на період дії карантину не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

58. Реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

59. Відтак, судами вірно встановлено протиправну бездіяльність Департаменту Патрульної поліції щодо нездійснення, ОСОБА_1 , доплати до грошового забезпечення поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, за період з березня 2021 року по 11 серпня 2021 року, […].

[…]».

На підставі розрахункових листків березень 2020 року жовтень 2021 року включно, а також довідки Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Донецькій області від 27 січня 2023 року № 76 суд встановив, що ГУНП в Донецькій області нарахувало та виплатило позивачці додаткову доплату на період дії карантину за період з березня 2020 року по лютий 2021 року включно; за період з березня 2021 року по жовтень 2021 року включно така доплата їй не нараховувалась і не виплачувалась.

При цьому в довідці від 27 січня 2023 року № 76 Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Донецькій області вказало, що бюджетною програмою за КПКВК 1007070 «Здійснення доплати поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» було виділено фінансування для виплати додаткової доплати поліцейським за період з 12 березня 2020 року по 17 лютого 2021 року, з 18 лютого 2021 року по 30 вересня 2022 року фінансування за цією бюджетною програмою не здійснювалось.

Позивач доводить, що була залучена до виконання заходів, що забезпечують життєдіяльність населення, зокрема, шляхом забезпечення правопорядку і безпеки громадян, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, 06 березня 2021 року, 12 березня 2021 року, 19 березня 2021 року, 26 березня 2021 року, 27 березня 2021 року, 05 квітня 2021 року, 13 квітня 2021 року, 08 травня 2021 року, 14 травня 2021 року, 04 червня 2021 року, 02 липня 2021 року, 15 липня 2021 року, 20 липня 2021 року, 26 липня 2021 року, 24 серпня 2021 року, 06 вересня 2021 року, 20 вересня 2021 року, 11 жовтня 2021 року, 12 жовтня 2021 року, 13 жовтня 2021 року, 30 жовтня 2021 року.

Надані сторонами письмові докази, зокрема, витяги з книг нарядів та книг чергувань Покровського відділу поліції ГУНП в Донецькій області, Покровського РУП ГУНП в Донецькій області, рапорти, підтверджують твердження позивача про те, що в період з березня 2021 року по жовтень 2021 року включно вона несла службу в нарядах (заступала на чергування) і, відповідно, була залучена до виконання заходів, що забезпечують життєдіяльність населення, зокрема, шляхом забезпечення правопорядку і безпеки громадян на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, 06 березня 2021 року, 12 березня 2021 року, 19 березня 2021 року, 26 березня 2021 року, 27 березня 2021 року, 05 квітня 2021 року, 08 травня 2021 року, 14 травня 2021 року, 04 червня 2021 року, 02 липня 2021 року, 15 липня 2021 року, 20 липня 2021 року, 26 липня 2021 року, 24 серпня 2021 року, 06 вересня 2021 року, 20 вересня 2021 року, 11 жовтня 2021 року, 12 жовтня 2021 року.

Будь-які докази на підтвердження доводів позивача про те, що вона несла службу в наряді (заступала на чергування), була залучена до заходів, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, 13 квітня 2021 року, 13 жовтня 2021 року, 30 жовтня 2021 року суду не надані.

Разом з цим, надані відповідачем витяги з книг нарядів Покровського відділу поліції ГУНП в Донецькій області та Покровського РУП ГУНП в Донецькій області свідчать про те, що в період з березня 2021 року по жовтень 2021 року включно, крім дат, які вказує позивач, вона також несла службу в нарядах (заступала на чергування) і, відповідно, була залучена до виконання заходів, що забезпечують життєдіяльність населення, зокрема, шляхом забезпечення правопорядку і безпеки громадян на період дії карантину, 09 травня 2021 року, 02 червня 2021 року, 14 червня 2021 року, 05 липня 2021 року, 04 вересня 2021 року і 15 вересня 2021 року.

З огляду на встановлені фактичні обставини та правове регулювання спірних правовідносин з урахуванням висновків Верховного Суду, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 має право на додаткову доплату до грошового забезпечення у розмірі до 50% грошового забезпечення пропорційно відпрацьованому часу в умовах виконання нею заходів, які забезпечують життєдіяльність населення, зокрема, забезпечення правопорядку і безпеки громадян, внаслідок чого мала безпосередній контакт з населенням, за період з березня 2021 року по жовтень 2021 року включно.

Нарахування такої доплати має здійснюватися у відсотковому співвідношенні до грошового забезпечення з розрахунку всіх складових, у тому числі премії, за винятком виплат, що носять разовий та компенсаційний характер.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що в період з березня 2020 року по лютий 2021 року ОСОБА_1 виконувала обов`язки, встановлені Постановою КМУ № 375, Наказом МВС № 461 та Дорученням № 7789/01/29-2020, внаслідок чого мала безпосередній контакт з населенням, а тому Покровське РУП подавало до ГУНП в Донецькій області відомості щодо виконання нею відповідних обов`язків, що передбачало нарахування та виплату їй додаткової доплати за період з березня 2020 року по лютий 2021 року включно.

Також відповідач зазначив, що виплата цієї доплати здійснювалась за рахунок та в межах видатків державного бюджету за бюджетною програмою 1007070 «Здійснення доплати поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, за рахунок коштів, виділених з фонду боротьби з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та її наслідками» та у межах виділених бюджетних асигнувань.

За твердженням відповідача, з 18 лютого 2021 року фінансування за цією бюджетною програмою головним розпорядником не здійснювалось, що виключало можливість нарахування та виплати поліцейським відповідної доплати. При цьому відповідач покликається на норми бюджетного законодавства і зазначає, що не наділений повноваженнями самостійно визначати механізм реалізації поліцейськими права на отримання доплати; не є головним розпорядником бюджетних коштів та не може самостійно брати фінансові зобов`язання для виплати ОСОБА_1 спірної доплати.

Суд відхиляє заперечення відповідача, які зводяться до відсутності бюджетного фінансування, з огляду на таке.

Постановою КМУ № 375 додаткова доплата установлена, зокрема окремим категоріям поліцейських, на період дії карантину та протягом 30 днів з дня його відміни.

В спірний період з березня 2021 року по жовтень 2021 року включно карантин діяв, а Постанова КМУ № 375 була чинною.

Відтак, поліцейські, які забезпечували життєдіяльність населення, в тому числі шляхом забезпечення правопорядку і безпеки громадян, та внаслідок виконання своїх обов`язків мали безпосередній контакт з населенням, мали право на додаткову доплату до грошового забезпечення пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах і в період з березня 2021 року по жовтень 2021 року включно.

Невиконання державою в особі її органів прийнятих на себе зобов`язань, зокрема, в частині фінансування відповідної бюджетної програми, не може слугувати підставою для позбавлення позивача права на додаткову доплату до грошового забезпечення за умови її відповідності критеріям, наведеним в Постанові КМУ № 375.

Також суд відхиляє заперечення відповідача, які полягають у тому, що відповідно до п. 2-2 Постанови КМУ № 1236 з 17 червня 2021 року на території України був встановлений «зелений» рівень епідемічної небезпеки, який передбачав пом`якшення карантинних обмежень.

Суд зауважує, що Постановою КМУ № 375 додаткова доплата до грошового забезпечення встановлена не лише на період дії карантину, а й протягом 30 днів з дня його відміни.

В Постанові КМУ № 375 відсутні норми, які б зумовлювали висновок про те, що наявність/відсутність права на додаткову доплату залежить від рівня епідеміологічної небезпеки.

Крім того, саме Уряд відповідно до його повноважень впродовж 2020-2022 років установлював карантин з метою запобігання поширенню на території України COVID-19, продовжував його дію, визначав умови градації різних рівнів епідеміологічної небезпеки, а також карантинні обмеження, які підлягають застосування, в тому числі в залежності від рівня епідеміологічної небезпеки.

Разом з цим Уряд не вважав за необхідне змінювати умови виплати додаткової доплати, зокрема, в залежності від рівня епідеміологічної небезпеки на всій території України або в окремому регіоні чи суворості карантинних обмежень, які діяли на всій території України або в окремому регіоні; не вносив до Постанови КМУ № 375 зміни та доповнення в цій частині, не визнавав цю постанову такою, що втратила чинність.

До того ж пом`якшення карантинних обмежень не тотожне їх відсутності.

Так, відповідно до п. 2-2 Постанови КМУ № 1236 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), було передбачено, що з 17 червня 2021 року на території України встановлювався «зелений» рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється:

1) перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно;

2) перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, довідки про звернення за захистом в Україні;

3) самовільно залишати місця самоізоляції;

[…].

Тобто навіть в умовах «зеленого» рівня епідеміологічної небезпеки застосовувались певні карантинні обмеження, дотримання яких потребувало контролю, зокрема з боку поліцейських.

Крім того, Постановою КМУ № 375 Уряд передбачив додаткову доплату і за виконання відповідних заходів протягом 30 днів після відміни карантину, тобто на період, коли карантинні обмеження взагалі не мали застосовуватись.

Суд критично оцінює твердження відповідача про те, що факт виконання ОСОБА_1 обов`язків по забезпеченню життєдіяльності населення на період дії карантину з березня 2021 року по жовтень 2021 року, зокрема, по забезпеченню охорони публічної (громадської) безпеки і порядку на прилеглій території до об`єктів госпіталізації осіб, хворих на COVID-19, обсервації (ізоляції), контролю за дотриманням режиму обсервації (ізоляції), самоізоляції, ужиття інших заходів, спрямованих на запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, не підтверджений, а відомості про виконання нею таких обов`язків продовж спірного періоду відсутні.

По-перше, таке твердження відповідача спростовується наявними у справі письмовими доказами, зокрема витягами з книг нарядів, які надані суду самим відповідачем.

По-друге, як в період з березня 2020 року по лютий 2021 року включно, так і в період з березня 2021 року по жовтень 2021 року включно ОСОБА_1 обіймала посаду інспектора сектору інформаційної підтримки, в обидва ці періоди вона залучалася до несення служби в нарядах, що передбачали контакти з населенням.

Відповідач не навів будь-яких аргументів з приводу того, як відрізнялись функціональні обов`язки ОСОБА_1 в період, за який їй нарахована і виплачена додаткова доплата, та в період, коли вказана доплата їй не нараховувалась і не виплачувалась; не обґрунтував, чому в період з березня 2020 року по лютий 2021 року включно позивач мала право на додаткову доплату, а за період з березня 2021 року по жовтень 2021 року включно таке право у неї відсутнє.

Запереченням відповідача щодо відсутності бюджетного фінансування і пом`якшення карантинних обмежень суд надав оцінку вище.

Відповідач вважає безпідставними доводи позивача про те, що впродовж спірного періоду вона виконувала обов`язки по забезпеченню життєдіяльності населення на період дії карантину, оскільки документально не підтверджено, які саме функції вона безпосередньо виконувала, а заступлення в наряд для вжиття заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку в громадських місцях належить до повноважень поліції за законом, за виконання яких позивач щомісячно отримувала грошове забезпечення.

З цього приводу суд зауважує, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача; суб`єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідач не спростував належними та допустимими доказами доводи позивача про наявність у неї права на додаткову доплату за період з березня 2021 року по жовтень 2021 року включно.

Відсутність окремих документів, зокрема, посадової інструкції позивача, персональних переліків осіб, яким установлюється додаткова доплата, наказів про її виплату тощо, не може слугувати підставою для висновку про те, що ОСОБА_1 не набула права на таку доплату в період з березня 2021 року по жовтень 2021 року включно. Невиконання (неналежне виконання) Покровським РУП чи ГУНП в Донецькій області обов`язків щодо обліку і документування умов, в яких позивач виконувала свої обов`язки, заходів, до яких вона була залучена, тощо не може слугувати підставою для позбавлення позивача права на додаткову доплату.

Суд звертає увагу, що забезпечення життєдіяльності населення комплекс організаційних, економічних, соціальних та інших заходів, спрямованих на створення і підтримання нормальних умов життя, здоров`я, працездатності людей, які здійснюються з метою планування і підготовки до нормованого (у разі необхідності) забезпечення населення продовольчими та непродовольчими товарами, медичним обслуговуванням, послугами зв`язку, транспорту, комунальними та побутовими послугами в особливий період.

У загальному розумінні під громадським порядком розуміють урегульовану правовими та іншими соціальними нормами певну частину суспільних відносин, які складають режим життєдіяльності у відповідних сферах, забезпечують недоторканність життя, здоров`я та гідності громадян, власності та умов, що склалися для нормальної діяльності установ, підприємств, організацій, посадових осіб і громадян.

Громадський порядок у вузькому розумінні визначається як морально-правовий стан суспільства, при якому компетентні органи виконавчої влади шляхом поліцейського нагляду забезпечують безпеку і правомірну поведінку громадян в громадських місцях, вільне використання ними своїх прав і свобод, а також упорядження громадських місць, яке сприяє трудовій діяльності та відпочинку громадян.

Однією з умов для отримання доплати за Постановою КМУ № 375 є забезпечення поліцейським життєдіяльності населення, зокрема, шляхом забезпечення правопорядку і безпеки громадян, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, на чому наголосив Верховний Суд в п. 34 постанови від 31 січня 2024 року № 280/4853/22.

Відповідач не заперечує того факту, що в період з березня 2021 року по серпень 2021 року включно ОСОБА_1 заступала в наряд для вжиття заходів забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, інших публічних місцях, охорони будівлі і зазначає, що це належить до повноважень поліції за законом, за яке позивач отримувала грошове забезпечення.

Дійсно в даному випадку йдеться про виконання функцій поліції, визначених Законом № 580; виконання таких функцій з огляду на їх характер пов`язане з безпосереднім контактом з населенням. Однак поза увагою відповідача залишився той факт, що такі функції позивач виконувала в умовах карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України і за виконання яких Урядом запроваджена додаткова доплата.

Посилання сторін на Постанову КМУ № 342, їх доводи і заперечення, які ґрунтуються на нормах цієї постанови, суд не бере до уваги з огляду на таке.

На підставі Закону України від 13 квітня 2020 року № 553-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» (далі Закон № 553) Закон України від 14 листопада 2019 року № 294-ІХ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» (далі Закон № 294) був доповнений ст. 29 такого змісту:

«Установити, що у квітні 2020 року та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, заробітна плата, грошове забезпечення працівників, службових і посадових осіб бюджетних установ (включаючи органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування) нараховуються у розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2020 року. При цьому у зазначеному максимальному розмірі не враховуються суми допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та оплата щорічної відпустки.

Зазначене обмеження не застосовується при нарахуванні заробітної плати, грошового забезпечення особам із числа осіб, зазначених у частині першій цієї статті, які безпосередньо задіяні у заходах, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та які беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, у тому числі в операції Об`єднаних сил (ООС). Перелік відповідних посад встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Обмеження, встановлене у частині першій цієї статті, застосовується також при нарахуванні заробітної плати, суддівської винагороди, грошового забезпечення відповідно народним депутатам України, суддям, суддям Конституційного Суду України, членам Вищої ради правосуддя, членам Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, прокурорам, працівникам, службовим і посадовим особам Національного банку України, а також іншим службовим і посадовим особам, працівникам, оплата праці яких регулюється спеціальними законами (крім осіб, встановлених у переліку, затвердженому Кабінетом Міністрів України відповідно до частини другої цієї статті)».

29 квітня 2020 року відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону № 294 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 342 «Про визначення переліку посад працівників, службових і посадових осіб, щодо яких не застосовується обмеження під час нарахування заробітної плати, грошового забезпечення у квітні 2020 р. та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (далі Постанова КМУ № 342).

П. 1 Постанови КМУ № 342 установлено, що обмеження під час нарахування заробітної плати, грошового забезпечення у квітні 2020 р. та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, не застосовується для таких категорій посад:

[…]

працівники, службові і посадові особи, військовослужбовці, особи рядового та начальницького складу, поліцейські, які безпосередньо задіяні у заходах, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2;

[…].

Спірні правовідносини виникли щодо наявності/відсутності підстав для нарахування та виплати позивачці додаткової доплати, передбаченої Постановою КМУ № 375, а не щодо обмеження її грошового забезпечення граничним розміром, а тому норми ст. 29 Закону № 294 і Постанови КМУ № 342 не підлягають застосуванню.

Також суд не бере до уваги заперечення відповідача, які ґрунтуються на нормах постанови Кабінету Міністрів України від 26 березня 2022 року № 372 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236», оскільки ця постанова регулює правовідносини, що виникли вже після завершення періоду з березня 2021 року по жовтень 2021 року включно, з приводу якого виник спір, і в силу положень ст. 58 Конституції України не має зворотної дії у часі.

Відповідач не довів особливої специфіки роботи позивача в період, за який їй нарахована і виплачена додаткова доплата, та в спірний період, за який така додаткова доплата не нарахована і не виплачена; як відрізнялись її функціональні обов`язки, враховуючи перебування позивача на тій же посаді і виконання нею тих самих службових обов`язків, а також несення служби в тих самих нарядах.

Оскільки відповідач не надав доказів, які б зумовлювали висновок про те, що посада позивача та виконувані нею функціональні обов`язки в спірний період не відповідали критеріям, визначеним Постановою КМУ № 375, для поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративним, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності ГУНП в Донецькій області, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 додаткової доплати до грошового забезпечення, установленої Постановою КМУ № 375, за період з березня 2021 року по серпень 2021 року включно.

Реалізація особою права, що пов`язане з отримання бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від наявності/відсутності відповідних бюджетних асигнувань.

За встановлених фактичних обставин, відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання ГУНП в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову доплату до грошового забезпечення, установлену Постановою КМУ № 375, за період з березня 2021 року по серпень 2021 року включно, пропорційно відпрацьованому нею часу в зазначених умовах.

Водночас не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов`язання ГУНП в Донецькій області здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити на її користь додаткову доплату до грошового забезпечення у розмірі 50% грошового забезпечення за виконання службових обов`язків в умовах дії карантину, встановлену Постановою КМУ № 375, за період з березня 2021 року по жовтень 2021 року в самостійно обчисленій нею сумі (4 628,50 грн), та про стягнення з відповідача на її користь додаткової доплати до грошового забезпечення у розмірі 50% грошового забезпечення за виконання службових обов`язків в умовах дії карантину, встановлену Постановою КМУ № 375, за період з березня 2021 року по жовтень 2021 року сумі 4 900,28 грн.

Суд зауважує, що позивач для захисту свого порушеного права просить застосувати два різні способи захисту (зобов`язання винити певні дії та стягнення), які за своєю сутністю є альтернативними і не можуть застосовуватись одночасно.

Висновок суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині також ґрунтується на тому, що самостійно визначені позивачем суми додаткової доплати, є результатом розрахунків, що мають методологічні помилки та не повною мірою відповідають законодавству.

Зокрема, за один і той самий період просить нарахувати та виплатити і одночасно стягнути різні суми додаткової доплати (4 628,50 грн та 4 900,28 грн).

Крім того, наявні у справі письмові докази свідчать, що позивач допустила помилку при визначені кількості дів, впродовж яких вона була залучена до виконання заходів, що забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину.

Отже, суд здійснив перевірку наданого позивачем розрахунку, і, дійшовши висновку про його помилковість, застосував той спосіб захисту, який спроможний забезпечити повний та ефективний захист її порушеного права. Водночас суд не вдається до визначення суми додаткової доплати до грошового забезпечення, встановленої Постановою КМУ № 375, за період з березня 2021 року по серпень 2021 року включно, виходячи з того, що нарахування такої доплати, включаючи її розрахунок, належить до компетенції відповідача.

5. Щодо надбавки за роботу в умовах режимних обмежень.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Закону № 580 поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Абз. 1 п. 1 Постанови КМУ № 988 (в редакції від 11 листопада 2015 року, чинній на час виникнення спірних правовідносин), установлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пп. 2 п. 5 Постанови КМУ № 988 передбачена виплата надбавки за виконання функцій державного експерта з питань таємниць та надбавки за службу в умовах режимних обмежень у розмірах та порядку, визначених законодавством.

Відповідно до п. 3 розділу І Порядку № 260 (в редакції від 06 квітня 2016 року, чинній на час виникнення спірних правовідносин), грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з п. 7 розділу ІІ Порядку № 260 поліцейським, які проходять службу в умовах режимних обмежень, установлюється надбавка до посадових окладів залежно від ступеня секретності інформації, а саме:

відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «особливої важливості», 20 відсотків;

відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «цілком таємно», 15 відсотків;

відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «таємно», 10 відсотків.

[…]

Установлення надбавки поліцейським за службу в умовах режимних обмежень здійснюється на підставі затверджених керівниками органів поліції номенклатур посад поліцейських, що підлягають оформленню на допуск до державної таємниці.

Надбавка за службу в умовах режимних обмежень установлюється поліцейським за займаною посадою наказом по особовому складу на підставі мотивованих рапортів керівників структурних підрозділів відповідного органу поліції, погоджених з режимно-секретним підрозділом цього органу.

Надбавка за службу в умовах режимних обмежень виплачується поліцейським з дня призначення на посаду, яку включено до номенклатури посад, що підлягають оформленню на допуск до державної таємниці, але не раніше дня оформлення допуску до державної таємниці.

У разі призначення на іншу штатну посаду або покладення на поліцейського тимчасового виконання обов`язків надбавка за службу в умовах режимних обмежень переустановлюється з дотриманням вимог цих Порядку та умов.

Виплата надбавки за роботу в умовах режимних обмежень припиняється:

з дня призначення на посаду, за якою вона не встановлена;

з дня скасування допуску до державної таємниці;

з дня закінчення науково-дослідних та дослідно-конструкторських робіт.

Поновлення виплати вказаної надбавки здійснюється в порядку, що визначений для її встановлення.

Суспільні відносини, пов`язані з віднесенням інформації до державної таємниці, засекречуванням, розсекречуванням її матеріальних носіїв та охороною державної таємниці з метою захисту національної безпеки України, регулює Закон України від 21 січня 1994 року № 3855-ХІІ «Про державну таємницю» (далі Закон № 3855).

На час виникнення спірних правовідносин Закон № 3855 діяв в редакції від 12 червня 2015 року, в подальшому в редакції від 09 серпня 2015 року.

За визначенням, наведеним у ст. 1 Закону № 3855:

державна таємниця (далі також секретна інформація) вид таємної інформації, що охоплює відомості у сфері оборони, економіки, науки і техніки, зовнішніх відносин, державної безпеки та охорони правопорядку, розголошення яких може завдати шкоди національній безпеці України та які визнані у порядку, встановленому цим Законом, державною таємницею і підлягають охороні державою;

допуск до державної таємниці оформлення права громадянина на доступ до секретної інформації;

доступ до державної таємниці надання повноважною посадовою особою дозволу громадянину на ознайомлення з конкретною секретною інформацією та провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, або ознайомлення з конкретною секретною інформацією та провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, цією посадовою особою відповідно до її службових повноважень;

категорія режиму секретності категорія, яка характеризує важливість та обсяги відомостей, що становлять державну таємницю, які зосереджені в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях;

режим секретності встановлений згідно з вимогами цього Закону та інших виданих відповідно до нього нормативно-правових актів єдиний порядок забезпечення охорони державної таємниці;

ступінь секретності («особливої важливості», «цілком таємно», «таємно») категорія, яка характеризує важливість секретної інформації, ступінь обмеження доступу до неї та рівень її охорони державою.

Допуск громадян до державної таємниці регламентований нормами ст. 22 Закону № 3855.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону № 3855 залежно від ступеня секретності інформації встановлюються такі форми допуску до державної таємниці:

форма 1 для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності «особливої важливості», «цілком таємно» та «таємно»;

форма 2 для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності «цілком таємно» та «таємно»;

форма 3 для роботи з секретною інформацією, що має ступінь секретності «таємно»,

а також такі терміни дії допусків:

для форми 1 5 років;

для форми 2 7 років;

для форми 3 10 років.

Згідно з ч. 2 ст. 22 Закону № 3855 допуск до державної таємниці надається дієздатним громадянам України віком від 18 років, які потребують його за умовами своєї службової, виробничої, наукової чи науково-технічної діяльності або навчання, органами Служби безпеки України після проведення їх перевірки. Порядок надання допуску до державної таємниці визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. ч. 3-4 ст. 22 Закону № 3855 для розгляду питання про надання громадянам допуску до державної таємниці державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, де працюють, проходять службу або навчаються громадяни, оформляються документи, які надсилаються до органів Служби безпеки України. Перелік та форми таких документів, а також порядок їх надання визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 7 ст. 22 Закону № 3855 надання допуску передбачає:

визначення необхідності роботи громадянина із секретною інформацією;

перевірку громадянина у зв`язку з допуском до державної таємниці;

взяття громадянином на себе письмового зобов`язання щодо збереження державної таємниці, яка буде йому довірена;

одержання у письмовій формі згоди громадянина на передбачені законом обмеження прав у зв`язку з його допуском до державної таємниці;

ознайомлення громадянина з мірою відповідальності за порушення законодавства про державну таємницю.

Ст. 23 Закону № 3855 визначені обставини, наявність яких є підставою для відмови у наданні допуску до державної таємниці.

Перевірка громадян у зв`язку з допуском їх до державної таємниці регламентована ст. 24 Закону № 3855.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 3855 перевірка громадян у зв`язку з їх допуском до державної таємниці здійснюється органами Служби безпеки України у строк до одного місяця у порядку, встановленому цим Законом і Законом України «Про оперативно-розшукову діяльність».

Переоформлення допуску до державної таємниці, підвищення або зниження його форми та скасування регламентовано ст. 26 Закону № 3855.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 3855 переоформлення громадянам допуску до державної таємниці здійснюється:

у разі закінчення терміну дії допуску до державної таємниці за необхідності подальшої роботи з секретною інформацією;

у разі необхідності підвищення чи зниження громадянину форми допуску для роботи із секретною інформацією вищого чи нижчого ступеня секретності;

у разі необхідності проведення додаткової перевірки, пов`язаної з можливим виникненням обставин, передбачених п. п. 2 і 4 ч. 1 та ч. 2 ст. 23 цього Закону.

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону № 3855 скасування раніше наданого допуску до державної таємниці здійснюється органами Служби безпеки України у разі виникнення або виявлення обставин, передбачених ст. 23 цього Закону, або після припинення громадянином діяльності, у зв`язку з якою йому було надано допуск, втрати ним громадянства або визнання його недієздатним на підставі інформації, здобутої органами Служби безпеки України або отриманої від державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій.

Ч. 4 ст. 26 Закону № 3855 передбачено, що повідомлення про скасування громадянину допуску до державної таємниці з посиланням на відповідні положення ст. 23 цього Закону орган Служби безпеки України надсилає до державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, де такий громадянин провадить діяльність, пов`язану з державною таємницею. Громадянин має право оскаржити скасування йому допуску до державної таємниці в порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. 5 ст. 26 Закону № 3855 громадянина, якому скасовано допуск до державної таємниці, якщо виконання трудових чи службових обов`язків вимагає доступу до державної таємниці, а переміщення на інше робоче місце чи іншу посаду неможливе, може бути в передбаченому законодавством порядку переведено на іншу роботу або службу, не пов`язану з державною таємницею, чи звільнено.

Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону № 3855 порядок надання, переоформлення та скасування громадянам допуску до державної таємниці встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Доступ громадян до державної таємниці регламентований ст. 27 Закону № 3855.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону № 3855 доступ до державної таємниці надається дієздатним громадянам України, яким надано допуск до державної таємниці та які потребують його за умовами своєї службової, виробничої, наукової чи науково-дослідної діяльності або навчання.

За приписами ч. 2 ст. 27 Закону № 3855 рішення про надання доступу до конкретної секретної інформації (категорії секретної інформації) та її матеріальних носіїв приймають керівники державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, у яких виконуються роботи, пов`язані з державною таємницею, або зберігаються матеріальні носії секретної інформації.

Відповідно до ч. 5 ст. 37 Закону № 3855 відмова надати громадянинові України доступ до конкретної секретної інформації та її матеріальних носіїв можлива лише у разі відсутності підстав, передбачених ч. 1 цієї статті, та може бути оскаржена в порядку, встановленому ч. 2 ст. 25 цього Закону.

Ст. 28 Закону № 3855 визначені обов`язки громадянина щодо збереження державної таємниці, а ст. 29 цього Закону обмеження їх прав у зв`язку з допуском та доступом до державної таємниці.

Компенсація громадянам у зв`язку з виконанням робіт, які передбачають доступ до державної таємниці, передбачена ст. 30 Закону № 3855, ч. 1 якої установлено, що у разі коли за умовами своєї професійної діяльності громадянин постійно працює з відомостями, що становлять державну таємницю, йому повинна надаватися відповідна компенсація за роботу в умовах режимних обмежень, види, розміри та порядок надання якої встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає допуск до державної таємниці, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 року № 414, (далі Положення № 414), яке на час виникнення спірних правовідносин діяло в редакції від 29 листопада 2001 року.

Відповідно до п. 1 Положення № 414 це Положення визначає види, розміри і порядок надання компенсації працівникам органів законодавчої, виконавчої та судової влади, органів прокуратури, інших органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, які за умовами своєї професійної діяльності постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю (далі особи, які працюють в умовах режимних обмежень).

Згідно з п. 2 Положення № 414 особам, які працюють в умовах режимних обмежень, установлюється надбавка до посадових окладів (тарифних ставок) залежно від ступеня секретності інформації:

відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «особливої важливості», 20 відсотків;

відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «цілком таємно», 15 відсотків;

відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «таємно», 10 відсотків.

Відповідно до п. 5 Положення № 414 такими, що постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю, вважаються особи, які за своїми функціональними обов`язками або на час виконання робіт згідно з укладеними договорами займаються розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв державної таємниці, приймають рішення з цих питань або здійснюють постійний контроль за станом захисту державної таємниці.

Відповідно до п. 6 Положення № 414 персональний склад осіб, які працюють в умовах режимних обмежень, та розмір надбавки визначаються керівником відповідного органу законодавчої, виконавчої та судової влади, органу прокуратури, інших органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, де працюють ці особи.

Надбавка до посадових окладів (тарифних ставок) виплачується лише за наявності дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, наданого відповідно до законодавства про державну таємницю.

П. 1 наказу Служби безпеки України від 04 лютого 2002 року № 26 «Про затвердження форм документів для оформлення громадянам допуску до державної таємниці та порядку їх заповнення», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25 лютого 2002 року за № 179/6467, (далі Наказ № 26) затверджені форми облікової картки громадянина про надання допуску до державної таємниці, журналу реєстрації облікових карток громадянина про надання допуску до державної таємниці, картки про результати перевірки громадянина у зв`язку з допуском до державної таємниці, картки з анкетними даними на громадянина, щодо якого розглядається питання про надання допуску до державної таємниці, та Порядок заповнення форм документів для оформлення громадян допуску до державної таємниці.

Верховний Суд в постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 802/74/15-а навів такі висновки:

«[…]

Надання допуску до державної таємниці, передбачає визначення необхідності роботи громадянина із секретною інформацією. Зокрема, така необхідність виникає, якщо виконання службових/посадових обов`язків вимагає доступу до державної таємниці.

Тобто, якщо обсяг функціональних обов`язків за певною посадою, зокрема в державному органі, передбачає, що під час їх виконання в особи виникне чи може виникнути необхідність доступу до державної таємниці (як-от ознайомлення з документами та/чи іншими матеріальними носіями інформації, засекреченими у встановленому законодавством порядку), така особа з огляду на таку службову необхідність повинна отримати у встановленому порядку допуск до державної таємниці відповідної форми, яка відповідно до ст. 22 Закону № 3855 залежить від ступеня секретності.

Відсутність у посадової особи допуску до державної таємниці (встановленої форми) унеможливлює виконання нею посадових обов`язків, відтак і саме перебування на посаді, яка за обсягом покладених на неї завдань вимагає доступу до державної таємниці і умовою призначення на яку (перебування на якій) є наявність/необхідність оформлення допуску до державної таємниці.

Робота в умовах режимних обмежень покладає на особу, якій у встановленому порядку надано допуск до державної таємниці встановленої форми, певні зобов`язання та обмеження. Якщо така робота зумовлена виконанням професійних обов`язків (зокрема, за відповідною посадою у державному органі), це означає, що в умовах режимних обмежень особа працює постійно, у зв`язку з чим у неї відповідно до ст. 30 Закону № 3855 виникає право на отримання компенсації.

За змістом п. 2 Положення, компенсація надається у виді надбавок до посадових окладів (тарифних ставок) у відсотковому відношенні, розмір якого залежить від ступеня секретності інформації, до якої оформлено допуск. Зокрема, за допуск до відомостей та їх носіїв, що мають ступінь секретності «цілком таємно» встановлюється п`ятнадцятивідсоткова надбавка.

Виплата надбавки у відповідному розмірі до посадового окладу особі, яка працює в умовах режимних обмежень, здійснюється на підставі наказу керівника відповідного органу, у якому особа працює/проходить службу. Водночас умови, за яких особа має право на отримання такої надбавки, а також її розмір визначають Закон № 3855 та прийняте урядом на його виконання Положення.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що положення ст. 30 Закону № 3855, п. п. 2, 5 Положення слід розуміти так, що необхідною умовою отримання компенсації у зв`язку з виконанням робіт, які передбачають доступ до державної таємниці, є наявність в особи допуску до державної таємниці, (на підставі якого надається доступ до державної таємниці), а також виконання робіт/завдань та/або посадових обов`язків, які вимагають доступу до державної таємниці чи з огляду на поставлені завдання передбачають виникнення необхідності у такому доступі.

Щодо останнього, то для вирішення питання про те, чи умови праці особи передбачають роботу з відомостями та їх носіями, які становлять державну таємницю, необхідно насамперед з`ясувати обсяг функціональних обов`язків цієї особи за посадою та умови (вимоги, критерії), яким повинна відповідати особа для того, щоб бути призначеною на цю посаду та/або виконувати роботу/завдання, пов`язані з доступом до документів, інших матеріальних носіїв інформації, що становить державну таємницю. Це можна встановити, зокрема, на підставі посадових інструкцій, внутрішніх відомчих документів та/або підзаконних нормативних актів, які містять вимоги для зайняття певної посади у відповідному органі або регламентують порядок виконання робіт/завдань, що вимагають доступу до державної таємниці.

Якщо особа отримала у встановленому порядку допуск до державної таємниці, працює, зокрема, в державному органі, і характер умов її праці, з огляду на займану посаду, передбачає режимні обмеження, пов`язані з доступом до державної таємниці, керівник відповідного органу зобов`язаний призначити їй надбавку у розмірі, визначеному Положенням, про що видати відповідний розпорядчий документ.

Факт невиплати надбавки за роботу в умовах режимних обмежень не є і не може бути свідченням невиконання роботи, пов`язаної з доступом до державної таємниці.

[…]».

Аналогічні висновки наведені Верховним Судом в постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 802/74/15-а та від 28 січня 2021 року у справі № 240/229/20.

В постанові від 07 серпня 2019 року у справі № 820/5122/17 Верховний Суд навів такий висновок:

«[…]

46. Судами першої та апеляційної інстанцій установлено, що до УРТЗІ Головного управління Національної поліції в Харківській області не надходило мотивованого рапорту щодо встановлення надбавки позивачу за роботу в умовах режимних обмежень, відповідно до п. 7 розділу ІІ Порядок № 260, а тому Верховний Суд погоджується з висновками судів щодо відсутності правових підстав для виплати позивачу надбавки в умовах режимних обмежень.

[…]».

Суд встановив, що в період з 07 листопада 2015 року по 31 травня 2016 року ОСОБА_1 проходила службу на посаді оперуповноваженого Красноармійського відділу поліції ГУНП в Донецькій області.

Відповідач не надав суду посадову інструкцію оперуповноваженого Красноармійського відділу поліції ГУНП в Донецькій області, обґрунтувавши це тим, що відповідні документи знищені.

Разом з цим на офіційному вебсайті Національної поліції України в розділі «Відкриті конкурси на вакансії в Національній поліції України» https://nabir.np.gov.ua/index.php?r=recruitment%2Findex оприлюднені основні службові обов`язки та вимоги до кандидатів, які претендують на зайняття посад оперуповноваженого в обласних управліннях Національної поліції України.

Основними службовими обов`язками оперуповноваженого є здійснення оперативно-розшукової діяльності; участь у здійсненні кримінальних проваджень; проведення розшукових, в тому числі гласних і негласних, інших процесуальних дій, відповідно до вимог КПК України; розшук осіб, які переховуються від органів досудового розслідування, слідчого судді, суду, ухиляються від виконання кримінального покарання, пропали безвісті тощо; своєчасне реагування на заяви та звернення громадян.

Крім певного рівня освіти та володіння державною мовою, до кандидатів на посаду оперуповноваженого пред`являються такі вимоги як наявність громадянства України, вік від 18 років та знання Конституції України, кримінального процесуального законодавства, законів України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та «Про оперативно-розшукову діяльність».

За визначенням, наведеним у ст. 2 Закону України від 18 лютого 1992 року № 2135-ХІІ «Про оперативно-розшукову діяльність» (далі Закон № 2135, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), оперативно-розшукова діяльність система гласних і негласних пошукових, розвідувальних та контррозвідувальних заходів, що здійснюються із застосуванням оперативних та оперативно-технічних засобів.

Ст. ст. 7, 8 Закону № 2135 визначені обов`язки і права підрозділів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність.

Крім того, Звід відомостей, що становлять державну таємницю, затверджений наказом Служби безпеки України від 12 серпня 2005 року № 440, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 серпня 2005 року за № 902/11182, (далі Звід відомостей), який був чинним на час виникнення спірних правовідносин передбачав, що до відомостей, які становлять державну таємницю у сфері державної безпеки та охорони правопорядку, з-поміж іншого, віднесені: відомості, що стосуються підрозділів, які проводять оперативно-розшукову діяльність, їх особового складу; відомості про належність осіб до негласних штатних співробітників (працівників) оперативного підрозділу, про їх штатну і фактичну чисельність, функціональні обов`язки; відомості про факт або плани використання житлового приміщення (службового приміщення), що дають змогу його ідентифікувати, на конфіденційній основі для виконання завдань оперативно-розшукової діяльності; відомості за окремими показниками про зміст, форми, методи, організаційні положення, оперативну тактику здійснення органами та підрозділами Національної поліції України оперативно-розшукової діяльності, розголошення яких створює загрозу національним інтересам і безпеці; відомості про організацію, завдання, результати оперативно-розшукової діяльності, розголошення яких створює загрозу національним інтересам і безпеці; відомості, що дають змогу ідентифікувати конкретний об`єкт, стосовно якого здійснюється або планується здійснювати оперативно-розшуковий захід, розголошення яких створює загрозу національним інтересам і безпеці, тощо.

З огляду на викладене суд погоджується з доводами позивача про те, що виконання посадових обов`язків оперуповноваженого Красноармійського відділу поліції ГУНП в Донецькій області потребувало наявності допуску до державної таємниці.

Водночас належні та допустимі докази, які б підтверджували наявність у ОСОБА_1 в період з 07 листопада 2015 року по 31 травня 2016 року оформленого у встановленому законодавством порядку допуску до державної таємниці, суду не надані.

Згідно з довідкою Покровського РУП ГУПН в Донецькій області 17 жовтня № 18257/301-2022 довідки про надання допуску до державної таємниці, облікові картки форми 6, накази про надання допуску до державної таємниці, письмові зобов`язання, журнали обліку, накази щодо встановлення та виплати надбавки за роботу в умовах режимних обмежень знищені.

Відповідач надав суду витяг з акту № 111 про знищення документів, затверджений 15 березня 2022 року, зі змісту якого слідує, що серед знищених документів була облікова картка форми 6 ОСОБА_1 .

Облікова картка громадянина про надання допуску та доступу до державної таємниці (форма 6) належить до доказів, на підставі яких можливо встановити обставини надання (припинення) доступу до державної таємниці; реквізити наказів, на підставі яких такий доступ надавався (припинявся); період (час), на який такий доступ був наданий; гриф секретності інформації, доступ до якої був наданий, тощо.

Водночас самого лише факту існування облікової картки громадянина про надання допуску та доступу до державної таємниці (форма 6) в певний період часу (до її знищення) недостатньо для обґрунтованого висновку про те, що в період з 07 листопада 2015 року по 31 травня 2016 року ОСОБА_1 мала оформлений у встановленому законодавством порядку допуск до державної таємниці і доступ до відомостей, що становлять державну таємницю, їй був наданий.

За інформацією, наведеною в листі Управління режиму та технічного захисту інформації ГУНП в Донецькій області від 26 січня 2023 року № 58/13, облікові картки форми 6 працівників про надання допуску та доступу до державної таємниці, разом з журналами їх обліку були знищені; в період з листопада 2015 року по травень 2016 року копії наказів ГУНП в Донецькій області про вставлення надбавки за роботу в умовах режимних обмежень до Покровського ВП ГУНП в Донецькій області не надходили, що унеможливлює надання інформації про надання позивачці доступу до державної таємниці та виплату їй надбавки за роботу в умовах режимних обмежень за спірний період.

Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Донецькій області в довідці від 27 січня 2023 року № 74 також зазначило, що за період з листопада 2015 року по травень 2016 року накази про встановлення або скасування надбавки за службу в умовах режимних обмежень відносно ОСОБА_1 до фінансового підрозділу не надходили, у зв`язку з чим така надбавка не нараховувалась і не виплачувалась.

Виходячи з того, що установлення надбавки за службу в умовах режимних обмежень здійснюється на підставі затверджених керівником органу поліції номенклатур посад поліцейських, що підлягають оформленню на допуск до державної таємниці; що ця надбавка встановлюється наказом по особовому складу на підставі мотивованого рапорту керівника структурного підрозділу відповідного органу поліції, погодженого з режимно-структурним підрозділом цього органу; що ця надбавка виплачується з дня призначення на посаду, яку включено до номенклатури посад, що підлягають оформленню на допуск до державної таємниці, але не раніше дня оформлення допуску до державної таємниці; що персональний склад осіб, які працюють в умовах режимних обмежень, та розмір надбавки визначається керівником відповідного органу; що розмір надбавки встановлюється в залежності від ступеня секретності інформації, доступ до якої наданий особі, а також, враховуючи відсутність належних та допустимих докази, які підтверджують наявність у ОСОБА_1 права на надбавку до посадового окладу за службу в умовах режимних обмежень в період з 07 листопада 2015 року по 31 травня 2016 року, суд дійшов висновку про відмову у задоволення її позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності ГУНП в Донецькій області, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті їй надбавки за службу в умовах режимних обмежень за період з 07 листопада 2015 року по 31 травня 2016 року включно; покладання на відповідача обов`язку нарахувати та виплатити їй надбавку до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень за період з листопада 2015 року по травень 2016 року включно та стягнути з відповідача на її користь надбавки за роботу в умовах режимних обмежень за період з листопада 2015 року по травень 2016 року включно в сумі 2 448,00 грн.

З огляду на характер спірних правовідносин та відсутність доказів, які б дозволяли встановити, чи був позивачці наданий допуск до державної таємниці у встановленому законодавством порядку, якщо так, то з якого часу і на який період, якої форми тощо, самого лише її твердження, що в період з 07 листопада 2015 року по 31 травня 2016 року вона мала доступ до державної таємниці, а працівникам Красноармійського відділу поліції ГУНП в Донецькій області була встановлена надбавка за службу в умовах режимних обмежень 15%, недостатньо для постановлення судом рішення про задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

6. Щодо доплати за службу в нічний час.

Службовий час і час відпочинку поліцейських визначає ст. 91 Закону № 580.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 Закону № 580 особливий характер служби в поліції містить такі спеціальні умови для певних категорій поліцейських: 1) службу у святкові та вихідні дні; 2) службу позмінно; 3) службу з нерівномірним графіком; 4) службу в нічний час.

Згідно з ч. 2 ст. 91 Закону № 580 розподіл службового часу поліцейських визначається розпорядком дня, який затверджує керівник відповідного органу (закладу, установи) поліції.

За правилами, наведеними в ч. 3 ст. 91 Закону № 580, для поліцейських установлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями, […].

Відповідно до ч. 4 ст. 91 Закону № 580 вихідні, святкові та неробочі дні є днями відпочинку для всіх поліцейських, крім залучених до виконання службових обов`язків.

Ч. 5 ст. 91 Закону № 580 установлено, що поліцейським, які виконували службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні, крім поліцейських, які працюють у змінному режимі, відповідний час для відпочинку в порядку компенсації надається протягом двох наступних місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Закону № 580 поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Абз. 1 п. 1 Постанови КМУ № 988 установлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пп. 3 п. 5 Постанови КМУ № 988 передбачена виплата доплати за службу в нічний час у розмірі 35% посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби у нічний час.

06 квітня 2016 року відповідно до ст. 94 Закону № 580, Постанови КМУ № 988 Міністерство внутрішніх справ України видало наказ № 260 «Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами праці», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за № 669/28799, (далі Наказ МВС № 260).

П. 1 Наказу МВС № 260 затверджені Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі Порядок № 260).

Відповідно до п. 2 Наказу МВС № 260 цей наказ набирає чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з дня набрання чинності Законом № 580.

Наказ МВС № 260 набрав чинності 27 травня 2016 року.

Відповідно до п. 3 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з п. 20 розділу І Порядку № 260 за виконання службових обов`язків понад установлений службовий час, у вихідні, святкові та неробочі дні грошове забезпечення поліцейським додатково не виплачується.

Поліцейським, які виконували службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні, крім поліцейських, які працюють у змінному режимі, відповідний час для відпочинку (у порядку компенсації) надається протягом двох наступних місяців.

Згідно з абз. 1 п. 11 розділу ІІ Порядку № 260 (в редакції від 06 квітня 2016 року) поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35% посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні (абз. 2 п. 11 розділу ІІ Порядку № 260 (в редакції від 06 квітня 2016 року)).

За правилами, наведеними в абз. 3 п. 11 розділу ІІ Порядку № 260 (в редакції від 06 квітня 2016 року), службою в нічний час вважається виконання поліцейськими службових обов`язків у період з 22.00 до 06.00.

Поліцейським, які несуть службу в нічний час, надається перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва для відпочинку і харчування не включається в службовий час (абз. 4 п. 11 розділу ІІ Порядку № 260 (в редакції від 06 квітня 2016 року)).

Згідно з абз. 5 п. 11 розділу ІІ Порядку № 260 (в редакції від 06 квітня 2016 року) поліцейським добового наряду під час чергування почергово надаються перерви для вживання їжі та короткочасного відпочинку. Загальна тривалість такої перерви становить 4 години (2 години вдень і 2 години вночі) та не включається в службовий час.

Абз. 6 п. 11 розділу ІІ Порядку № 260 (в редакції від 06 квітня 2016 року) визначено, що підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.

Відповідно до абз. 7 п. 11 розділу ІІ Порядку № 260 (в редакції від 06 квітня 2016 року) облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов.

Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць (абз. 8 п. 11 розділу ІІ Порядку № 260 (в редакції від 06 квітня 2016 року)).

При цьому, абз. 7 п. 11 розділу ІІ Порядку № 260 (в редакції від 21 серпня 2020 року) установлено, що облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється керівником підрозділу, у якому проходить службу поліцейський, шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною в додатку 1 до цього Порядку та умов, яка до 15 числа місяця, наступного після залучення поліцейських до несення служби в нічний час, подається до фінансового підрозділу.

Згідно з абз. 8 п. 11 розділу ІІ Порядку № 260 (в редакції від 21 серпня 2020 року) доплата за службу в нічний час не має постійного характеру та виплачується поліцейським, залучення яких до служби в нічний час, підтверджене вказаними вище документами, за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.

В додатку 1 до Порядку № 260 наведена форма Довідки обліку несення поліцейським служби в нічний час.

Верховний Суд в постанові від 26 жовтня 2023 року у справі № 260/1213/19 навів такі висновки:

«[…]

32. […], Верховний Суд виходить з того, що відповідно до ст. 106 КЗпП України за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки. За відрядною системою оплати праці за роботу в надурочний час виплачується доплата у розмірі 100 відсотків тарифної ставки працівника відповідної кваліфікації, оплата праці якого здійснюється за погодинною системою, за всі відпрацьовані надурочні години. У разі підсумованого обліку робочого часу оплачуються як надурочні всі години, відпрацьовані понад встановлений робочий час в обліковому періоді, у порядку, передбаченому частинами першою і другою цієї статті. Компенсація надурочних робіт шляхом надання відгулу не допускається.

33. Водночас, правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, визначено саме Законом № 580, п. 4 ч. 10 ст. 62 якого визначено гарантії професійної діяльності поліцейського, за змістом яких поліцейський, зокрема, своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України.

34. Ч. 1 ст. 91 Закону № 580 визначено, що особливий характер служби в поліції містить такі спеціальні умови для певних категорій поліцейських: 1) службу у святкові та вихідні дні; 2) службу позмінно; 3) службу з нерівномірним графіком; 4) службу в нічний час. […]

35. Відповідно до ч. ч. 2-4 ст. 91 Закону № 580 розподіл службового часу поліцейських визначається розпорядком дня, який затверджує керівник відповідного органу (закладу, установи) поліції. Для поліцейських установлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями, […]. Вихідні, святкові та неробочі дні є днями відпочинку для всіх поліцейських, крім залучених до виконання службових обов`язків.

36. Ч. 5 ст. 91 Закону № 580 встановлює, що поліцейським, які виконували службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні, крім поліцейських, які працюють у змінному режимі, відповідний час для відпочинку в порядку компенсації надається протягом двох наступних місяців.

37. Відповідно до ч. 1 ст. 94 Закону № 580 поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

38. Ч. 2 ст. 94 Закону № 580 визначає, що порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

39. П. 1 Постанови КМУ визначено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

40. Відповідно до п. 2 Постанови КМУ № 988 виплата грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ.

41. Наказом Міністра внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260, […], з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських […], затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (Порядок № 260). П. 2 вказаного наказу передбачено, що він набирає чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з дня набрання чинності Законом № 580.

[…]

43. Відповідно до п. 20 Порядку № 260, застосування якого є спірним у межах цієї справи, за виконання службових обов`язків понад установлений службовий час, у вихідні, святкові та неробочі дні грошове забезпечення поліцейським додатково не виплачується. Поліцейським, які виконували службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні, крім поліцейських, які працюють у змінному режимі, відповідний час для відпочинку (у порядку компенсації) надається протягом двох наступних місяців.

44. Надаючи оцінку необхідності застосування до спірних правовідносин ст. 106 КЗпП України, колегія суддів зауважує, що згідно усталеного підходу та правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 17 лютого 2015 року у справі № 21-8а15, за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

45. Підсумовуючи та аналізуючи наведені законодавчі приписи, слід дійти висновку про безпідставність доводів позивача та висновків суду першої інстанції щодо застосування законодавства про працю в частині оплати позивачу компенсації за працю (службу) в понаднормовий час у період із з 29.11.2015 по 28.02.2019, оскільки спірні правовідносини щодо виплати грошового забезпечення працівникам поліції, у тому числі компенсації за службу понад установлений законодавством робочий час, а також у дні щотижневого відпочинку та святкові дні, врегульовано спеціальним законодавством. Такими приписами, зокрема, є згадані вище ст. ст. 91 та 94 Закону № 580, Постанова КМУ № 988, […], та власне Порядок № 260, […].

[…]

47. Водночас, слід взяти до уваги доводи касаційної скарги про те, що частина спірного періоду (з 29.11.2015 по 28.02.2019) не була врегульована саме Порядком № 260.

48. Так, Наказ МВС № 260 датований 06 квітня 2016 року, а зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року.

49. П. 2 указаного Наказу прописано, що він набирає чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з дня набрання чинності Законом № 580.

50. Однак, на переконання колегії суддів Верховного Суду, указане суперечить принципу дії норм права в часі, який знаходить висвітлення в Конституції України, а саме у ч. 1 ст. 58, та за змістом якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

[…]

58. Одним із механізмів запобігання свавільному втручанню держави та її органів у реалізацію прав і свобод людини є закріплений у ч. 3 ст. 22 Конституції України принцип недопустимості звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних.

59. Таким чином, надання нормативно-правовому акту ретроактивної дії не порушуватиме принципи незворотності дії в часі та правової визначеності, якщо ці зміни не погіршують правове становище особи: не встановлюють чи не посилюють юридичну відповідальність, не скасовують і не обмежують чинні права і свободи (вказана позиція щодо дії нормативно-правових актів в часі відображена у рішенні Верховного Суду від 06 квітня 2023 року у справі № 260/3564/22 […]).

60. Виходячи із характеру спірних правовідносин та враховуючи наведене, слід дійти висновку про неможливість надання Порядку № 260 зворотної дії в часі, тобто застосування з дня набрання чинності Законом № 580, а тому такий підзаконний нормативно-правовий акт врегульовував відповідні правовідносини з моменту його чинності.

61. Таким чином, колегія суддів Верховного Суду частково погоджується із висновком суду першої інстанції про неврегульованість частини спірного періоду Порядком № 260, а саме з 29 листопада 2015 року по дату фактичного набрання чинності таким актом.

62. Вирішуючи питання врегулювання спірних правовідносин у наведений період, поряд з іншим, слід провести ретроспективний аналіз спеціального законодавства, що діяло у перехідний період, а саме в момент чинності Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ «Про міліцію» (далі Закон № 565) і прийнятих на його вимог підзаконних нормативно-правових актів до набрання законної сили Законом № 580 і втрату чинності попередніх актів, що регулювали питання оплати праці (служби) працівників органів внутрішніх справ.

63. Так, відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону № 565 форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати.

64. Ст. 22 Закону № 565 передбачала, зокрема, що для працівників міліції встановлюється 41-годинний робочий тиждень. У необхідних випадках особи рядового і начальницького складу несуть службу понад встановлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні. Оплата праці в надурочний і нічний час, у вихідні та святкові дні провадиться відповідно до вимог законодавства.

65. Відповідно до п. 21 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі Положення № 114) для осіб рядового і начальницького складу встановлюється 41-годинний робочий тиждень. У необхідних випадках вони несуть службу понад установлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні. Оплата праці в понадурочний, нічний час, у вихідні та святкові дні провадиться відповідно до законодавства.

66. Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 14 вересня 1991 року № 197 «Про порядок компенсації особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за службу понад установлений законодавством робочий час, а також у дні щотижневого відпочинку та святкові дні» (далі Постанова КМУ № 197) при залученні осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, які утримуються за рахунок коштів республіканського та місцевих бюджетів, а також коштів, що надходять за договорами від міністерств, відомств, підприємств, установ, організацій і громадян, до несення служби понад установлений законодавством робочий час оплата їхньої праці за цей час провадиться у розмірах, передбачених законодавством України про працю, з розрахунку посадового окладу й окладу за спеціальним званням. Служба осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у дні щотижневого відпочинку та святкові дні може компенсуватися за їхньою згодою наданням іншого дня відпочинку або в грошовій формі у подвійному розмірі.

67. Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова КМУ № 1297) виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі державні органи).

68. Відповідно до п. 3.7 розділу ІІІ Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 року № 499, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за № 205/14896 (далі Інструкція № 499) при залученні осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ до несення служби понад установлений законодавством робочий час виплата грошового забезпечення проводиться з розрахунку посадового окладу й окладу за спеціальним званням.

Годинна ставка обчислюється шляхом поділу місячного посадового окладу та окладу за спеціальним званням на кількість годин робочого часу в поточному місяці. При цьому понаднормові роботи не повинні перевищувати для кожного працівника чотирьох годин протягом двох днів поспіль і 120 годин на рік.

Служба осіб рядового і начальницького складу у дні щотижневого відпочинку та святкові дні може компенсуватися за їхньою згодою шляхом надання їм іншого дня відпочинку або в грошовій формі. Компенсація понаднормових робіт шляхом надання відгулів не допускається.

Підставою для залучення працівників органів внутрішніх справ до понаднормової служби чи в дні щотижневого відпочинку та святкові дні є: а) письмові накази керівників органів внутрішніх справ; б) графіки нарядів чергувань, затверджені керівниками органів внутрішніх справ.

Облік робочого часу здійснюється шляхом ведення щомісячного табеля з обов`язковою відміткою в ньому кількості відпрацьованих годин.

Службою в нічний час вважається виконання особами рядового і начальницького складу органів, підрозділів установ і навчальних закладів внутрішніх справ службових обов`язків у період з 22.00 до 06.00.

Особам, які несуть службу в нічний час, надається перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва для відпочинку і харчування не включається в робочий час.

Особам добового наряду під час чергування почергово надаються перерви для вживання їжі та короткочасного відпочинку. Загальна тривалість такої перерви становить 4 години (2 години вдень і 2 години вночі), яка не враховується в робочий час.

69. Вирішуючи за схожих обставин справи питання застосування положень загального законодавства про працю, Верховний Суд у справах № 825/67/16 (постанова від 16 травня 2019 року) і № 825/66/16 (постанова від 04 грудня 2019 року) дійшов висновків про безпідставність посилань на приписи ст. 106 та ст. 107 КЗпП України, оскільки правовідносини щодо виплати грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, у тому числі компенсації за службу понад установлений законодавством робочий час, а також у дні щотижневого відпочинку та святкові дні, врегульовано спеціальним законодавством. При цьому, Верховний Суд звертав увагу, що Постанова КМУ № 1294 і прийнята на її виконання Інструкція № 499, якими передбачено особливості регулювання спірних правовідносин, видані пізніше Постанови КМУ № 197, яка в частині визначення розміру компенсації відсилає до законодавства України про працю. Тому Постанова КМУ № 197 має застосовуватися з урахуванням приписів прийнятого пізніше наведеного спеціального законодавства.

70. Таким чином, можна припустити, що на час, поки не набув чинності Порядок № 260, у такий перехідний період слід було застосовувати Інструкцію № 499.

71. Водночас, повертаючись до положень Закону № 565, слід зауважити, що у Прикінцевих та перехідних положеннях законодавець передбачив, зокрема, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону (п. 4 розділу XI Закону № 565).

72. Відповідно до п. 7 Кабінету Міністрів України в місячний строк необхідно було: […] 3) прийняти нормативно-правові акти, що випливають із цього Закону; 4) привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; 5) забезпечити перегляд і приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом; 6) забезпечити прийняття міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів, що випливають із цього Закону; 7) ужити заходів щодо фінансового та матеріально-технічного забезпечення поліції України; 8) внести на розгляд Верховної Ради України проект Закону про затвердження Дисциплінарного статуту Національної поліції України тощо.

73. Таким чином, посилання суду апеляційної інстанції на необхідність застосування до спірних правовідносин приписів Порядку № 260, є частково помилковими, оскільки Наказ МВС № 260 набув чинності 27 травня 2016 року (схожий за змістом висновок був також висловлений Верховним Судом у постановах від 02 липня 2020 року у справі № 825/1038/16 та від 10 травня 2019 року у справі № 825/1893/16).

74. Таким чином, Верховний Суд вважає за необхідне виснувати, що враховуючи приписи п. 4 розділу XI Закону № 565, до спірних правовідносин в частині питання оплати праці (служби) позивача в понаднормовий час у період з 29 листопада 2015 року до 27 травня 2016 року підлягала застосуванню Інструкція № 499, в частині положень, які не суперечили вимогам Закону № 565. Водночас, положення Порядку № 260 підлягали застосуванню у період із 28 травня 2016 року до 28 лютого 2019 року.

[…]».

Спірні правовідносини виникли щодо наявності/відсутності підстав для нарахування та виплати ОСОБА_1 доплати за службу в нічний час за період з серпня 2015 року по листопад 2021 року включно.

Суд погоджується із запереченнями відповідача щодо безпідставності позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності ГУНП в Донецькій області, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті доплати за службу в нічний час за період з серпня 2015 року по 06 листопада 2015 року включно та зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити таку доплату, оскільки йдеться про період, впродовж якого позивач не перебувала на службі в поліції.

З урахуванням висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 26 жовтня 2023 року у справі № 260/1213/19, при вирішенні питання щодо наявності/відсутності підстав для нарахування та виплати ОСОБА_1 доплати за службу в нічний час за період з 07 листопада 2015 року по 26 травня 2016 року включно суд застосовує норми Інструкції № 499, а за період з 27 травня 2016 року (дата набрання чинності Порядком № 260) по листопад 2021 року включно норми Порядку № 260.

Компенсація за службу в понаднормовий час, у дні щотижневого відпочинку та святкові дні була регламентована нормами п. 3.7 розділу ІІІ Інструкції № 499.

Відповідно до пп. 3.7.1 п. 3.7 розділу ІІІ Інструкції № 499 при залученні осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ до несення служби понад установлений законодавством робочий час виплата грошового забезпечення проводиться з розрахунку посадового окладу й окладу за спеціальним званням.

Пп. 3.7.2 п. 3.7 розділу ІІІ Інструкції № 499 було визначено, що годинна ставка обчислюється шляхом поділу місячного посадового окладу та окладу за спеціальним званням на кількість годин робочого часу в поточному місяці. При цьому понаднормові роботи не повинні перевищувати для кожного працівника чотирьох годин протягом двох днів поспіль і 120 годин на рік.

Згідно з пп. 3.7.3 п. 3.7 розділу ІІІ Інструкції № 499 служба осіб рядового і начальницького складу у дні щотижневого відпочинку та святкові дні може компенсуватися за їхньою згодою шляхом надання їм іншого дня відпочинку або в грошовій формі. Компенсація понаднормових робіт шляхом надання відгулів не допускається.

Відповідно до пп. 3.7.4 п. 3.7 розділу ІІІ Інструкції № 499 підставою для залучення працівників органів внутрішніх справ до понаднормової служби чи в дні щотижневого відпочинку та святкові дні є: а) письмові накази керівників органів внутрішніх справ; б) графіки нарядів чергувань, затверджені керівниками органів внутрішніх справ.

Згідно з пп. 3.7.5 п. 3.7 розділу ІІІ Інструкції № 499 облік робочого часу здійснювався шляхом ведення щомісячного табеля з обов`язковою відміткою в ньому кількості відпрацьованих годин.

За правилами, наведеними в пп. 3.7.6 п. 3.7 розділу ІІІ Інструкції № 499, службою в нічний час вважалося виконання особами рядового і начальницького складу органів, підрозділів установ і навчальних закладів внутрішніх справ службових обов`язків у період з 22.00 до 06.00.

Особам, які несуть службу в нічний час, надавалася перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва для відпочинку і харчування не включалася в робочий час.

Особам добового наряду під час чергування почергово надавалися перерви для вживання їжі та короткочасного відпочинку. Загальна тривалість такої перерви становила 4 години (2 години вдень і 2 години вночі), яка не враховувалась в робочий час.

Додатком 22 до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 року № 499 «Додаткові види грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» було визначено, що доплата за службу в нічний час становить 35% посадового окладу.

На підставі наданих позивачем витягів з книг нарядів суд встановив, що в період з 07 листопада 2015 року по 26 травня 2016 року включно ОСОБА_1 несла службу в нарядах в нічний час (з 22:00 до 06:00):

з 09:30 18 січня 2016 року до 09:30 19 січня 2016 року 8 годин (з них 2 години відпочинку), тобто 6 годин служби в нічний час;

з 09:30 04 квітня 2016 року до 09:30 05 квітня 2016 року 8 годин (з них 2 години відпочинку), тобто 6 годин служби в нічний час.

Отже, ОСОБА_1 має право на доплату за службу у нічний час за 6 годин за 18-19 січня 2016 року та 6 годин за 04-05 квітня 2016 року, яка має обчислюватися відповідно до п. 3.7 розділу ІІІ Інструкції № 499.

На підставі наданих позивачем витягів з книг нарядів суд встановив, що в період з 27 травня 2016 року по листопад 2016 року включно ОСОБА_1 несла службу в нарядах в нічний час (з 22:00 до 06:00):

з 09:00 19 грудня 2016 року до 09:00 20 грудня 2016 року 8 годин (з них 2 години відпочинку), тобто 6 годин служби у нічний час;

з 09:00 13 лютого 2017 року до 09:00 14 лютого 2017 року 8 годин (з них 2 години відпочинку), тобто 6 годин служби у нічний час;

з 09:00 06 березня 2017 року до 09:00 07 березня 2017 року 8 годин (з них 2 години відпочинку), тобто 6 годин служби у нічний час;

з 09:00 27 листопада 2017 року до 09:00 28 листопада 2017 року 8 годин (з них 2 години відпочинку), тобто 6 годин служби у нічний час;

з 08:00 04 квітня 2019 року до 08:00 05 квітня 2019 року 8 годин (з них 2 години відпочинку), тобто 6 годин служби у нічний час;

з 08:00 03 жовтня 2019 року до 08:00 04 жовтня 2019 року 8 годин (з них 2 години відпочинку), тобто 6 годин служби у нічний час;

з 08:00 06 листопада 2019 року до 08:00 07 листопада 2019 року 8 годин (з них 2 години відпочинку), тобто 6 годин служби у нічний час;

з 08:00 17 січня 2020 року до 08:00 18 січня 2020 року 8 годин (з них 2 години відпочинку), тобто 6 годин служби у нічний час;

з 08:00 27 березня 2021 року до 08:00 28 березня 2021 року 8 годин (з них 2 години відпочинку), тобто 6 годин служби у нічний час;

з 08:00 14 травня 2021 року до 08:00 15 травня 2021 року 8 годин (з них 2 години відпочинку), тобто 6 годин служби у нічний час.

На підставі наданих відповідачем витягів з книг нарядів суд встановив, що в період з 27 травня 2016 року по листопад 2016 року включно ОСОБА_1 несла службу в нарядах в нічний час (з 22:00 до 06:00):

з 08:00 30 жовтня 2020 року до 09:00 31 жовтня 2020 року 8 годин (з них 2 години відпочинку), тобто 6 годин служби в нічний час;

з 08:00 05 квітня 2021 року до 08:00 06 квітня 2021 року 8 годин (з них 2 години відпочинку), тобто 6 годин служби в нічний час.

Отже, ОСОБА_1 має право на доплату за службу у нічний час за 6 годин за 19-20 грудня 2016 року, 6 годин за 13-14 лютого 2017 року, 6 годин за 06-07 березня 2017 року, 6 годин за 27-28 листопада 2017 року, 6 годин за 04-05 квітня 2019 року, 6 годин за 03-04 жовтня 2019 року, 6 годин за 06-07 листопада 2019 року, 6 годин за 17-18 січня 2020 року, 6 годин за 30-31 жовтня 2020 року, 6 годин за 27-28 березня 2021 року, 6 годин за 05-06 квітня 2021 року, 6 годин за 14-15 травня 2021 року, яка має обчислюватися відповідно до п. 11 розділу ІІ Порядку № 260.

Суд критично оцінює твердження відповідача про те, що за час служби в поліції ОСОБА_1 заступала в добовий наряд лише двічі, оскільки таке твердження спростовується наданим позивачем витягами з книг нарядів за 2015-2021 роки, які являють собою копії окремих аркушів відповідних книг, що містять підписи як позивача, так і посадових осіб органу поліції, і які позивач отримала у відповідь на свій запит від самого відповідача.

Вирішуючи питання усунення суперечностей між відомостями, що містяться у витягах з книг нарядів, що надані позивачкою та відповідачем, суд виходить з відомостей, які містяться у витягах з книг нарядів, які надані позивачкою, оскільки вони являють собою світлокопії, зроблені з первинного документа, на відміну від витягів з книг нарядів, що надані відповідачем, які являють собою документ, виготовлений в текстовому редакторі, що не містить ні підписів позивача, ні підписів посадових осіб органу поліції.

Крім того, відповідач не навів жодних аргументів щодо недопустимості таких доказів як витяги з книг нарядів, які надані позивачем; не надав будь-яких логічних пояснень з приводу того, чим викликані доволі істотні розбіжності у часі початку та завершення служби ОСОБА_1 у витягах з одних і тих самих книг нарядів, які надала позивач і ГУНП в Донецькій області. Тим більш, що ті витяги з книг нарядів, що позивач надала суду, вона отримала від відповідача.

Суд відхиляє заперечення відповідача, які полягають у тому, що оформлення довідок обліку несення поліцейськими служби в нічний час є дискреційними повноваженнями посадових осіб підрозділу поліції, оскільки в силу положень п. 3.7 розділу ІІІ Інструкції № 499 та п. 11 розділу ІІ Порядку № 260 облік фактичного часу служби поліцейських в нічний час для нарахування доплати є обов`язковим, тобто за наявності факту несення поліцейським служби у нічний час у відповідальних за це посадових осіб підрозділу поліції є лише один можливий варіант правомірної поведінки здійснити облік фактичного часу служби у нічний час.

З приводу заперечень відповідача, які ґрунтуються на тому, що до Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Донецькій області не надходили довідки обліку поліцейськими служби в нічний час відносно ОСОБА_1 , а тому відповідна доплата їй не нараховувалась і не виплачувалась, суд зазначає, що невиконання (неналежне виконання) відповідальними посадовими особами та/або керівником підрозділу поліції, в якому вона проходила службу, обов`язку по обліку фактичного часу служби в нічний час не може бути підставою для позбавлення її права на відповідну доплату.

Водночас суд відзначає, що твердження позивача про 200 годин служби в нічний час не знайшло документального підтвердження.

По-перше, позивач безпідставно включила в розрахунок кількості нічних годин період з травня 2015 року по 06 листопада включно, тобто за період, коли вона не проходила службу в поліції.

По-друге, будь-які докази, які б свідчили, що ОСОБА_1 несла службу в нічний час 13-14 квітня 2021 року, 30-31 жовтня 2021 року і 04-05 листопада 2021 року, суду не надані; за 15-16 серпня 2017 року, 28-29 грудня 2018 року, 19-20 лютого 2019 року з наданих позивачем витягів з книг нарядів неможливо становити час початку і завершення чергування, а витяги з книг нарядів, надані відповідачем, інформації про несення позивачем служби в нічний час в ці дати не містять. Зважаючи на те, що судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, відсутні підстави для висновку про те, що позивач набула право на доплату за службу в нічний час за ці дати.

По-третє, позивач помилково вважає, що у разі добового чергування доплата за службу в нічний час має нараховуватися за 8 нічних годин, залишаючи поза увагою те, що поліцейським добового наряду під час чергування почергово надаються перерви для вживання їжі та короткочасного відпочинку, а також те, що загальна тривалість такої перерви становить 4 години (2 години вдень і 2 години вночі) та не включається в службовий час.

З огляду на встановлені фактичні обставини та правове регулювання спірних правовідносин з урахуванням висновків Верховного Суду, діючи на підставі ч. 2 ст. 9 КАС, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності ГУНП в Донецькій області, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 доплати за службу в нічний час за період з січня 2016 року по травень 2021 року включно, (тобто за період, за який є документально підтверджені факти несення нею служби у нічний час).

Позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати доплати за службу в нічний час за період з листопада 2015 по листопад 2021 року задоволенню не підлягають, оскільки до 07 листопада 2015 року службу в поліції позивач не проходила, а факти несення нею служби в нічний час з 07 листопада 2015 року до січня 2016 року та з червня 2021 року по листопад 2021 року включно не знайшли документального підтвердження.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача на отримання доплати за службу в нічний час є зобов`язання ГУНП в Донецькій області:

- нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за службу в нічний час за 6 годин з 18 на 19 січня 2016 року, 6 годин з 04 на 05 квітня 2016 року, обчисливши розмір такої доплати із застосуванням норм п. 3.7 розділу ІІІ Інструкції № 499.

- нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за службу в нічний час за 6 годин з 19 на 20 грудня 2016 року, 6 годин з 13 на 14 лютого 2017 року, 6 годин з 06 на 07 березня 2017 року, 6 годин з 27 на 28 листопада 2017 року, 6 годин з 04 на 05 квітня 2019 року, 6 годин з 03 на 04 жовтня 2019 року, 6 годин з 06 на 07 листопада 2019 року, 6 годин з 17 на 18 січня 2020 року, 6 годин з 30 на 31 жовтня 2020 року, 6 годин з 27 на 28 березня 2021 року, 6 годин з 05 на 06 квітня 2021 року, 6 годин з 14 на 15 травня 2021 року, обчисливши розмір такої доплати із застосуванням норм п. 11 розділу ІІ Порядку № 260.

З наведених вище мотивів суд дійшов висновку про відсутність підстав для покладання на відповідача обов`язку нарахувати та виплатити позивачці доплату за службу в нічний час у розмірі 35% посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час за 200 годин за період з листопада 2015 по листопад 2021 року включно, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

7. Щодо компенсації за службу в понаднормовий час, у дні щотижневого відпочинку та святкові дні.

Спірні правовідносини виникли щодо наявності/відсутності підстав для нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації за службу в понаднормовий час, у дні щотижневого відпочинку та святкові дні за період з 07 листопада 2015 року по 26 травня 2016 року включно.

З урахуванням висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 26 жовтня 2023 року у справі № 260/1213/19, при вирішенні цього питання суд застосовує норми Інструкції № 499 та відхиляє доводи позивача щодо необхідності застосування до спірних правовідносин норм ст. 106 КЗпП України та заперечення відповідача, які ґрунтуються на нормах п. 20 розділу І Порядку № 260.

Звертаючись до суду з вимогою про визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті доплати за службу в надурочний час за період з 07 листопада 2015 року по 26 травня 2016 року, позивач не вказує, в які саме дні щотижневого відпочинку та/або святкові дні вона несла службу, також позивач не зазначає, коли саме вона несла службу в понаднормовий час.

За період з 07 листопада 2015 року по 26 травня 2016 року включно документально підтверджений факт несення ОСОБА_1 служби в понаднормовий час, у дні щотижневого відпочинку та святкові дні лише 02 січня 2016 року.

Так, згідно з витягом з Книги нарядів та обліку бойових дій в антитерористичній операції (АТО) особового складу Красноармійського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_1 несла службу 02 січня 2016 року з 08:00 (денний) в наряді М 66 ГАІ, а відповідно до витягу з Книги нарядів Красноармійського відділу поліції ГУНП в Донецькій області вона несла службу 02 січня 2016 року з 12:00 до 17:30 в наряді ПП.

Незважаючи на вжиті судом заходи офіційного з`ясування обставин у справі, докази несення позивачкою служби в понаднормовий час, у дні щотижневого відпочинку та святкові дні з період з 07 листопада 2015 року по 26 травня 2016 року включно, крім 02 січня 2016 року, суду не надані.

З огляду на встановлені фактичні обставини та правове регулювання спірних правовідносин з урахуванням висновків Верховного Суду, діючи на підставі ч. 2 ст. 9 КАС, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності ГУНП в Донецькій області, яка полягала у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 компенсації за службу в понаднормовий час, у дні щотижневого відпочинку та святкові за 02 січня 2016 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання ГУНП в Донецькій області нарахувати та виплати ОСОБА_1 компенсацію за службу в понаднормовий час, у дні щотижневого відпочинку та святкові дні за 02 січня 2016 року, обчисливши розмір такої компенсації із застосуванням норм п. 3.7 розділу ІІІ Інструкції № 499.

З наведених вище мотивів вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати доплати за службу в надурочний час за весь період з 07 листопада 2015 року по 26 травня 2016 року, а також про зобов`язання його нарахувати та виплатити таку компенсації задоволенню не підлягають.

Суд не бере до уваги заперечення відповідача, які полягають у тому, що під час проходження служби ОСОБА_1 залучалася до охорони та патрулювання 18 грудня 2020 року (з 17:00 до 23:00), 26 грудня 2020 року (з 17:00 до 24:00) та 04 червня 2021 року (з 17:00 до 23:00), тобто понад установлений службовий час, за який їй був наданий час для відпочинку, оскільки відповідач наводить аргументацію про період, який не є спірним в цій частині позовних вимог.

8. Щодо винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції.

За визначенням, наведеним в ст. 1 Закону України від 20 березня 2003 року № 638-VІ «Про боротьбу з тероризмом» (далі Закон № 638, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), антитерористична операція комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності.

Суб`єкти боротьби з тероризмом визначені ст. 4 Закону № 638.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону № 638 суб`єктами, які безпосередньо здійснюють боротьбу з тероризмом у межах своєї компетенції, серед інших, є Міністерство внутрішніх справ України та Національна поліція.

Національна поліція включена до переліку суб`єктів, які безпосередньо здійснюють боротьбу з тероризмом, на підставі Закону України від 23 грудня 2015 року № 901-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» (далі Закон № 901), який набрав чинності 28 грудня 2015 року.

Згідно з ч. 2 ст. 5 Закону № 638 Міністерство внутрішніх справ України здійснює боротьбу з тероризмом шляхом запобігання, виявлення та припинення злочинів, вчинених з терористичною метою, розслідування яких віднесене законодавством України до компетенції органів внутрішніх справ; надає Антитерористичному центру при Службі безпеки України необхідні сили і засоби; забезпечує їх ефективне використання під час проведення антитерористичних операцій.

Ч. 2 ст. 5 Закону № 638 (в редакції Закону № 901) передбачено, що Міністерство внутрішніх справ України спільно з Національною поліцією організовує боротьбу з тероризмом шляхом запобігання, виявлення та припинення злочинів, вчинених з терористичною метою, розслідування як яких віднесене законодавством України до компетенції Національної поліції; надає Антитерористичному центру при Службі безпеки України необхідні сили і засоби; забезпечує їх ефективне використання під час проведення антитерористичних операцій.

04 червня 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 158 «Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерством фінансів на 2014 рік, та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету» (далі Постанова КМУ № 158).

Абз. 1 п. 2 Постанови КМУ № 158 установлено, що за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою військовослужбовцям, у тому числі строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям) льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації Національної гвардії і Державної прикордонної служби, водіям автотранспортних засобів Національної гвардії і Державної прикордонної служби починаючи з 01 травня 2014 року виплачується винагорода в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення та заробітної плати, але не менш ніж 3 000 гривень, у розрахунку на місяць.

23 липня 2017 року відповідно до Постанови КМУ № 158 Міністерство внутрішніх справ видало наказ № 719 «Про виплату винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям), льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації та водіям автотранспортних засобів Національної гвардії України», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 08 серпня 2014 року за № 939/25716, (далі Наказ МВС № 719), який набрав чинності 29 серпня 2014 року.

П. 1 Наказу МВС № 719 передбачав виплату військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям), льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації та водіям автотранспортних засобів Національної гвардії України за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою починаючи з 01 травня 2014 року винагороди в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць.

Обчислення цієї винагороди здійснювалося з розрахунку місячного грошового забезпечення або заробітної плати (у тому числі з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди), за останньою займаною штатною посадою на час участі в зазначених операціях і заходах.

Відповідно до абз. 1 п. 2 Наказу МВС № 719 винагорода мала виплачуватись за час, обрахований із дня фактичного початку участі в операціях і заходах, зазначених у п. 1 цього наказу, до дня завершення такої участі, в поточному місяці за минулий на підставі наказів командирів (начальників) органів військового управління (військових частин, закладів, установ, організацій) (командирам (начальникам) наказів вищих командирів (начальників)), начальників органів внутрішніх справ.

Згідно з п. 4 Наказу МВС № 719 цей наказ застосовується з 01 травня 2014 року.

31 січня 2015 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 24 «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій» (далі Постанова КМУ № 24), яка набрала чинності 03 лютого 2015 року.

П. 1 Постанови КМУ № 24 установлено, що в особливий період або під час проведення антитерористичної операції військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань, правоохоронних органів, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода у відсотках місячного грошового забезпечення.

Розмір винагороди визначається виходячи з розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії та повинен становити не менш як 3 тис. гривень на місяць. У разі коли військовослужбовець, особа рядового або начальницького складу, що брали безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду менше одного календарного місяця, розмір винагороди визначається пропорційно дням участі виходячи з її розміру, що становить не менш як 3 тис. гривень.

Винагорода військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу виплачується також під час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я після отриманих під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду поранень (контузії, травми, каліцтва).

П. 3 Постанови КМУ № 24 затверджений розмір винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду згідно з додатком 1 та розмір додаткових винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам за виконання окремих завдань під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особового періоду згідно з додатком 2.

Відповідно до розділу 1 додатку 1 до Постанови КМУ № 24 в період мобілізації (в тому числі часткової) або з моменту введення воєнного стану та до дати завершення демобілізації або закінчення (скасування) воєнного стану, період проведення антитерористичної операції військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу виплачується додаткова винагорода за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичний операції, інших заходах в умовах особливого періоду в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення.

Підстава для виплати такої винагороди це безпосередня участь військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу, звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою.

На підставі п. 6 Постанови КМУ № 24 визнаний таким, що втратив чинність, п. 2 Постанови КМУ № 158 у частині виплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу винагороди в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш як 3 тис. гривень, у розрахунку на місяць.

02 лютого 2015 року на підставі п. 4 Постанови КМУ № 24 Міністерство оборони України видало наказ № 49 «Про особливості виплати винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичної операції», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 05 лютого 2015 року за № 135/26580, (далі Наказ Міноборони № 49).

П. 1 Наказу Міноборони № 49 затверджені Порядок та умови виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам, механізм підтвердження виконання окремих завдань під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду (далі Порядок № 49).

П. 2 Наказу Міноборони № 49 установлено, що цей наказ застосовується у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України, інших утворених відповідно до законів військових формуваннях, правоохоронних органах, Державній службі з надзвичайних ситуацій України, Головному управлінні розвідки Міністерства оборони України, Державній прикордонній службі України, Управлінні державної охорони України, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державній спеціальній службі транспорту.

Відповідно до п. 5 Наказу Міноборони № 49 цей наказ набирає чинності з дня його офіційного опублікування (10 лютого 2015 року) та застосовується з дня набрання чинності Постановою КМУ № 24, тобто з 03 лютого 2015 року.

Згідно з п. 1 розділу І Порядку № 49 цей Порядок визначає механізм та умови виплат винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів військових формувань, правоохоронних органів, Державної служби з надзвичайних ситуацій України, Головного управління розвідки Міністерства оборони України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної спеціальної служби транспорту (далі військовослужбовці) за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи в антитерористичній операції (далі АТО), інших заходах в умовах особливого періоду.

За визначенням, наведеним у п. 2 розділу І Порядку № 49 у цьому Порядку терміни вживаються в таких значеннях:

військова частина з`єднання, військова частина, установа, організація, підрозділ, територіальний орган, заклад, орган, підрозділ правоохоронного органу;

командир командир, начальник, керівник;

органи військового управління органи, які здійснюють оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів військових формувань, правоохоронних органів, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Головного управління розвідки Міністерства оборони України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної спеціальної служби транспорту;

[…]

штаб АТО оперативний штаб з управління антитерористичною операцією.

Згідно з п. 4 розділу І Порядку № 49 виплата винагород та додаткових винагород здійснюється військовослужбовцям за місцем проходження служби на підставі наказів командирів (начальників) органів військового управління (військових частин, закладів, установ, організацій), керівництва військових формувань та органів державної влади. Командирам (начальникам) військових частин (закладів, установ, організацій) наказами вищих командирів (начальників, керівників).

Розміри додаткових винагород у наказах зазначаються у гривнях.

Відповідно до п. 6 розділу І Порядку № 49 виплата винагород військовослужбовцям здійснюється за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду, визначених додатком 1 до Постанови КМУ № 24.

Винагорода військовослужбовцям (крім резервістів) за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи в АТО, інших заходах в умовах особливого періоду регламентована нормами розділу ІІ Порядку № 49.

Згідно з п. 1 розділу ІІ Порядку № 49 військовослужбовцям (крім резервістів) у період мобілізації (у тому числі часткової) або з моменту введення воєнного стану та до дати завершення демобілізації або закінчення (скасування) воєнного стану, у період проведення АТО за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи АТО, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою виплачується винагорода у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення.

За правилами, наведеними в п. 2 розділу ІІ Порядку № 49, розмір винагороди визначається, виходячи з розміру посадового окладу (у тому числі посадового окладу за посадою, до тимчасового виконання обов`язків (завдань) за якою допущено військовослужбовця), окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії, та повинен становити не менш як 3000 гривень на місяць. У разі участі у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду менше одного календарного місяця розмір винагороди визначається пропорційно дням участі, виходячи з її розміру, що становить не менш як 3000 гривень.

Згідно з п. 3 розділу ІІ Порядку № 49 винагорода виплачується за час, обрахований з дня фактичного початку участі військовослужбовців (крім резервістів) у заходах, зазначених у пункті 1 цього розділу, до дня завершення такої участі, про що зазначається у відповідних наказах командирів (штабу АТО).

П. 5 розділу ІІ Порядку № 49 визначено, що військовослужбовці вважаються такими, що беруть безпосередню участь в АТО, у разі одночасного дотримання таких умов:

залучені до проведення АТО;

перебувають у підпорядкуванні (виконують завдання) керівництва штабу АТО (крім військовослужбовців військових прокуратур та розвідувальних органів України);

перебувають у районі проведення АТО.

Згідно з п. 6 розділу ІІ Порядку № 49 безпосередня участь у здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні в районі проведення АТО здійснюється на підставі розпорядчих документів органів військового управління за клопотанням Адміністрації Державної прикордонної служби України.

За клопотанням Адміністрації Державної прикордонної служби України до здійснення заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні можуть залучатись військові частини та підрозділи Збройних Сил України, інших військових формувань та правоохоронних органів за рішенням Генерального штабу Збройних Сил України, керівників інших військових формувань та правоохоронних органів.

Підтвердженням безпосередньої участі військовослужбовців у здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні в районі проведення АТО є наказ командира військової частини Державної прикордонної служби України, який видається у тому числі на військовослужбовців інших підрозділів.

Наказ на виплату винагороди видається за місцем проходження служби військовослужбовців.

Відповідно до п. 7 розділу ІІ Порядку № 49 безпосередня участь у відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою підтверджується:

журналом бойових дій (журналом ведення оперативної обстановки);

бойовим донесенням (підсумковим, терміновим та позатерміновим), рапортом керівника підрозділу, який виконував завдання.

Крім того, підтвердними документами є:

бойовий наказ командира військової частини для виконання поставлених завдань охорони об`єктів (несення служби на блокпостах, звільнення об`єктів, які захоплені, тощо), письмовий наказ командира військової частини, який виконував завдання;

запис у книзі прикордонної служби підрозділу охорони державного кордону про виконання завдань прикордонними нарядами щодо відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

постова відомість під час охорони об`єкта (блокпоста, базового табору, складу ракетно-артилерійського озброєння, польового парку тощо), де визначені особовий склад, який залучається до охорони, час, місце, порядок виконання завдань, книга служби нарядів та подій, що відбувалися.

П. п. 1, 3, 4 наказу Міністерства внутрішніх справ України від 03 лютого 2015 року № 123 «Про деякі питання відрядження до зони АТО» (далі Наказ МВС № 123), передбачено, зокрема, начальникам головних управлінь, управлінь МВС України в областях, місті Києві, на залізницях, ДНДЕКЦ, ДДАІ, ДНДІ, ректорам вищих навчальних закладів, керівникам структурних підрозділів апарату МВС та підпорядкованих підрозділів під час підготовки наказів про відрядження до зони проведення антитерористичних операцій чітко визначати перелік завдань відповідно до зазначеного вище Закону, що покладаються на відряджену особу або відряджаються на підконтрольну Україні територію для виконання завдань відповідно до покладених на особу функціональних обов`язків

Начальникам головних управлінь, управлінь МВС України в областях, місті Києві, на залізницях, ДНДЕКЦ, ДДАІ, ДНДІ, ректорам вищих навчальних закладів, керівникам структурних підрозділів апарату МВС та підпорядкованих підрозділів до 05 числа надавати до ДФЗБО МВС списик осіб, що безпосередньо беруть участь у проведенні антитерористичних операцій.

Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку МВС визначено забезпечити нарахування грошової винагороди особам рядового і начальницького складу апарату Міністерства, головних управлінь, управлінь МВС України в областях, місті Києві, на залізницях, ДНДЕКЦ, ДДАІ, ДНДІ, ректорам вищих навчальних закладів та підпорядкованих МВС відповідно до наданих списків; виплату грошової винагороди здійснювати за наказами міністра внутрішніх справ або особи, яка його заміщує, начальників головних управлінь, управлінь МВС України в областях, місті Києві, на залізницях, ректорів вищих навчальних закладів на підставі вмотивованих рапортів керівників підрозділів, погоджених керівником або заступником керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, із зазначенням конкретних місць несення служби (населений пункт, блокпост) та бойових зіткнень.

Питання щодо наявності/відсутності підстав для виплати поліцейським винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції, в тому числі в період з 07 листопада 2015 року по 03 лютого 2016 року включно, було предметом розгляду Верховного Суду.

Верховний Суд в постанові від 29 грудня 2020 року у справі № 812/1767/17 навів такий висновок щодо виплати винагороди поліцейському за період з 07 листопада 2015 року:

«[…]

Проаналізувавши вищенаведені правові норми, колегія суддів Верховного Суду зазначає, що винагорода за безпосередню участь в АТО виплачується не за весь час залучення особи до складу сил та засобів АТО, а тільки за час фактичної участі цієї особи у відповідних заходах. Так, зарахування особи до списку осіб, що безпосередньо беруть участь у проведенні антитерористичних операцій, здійснюється на підставі відповідних наказів командирів (штабу АТО), в яких зазначається про дату початку такої участі та дату фактичного завершення такої участі. В подальшому, на підставі вмотивованого рапорту керівника структурного підрозділу, де проходить службу особа, Головним управлінням МВС України в області видається відповідний наказ, який, в свою чергу, є підставою для нарахування грошової винагороди особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, призначеної за безпосередню участь у проведенні АТО.

Саме тому військовослужбовець вважається таким, що бере безпосередню участь в АТО, у разі одночасного дотримання таких умов, як залучення до проведення АТО; перебування у підпорядкуванні (виконання завдань) керівництва штабу АТО; перебування у районі проведення АТО. Зарахування особи до списку осіб, що безпосередньо беруть участь у проведенні антитерористичних операцій, здійснюється на підставі відповідних наказів командирів (штабу АТО), в яких зазначається про дату початку такої участі та дату фактичного завершення такої участі. Тобто винагорода за безпосередню участь в АТО виплачується не за весь час залучення особи до складу сил та засобів АТО, а тільки за час фактичної участі цієї особи у відповідних заходах.

Судами встановлено, що відповідно до наказів першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей) (по стройовій частині) від 12 грудня 2014 року № 97; від 17 листопада 2015 року № 321; від 07 грудня 2015 року № 341; від 12 жовтня 2017 року № 2896дск та довідки ГУНП в Луганській області про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпечені її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України позивач брала участь в антитерористичній операції на території Луганської області, забезпеченні її проведення у період з 25 липня 2014 року по 07 листопада 2015 року та з 07 листопада 2015 року по 30 вересня 2017 року.

[…]

Вищезазначені накази першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) підтверджують включення ОСОБА_1 до сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Луганської області. Військовослужбовці з числа включених до таких сил та засобів у подальшому можуть залучатися до проведення Антитерористичної операції.

Посилання скаржника на те, що він брав безпосередню участь в АТО з 07 листопада 2015 року по 31 січня 2016 року суд вважає безпідставними, оскільки вказаний період часу є загальним періодом, що визначає участь позивача в проведенні антитерористичної операції.

Як уже зазначалось, однією з обов`язкових умов для визнання військовослужбовця таким, що бере безпосередню фактичну участь у відповідних заходах в АТО є перебування такої особи у підпорядкуванні (виконання завдань) керівництва штабу АТО.

Така фактична участь осіб в Антитерористичній операції має бути підтверджена наказом командира штабу АТО.

Водночас матеріалами справи не підтверджується перебування позивача у підпорядкуванні (виконання завдань) керівництва штабу АТО у спірний період.

За такого правового регулювання та обставин справи суд касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Така ж правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 30 січня 2019 року у справі № 805/4523/16-а, від 31 липня 2019 року у справі № 812/860/17, від 31 липня 2019 року у справі № 812/1962/17, від 21 серпня 2019 року у справі № 360/412/19, від 20 грудня 2019 року у справі № 360/3453/19, від 24 січня 2020 року у справі № 812/1487/17, від 06 лютого 2020 року у справі № 812/793/17, від 13 лютого 2020 року у справі № 360/2447/19, від 20 березня 2020 року у справі № 360/3264/18, від 24 квітня 2020 року у справі № 812/1511/17, від 28 травня 2020 року у справі № 360/3196/19, від 29 травня 2020 року у справі № 360/2138/19, від 09 липня 2020 року у справі № 812/1008/17. Підстав для відступу від такої правової позиції під час розгляду даної справи Верховний Суд не вбачає.

[…]».

Питання наявності підстав для застосування норм Постанови КМУ № 24 та Порядку № 49 до поліцейських було предметом розгляду Верховного Суду.

Так, в постанові від 06 березня 2019 року у справі № 812/1424/16 Верховний Суд навів такий висновок:

«[…]

27. Приписами Постанови КМУ № 24, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, обумовлено, що в особливий період або під час проведення антитерористичної операції особам рядового та начальницького складу правоохоронних органів виплачується винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції у відсотках місячного грошового забезпечення.

28. Поняття правоохоронних органів міститься у Законі України «Про основи національної безпеки», відповідно до якого правоохоронні органи органи державної влади, на які Конституцією і законами України покладено здійснення правоохоронних функцій.

29. Таким чином, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що оскільки Національна поліція є правоохоронним органом, а позивач проходив у спірний період службу саме в Національній поліції, тому на нього розповсюджується дія Постанови КМУ № 24. У зв`язку з чим, позивач має право на винагороду, яка виплачується за безпосередню участь в антитерористичній операції у відсотках місячного грошового забезпечення.

[…]».

Аналогічні висновки наведені в постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 812/1189/17.

20 січня 2016 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» (далі Постанова КМУ № 18), яка набрала чинності 21 січня 2016 року.

П. 1 Постанови КМУ № 18 установлено, що в особливий період або під час проведення антитерористичної операції військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Генеральної прокуратури України, особам рядового і начальницького складу Державної пенітенціарної служби, Державної служби з надзвичайних ситуацій за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода у розмірах, визначених керівниками відповідних державних органів за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством соціальної політики, у межах бюджетних призначень.

Розміри винагороди визначаються пропорційно часу участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду.

На підставі п. 2 Постанови КМУ № 18 визнана такою, що втратила чинність, Постанова КМУ № 24.

27 січня 2016 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 38 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 20 січня 2016 р. № 18» (далі Постанова КМУ № 38), яка набрала чинності 04 лютого 2016 року.

На підставі Постанови КМУ № 38 внесені зміни до Постанови КМУ № 18, а саме:

назва постанови доповнена словами «та поліцейських»;

абз. 1 п. 1 після слів «Державної служби з надзвичайних ситуацій» доповнено словами «та поліцейських».

06 квітня 2016 року відповідно до п. 1 Постанови КМУ № 18 та з метою впорядкування виплати винагороди поліцейським в особливий період та під час проведення антитерористичної операції за виконання завдань, пов`язаних з підвищеним ризиком для життя, Міністерство внутрішніх справ України видало наказ № 259 «Про затвердження Інструкції про розміри та умови виплати винагороди поліцейським в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2016 року за № 657/28787, (далі Наказ МВС № 259), який набрав чинності 24 травня 2016 року.

П. 1 Наказу МВС № 259 затверджена Інструкція про розміри та умови виплати винагороди поліцейським в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій (далі Інструкція № 259).

Згідно з п. 3 Наказу МВС № 259 цей наказ набирає чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з дня набрання чинності Постановою КМУ № 18.

Відповідно до п. 1 розділу І Інструкції № 259 ця Інструкція визначає умови та розміри виплати винагороди поліцейським за безпосередню участь у воєнних конфліктах, під час проведення антитерористичних операцій та інших заходах в умовах особливого періоду (далі АТО).

П. 2 розділу І Інструкції № 259 установлено, що виплата винагороди здійснюється за місцем проходження служби поліцейського на підставі наказів про виплату такої винагороди.

Розміри винагороди в наказах зазначаються в гривнях.

Згідно з п. 4 розділу І Інструкції № 259 винагорода виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі на грошове забезпечення поліцейських.

Умови виплати винагороди поліцейським за безпосередню участь в АТО визначені розділом ІІ Інструкції № 259.

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Інструкції № 259 винагорода виплачується поліцейським за безпосередню участь у воєнних конфліктах під час проведення АТО та інших заходах в умовах особливого періоду.

П. 2 розділу ІІ Інструкції № 259 визначено, що винагорода виплачується в разі безпосереднього зіткнення (взаємного вогневого контакту), потрапляння під обстріли, відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються поліцейськими, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою.

За правилами п. 3 розділу ІІ Інструкції № 259 винагорода виплачується пропорційно часу участі у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду, який обраховується з дня фактичного початку участі поліцейських у цих заходах до дня завершення такої участі, про що зазначається у відповідних наказах командирів.

П. 5 розділу ІІ Інструкції № 259 визначено, що підтвердженням безпосередньої участі в АТО для виплати винагороди є наказ центрального органу управління поліцією, територіальних (у тому числі міжрегіональних) органів Національної поліції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі про відрядження в зону АТО для забезпечення пов`язаних з цим заходів та витяг із наказу штабу АТО або штабу оперативно-тактичного угруповання про включення (виключення) поліцейських до (зі) складу сил та засобів, що беруть безпосередню участь в АТО.

Підтвердженням безпосереднього зіткнення (взаємного вогневого контакту), потрапляння під обстріли, відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються поліцейськими, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою є документи, зазначені в пункті 5 цього розділу, витяг з бойового розпорядження та оперативно-тактичного угрупування (або відомчого архіву Міністерства оборони) (п. 6 розділу ІІ Інструкції № 259).

П. 7 розділу ІІ Інструкції № 259 установлено, що наказ про виплату винагороди видається з урахуванням документів, зазначених у п. п. 5, 6 цього розділу.

Розміри виплати винагороди поліцейським в особливий період та під час проведення АТО регламентовані нормами розділу ІІІ Інструкції № 259.

Відповідно до п. 1 розділу ІІІ Інструкції № 259 поліцейським за безпосередню участь у воєнних конфліктах, під час проведення АТО та інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода:

1) за час перебування в межах визначеної зони (району) проведення воєнного конфлікту чи АТО, інших заходів в умовах особливого періоду в розмірі 1200 гривень, у розрахунку на місяць;

2) у разі безпосереднього зіткнення (взаємного вогневого контакту), потрапляння під обстріли, відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються поліцейськими, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою в розмірі 4200 гривень, у розрахунку на місяць.

Обрахунок проводиться шляхом ділення розміру винагороди на кількість календарних днів у місяці та множення на кількість днів безпосередньої участі (п. 2 розділу ІІІ Інструкції № 259).

Верховний Суд в постанові від 20 грудня 2019 року у справі № 360/3453/19 зазначив таке:

«[…]

43. Так, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що винагорода за безпосередню участь в АТО виплачується не за весь час залучення особи до складу сил та засобів АТО, а тільки за час фактичної участі цієї особи у відповідних заходах.

44. Крім того, зарахування особи до списку осіб, що безпосередньо беруть участь у проведенні антитерористичних операцій, здійснюється на підставі відповідних наказів командирів (штабу АТО), в яких зазначається про дату початку такої участі та дату фактичного завершення такої участі. В подальшому, на підставі вмотивованого рапорту керівника структурного підрозділу, де проходить службу особа, органом видається відповідний наказ, який, в свою чергу, є підставою для нарахування грошової винагороди за безпосередню участь у проведенні АТО.

45. Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до наказів АТЦ при СБУ (по стройовій частині) від 07.12.2015 № 341 та від 30.04.2018 № 120 дск, а також довідки ГУНП в Луганській області № А-520 від 04.07.2019 позивач з 07.11.2015 по 31.01.2016 перебував у складі сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, але останні докази не свідчать, що позивач відповідає умовам, зазначеним у п. 5 розділу II Порядку № 49 (про які залучення до проведення АТО, виконання керівництва штабу АТО, перебування у районі проведення АТО, а тим більше про початок фактичної участі та завершення участі у відповідних заходах (п. 3 розділу II зазначеного Порядку) може йти мова, коли позивач у вказаний період часу, перебуваючи у складі сил та засобів (з 07.11.2015 по 30.04.2018) знаходився у відпустках: з 04.08.2017 по 17.08.2017 відповідно до наказу № 514 від 20.07.2017, з 04.09.2017 по 17.10.2017 відповідно до наказу № 601 від 28.08.2017.

46. З урахуванням змістового навантаження розділових знаків у п. 2 Постанови КМУ № 24, п. 1 додатку № 1 до Постанови КМУ № 24, п. 1 Наказу № 719, п. 1 розділу ІІ Порядку № 49 можна дійти висновку, що за безпосередню участь в антитерористичних операціях військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу правоохоронних органів виплачується винагорода, яка обчислюється у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення з розрахунку на місяць. Проте, такий розмір не повинен бути меншим ніж 3 000 грн на місяць. У разі коли військовослужбовець, особа рядового або начальницького складу правоохоронних органів брали безпосередню участь у антитерористичній операції менше одного календарного місяця, розмір винагороди визначається пропорційно дням участі, виходячи з її розміру, що становить не менш як 3 тис. гривень.

47. З аналізу наведеного вище вбачається, що накази АТЦ при СБУ про включення та виключення особи до (зі) складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, не свідчать про фактичну участь у заходах, про що йдеться у п. 2 наказу МВС України від 23.07.2014 № 719 та у п. 3 розділу 2 Порядку № 49. Вищезазначені накази Антитерористичного Центру при Службі безпеки України підтверджують включення ОСОБА_1 до сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей. Військовослужбовці з числа включених до таких сил та засобів у подальшому можуть залучатися до проведення Антитерористичної операції.

49. Посилання скаржника на те, що він брав безпосередню участь в АТО з 07 листопада 2015 року по 31 січня 2016 року судами правильно не прийнято до уваги, оскільки вказаний період часу є загальним періодом, що визначає участь позивача в проведенні антитерористичної операції.

50. Як уже зазначалось, однією з обов`язкових умов для визнання військовослужбовця таким, що бере безпосередню фактичну участь у відповідних заходах в АТО є перебування такої особи у підпорядкуванні (виконання завдань) керівництва штабу АТО.

51. Така фактична участь осіб в Антитерористичній операції має бути підтверджена наказом командира штабу АТО.

52. Проте, скаржником не підтверджено свого перебування у підпорядкуванні (виконання завдань) керівництва штабу АТО у період з 07 листопада 2015 року по 31 січня 2016 року.

53. Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_1 , у спірний період (з 07.11.2015 по 31.01.2016) фактично знаходився у підпорядкуванні ГУНП в Луганській області, перебував на посаді начальника ізолятора тимчасового тримання Лисичанського ВП ГУНП в Луганській області та з 29.12.2016 старшого інспектора відділу організації діяльності ізоляторів тимчасового тримання ГУНП в Луганській області, виконував функціональні обов`язки за займаною посадою та вказівки (завдання) керівництва ГУНП в Луганській області, завдання керівництва штабу антитерористичної операції не виконував, у фактичному підпорядкуванні керівництва штабу антитерористичної операції не перебував (відповідні розпорядчі документи штабу антитерористичної операції відсутні.

[…]».

Аналогічні висновки наведені Верховним Судом в постановах від 24 січня 2020 року у справі № 812/1487/17, від 09 липня 2020 року у справі № 812/1008/17, від 11 серпня 2020 року у справі № 360/5181/19.

Спірні правовідносини виникли щодо наявності/відсутності підстав для нарахування та виплати ОСОБА_1 винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 07 листопада 2015 року по 30 квітня 2016 року включно.

Перш за все, суд вважає за необхідне відзначити, що вважає слушними доводи позивача про те, що поліцейські мали право на винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції починаючи з 07 листопада 2015 року, і відхиляє заперечення відповідача, які зводяться до того, що така винагорода виплачується поліцейським починаючи з 04 лютого 2016 року.

Разом з цим з огляду на встановлені фактичні обставини та правове регулювання спірних правовідносин з урахуванням висновків Верховного Суду, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправною бездіяльності ГУНП в Донецькій області, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 07 листопада 2015 року по 30 квітня 2016 року включно та стягнення з відповідача на її користь такої винагороди.

Як вже було вказано вище, винагорода виплачується за безпосередню участь в антитерористичній операції.

Однією з обов`язкових умов для визнання поліцейського таким, що бере безпосередню участь в антитерористичній операції є його фактична безпосередня участь у відповідних заходах в антитерористичній операції, тобто перебування такої особи у підпорядкуванні (виконання такою особою завдань) керівництва штабу АТО.

Така фактична участь особи в антитерористичній операції має бути підтверджена наказом штабу АТО (витягом з наказу штабу антитерористичної операції про включення (виключення) поліцейських до (із) складу сил та засобів, що беруть безпосередню участь в антитерористичній операції).

Між тим, сторонами не надані належні та допустимі докази, які б зумовлювали висновок про те, що в період з 07 листопада 2015 року по 30 квітня 2016 року включно (в цілому або в окремі дні) ОСОБА_1 фактично брала безпосередню участь у відповідних заходах в антитерористичній операції, перебувала у підпорядкуванні (виконувала завдання) керівництва штабу АТО.

Суд критично оцінює посилання позивача на довідку Управління кадрового забезпечення ГУНП в Донецькій області від 25 серпня 2016 року № 2252/12/03-2016, в якій вказано, що в період з 07 листопада 2015 року по 25 серпня 2016 року ОСОБА_1 брала безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької області, а також на довідки Управління кадрового забезпечення ГУНП в Донецькій області від 29 липня 2022 року № 1820/12/02-2022 та від 17 січня 2023 року № 128/12/03-2023, згідно з якими ОСОБА_1 в період з 07 листопада 2015 року по 30 квітня 2018 року була зарахована до складу сил та засобів, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької області, як на докази її фактичної безпосередньої участі в антитерористичній операції.

Такий висновок суду ґрунтується на тому, що ці довідки видані на підставі наказів першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 22 жовтня 2015 року № 295, від 13 грудня 2015 року № 347, від 14 грудня 2015 року № 348 та від 30 квітня 2018 року № 120дск.

При цьому накази керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України підтверджують включення особи, в даному випадку ОСОБА_1 , до сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей. Особа, з числа включених до таких сил та засобів, у подальшому може залучатися до проведення антитерористичної операції. Такі накази визначають загальний період участі особи в проведенні антитерористичної операції, однак вони не є доказом фактичної безпосередньої участі у відповідних заходах в антитерористичній операції, також ці накази не підтверджують факт перебування особи у підпорядкуванні (виконання нею завдань) керівництва штабу АТО.

Для всебічного і повного встановлення обставин щодо характеру виконуваних позивачем обов`язків, її підпорядкування тощо в період з 07 листопада 2015 року по 30 квітня 2016 року включно суд проаналізував інформацію, яка міститься в Книзі нарядів та обліку бойових дій в антитерористичній операції (АТО) особового складу Красноармійського відділу поліції ГУНП в Донецькій області (розпочата 13 жовтня 2015 року, інвентарний № 2710) та в Журналі нарядів та обліку бойових дій в антитерористичній операції особового складу Красноармійського відділу поліції (розпочато 04 березня 2016 року, інвентарний № 116дск), та дійшов висновку, що у спірний період ОСОБА_1 виконувала службові обов`язки і завдання, перебуваючи під керівництвом Красноармійського відділу поліції ГУНП в Донецькій області, а не штабу антитерористичної операції.

Також суд не приймає в якості доказу фактичної безпосередньої участі ОСОБА_1 у відповідних заходах в антитерористичній операції її посилання на довідку про вислугу років, складену Управлінням кадрового забезпечення ГУНП в Донецькій області, відповідно до якої період з 07 листопада 2015 року по 30 квітня 2016 року включно зарахований до вислуги років позивачки в пільговому обчисленні як період безпосередньої участі в антитерористичній операції, виходячи з наведених нижче міркувань.

17 липня 1992 року відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» (далі Закон № 2262) і постанови Верховної Ради України про порядок введення в дію цього Закону Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» (далі Постанова КМУ № 393).

Період з 07 листопада 2015 року по 30 квітня 2016 року включно зарахований до вислуги років позивача в пільговому обчисленні на підставі Постанови КМУ № 393.

П. 1 Постанови КМУ № 393 установлено, які саме періоди служби зараховуються до вислуги років для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 2262.

Пп. «а» п. 3 Постанови КМУ № 393 визначав періоди служби, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абз. 1 п. 1 цієї постанови, на пільгових умовах один місяць служби за три.

04 червня 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 232 «Про внесення змін до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393» (далі Постанова КМУ № 232).

На підставі Постанови КМУ № 232 п. 3 Постанови КМУ № 393 був доповнений пп. «а» такого змісту:

«час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції».

16 лютого 2022 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393» (далі Постанова КМУ № 119).

На підставі Постанови КМУ № 119 Постанова КМУ № 393 була доповнена п. 2-1 такого змісту:

«2-1. Для призначення пенсійний обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови».

На підставі Постанови КМУ № 119 абз. 1 у п. 3 Постанови КМУ № 393 викладений у такій редакції:

«3. До вислуги років для визначення розміру на пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах:».

Суд відзначає, що Постанова КМУ № 393 не застосовується до регулювання правовідносин, пов`язаних з нарахуванням та виплатою винагороди за безпосередню участь в антитерористичній.

В редакції, чинній до внесення змін Постановою КМУ № 119, пп. «а» п. 3 Постанови КМУ № 393 визначав періоди служби, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсій за Законом № 2262, на пільгових умовах, в тому числі «час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції».

Пп. «а» п. 3 Постанови КМУ № 393 (в редакції Постанови КМУ № 119) визначає періоди служби, які зараховуються до вислуги років для визначення розміру пенсії, що призначається за Законом № 2262, на пільгових умовах, в тому числі «час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції».

Відтак, сам по собі факт зарахування ОСОБА_1 періоду з 07 листопада 2015 року по 30 квітня 2016 року включно до вислуги років у пільговому обчисленні один місяць служби за три на підставі п. 3 Постанови КМУ № 393, не є свідченням того, що в цей період позивач брала фактичну безпосередню участь у відповідних заходах в антитерористичній операції.

Також варто наголосити, що в Постанові КМУ № 393 взагалі не йдеться про «безпосередню» участь в антитерористичній операції, оскільки Уряд використав граматичну конструкцію «час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції».

Крім того, необхідно брати до уваги, що довідка про вислугу років, на яку покликається позивач, в частині пільгового обчислення її вислуги, в тому числі за період з 07 листопада 2015 року по 30 квітня 2016 року включно ґрунтується на наказ першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, оцінку яким суд надав вище. Посилання на накази керівництва штабу АТО довідка про вислугу років не містить.

Відтак, довідка про вислугу років ОСОБА_1 не є належним доказом її фактичної безпосередньої участі у відповідних заходах в антитерористичній операції, перебування у підпорядкуванні (виконання завдань) керівництва штабу АТО, як однієї з обов`язкових передумов для виплати винагороди за безпосередню участь антитерористичній операції.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.

Суд надав оцінку основним доводам і запереченням сторін. Решта доводів і заперечень сторін не спростовують висновків суду по суті позовних вимог.

Щодо строку звернення до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Строк звернення до адміністративного суду визначений ст. 122 КАС.

Так, згідно з ч. 1 ст. 122 КАС позов може бути подано в межах строку звернення адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 122 КАС для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За правилами ч. 5 ст. 122 КАС для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Спірні правовідносини виникли щодо нарахування та виплати позивачці грошового забезпечення за період проходження нею служби з 07 листопада 2015 року по 30 вересня 2022 року включно.

Положення ст. 122 КАС не містять норм, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці (грошового забезпечення).

У той же час ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України), в редакції, чинній до 19 липня 2022 року, було встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Офіційне тлумачення положень вказаної норми надав Конституційний Суд України в рішеннях від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 та № 9-рп/2013.

Так, в рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 (справа № 1-13/2013) Конституційний Суд України навів висновок про те, що в аспекті конституційного звернення, положення ч. 2 ст. 233 КЗпП України у системному зв`язку з положеннями ст. ст. 1, 12 Закону України «Про оплату праці» необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Згідно з п. 2.1 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків.

Верховний Суд, надаючи оцінку поняттям «грошова винагорода», «одноразова грошова допомога при звільненні» та «оплата праці» і «заробітна плата», які використовується у законодавстві, що регулює трудові правовідносини, виснував, що вказані поняття є рівнозначними.

Під заробітною платою, яка належить працівникові, або, за визначенням, використаним у ч. 2 ст. 233 КЗпП України, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Ст. 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України, (в редакції, чинній до 19 липня 2022 року), позивач могла реалізувати право на звернення до суду з приводу нарахування та виплати їй грошового забезпечення без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» (далі Закон № 2352) внесені зміни до КЗпП України.

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Закону № 2352 цей Закон набрав чинності з дня, наступного за днем його опублікування, а саме з 19 липня 2022 року.

На підставі пп. 18 п. 1 розділу І Закону № 2352 назва та частини 1 і 2 ст. 233 КЗпП України викладені в такій редакції:

«Стаття 233. Строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів

Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

На підставі пп. 19 п. 1 розділу І Закону № 2352 текст ст. 234 КЗпП України викладений в такій редакції:

«У разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року».

Отже, внаслідок набрання чинності Законом № 2352, яким внесені зміни до ст. ст. 233, 234 КЗпП України, зазнало змін правове регулювання правовідносин, які виникли з питань стягнення заробітної плати.

Зокрема, з 19 липня 2022 року в КЗпП України відсутня норма, яка б передбачала право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати, у разі порушення законодавства про оплату, без обмеження будь-яким строком.

При цьому, ст. 233 КЗпП України в редакції, чинній з 19 липня 2022 року, окремо взагалі не врегульовує питання щодо строку звернення до суду працівника з позовом про стягнення заробітної плати, у разі порушення законодавства про оплату праці.

Натомість, ч. 1 ст. 233 КЗпП України в редакції, чинній з 19 липня 2022 року, встановлений загальний строк звернення до суду з заявою про вирішення трудового спору, який становить три місяця з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

А ч. 2 ст. 233 КЗпП України, в редакції, чинній з 19 липня 2022 року, встановлені спеціальні строки звернення до суду з заявою про вирішення трудового спору:

у справах про звільнення працівника місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення;

у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Закон № 2352 не містить положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності, тобто, його норми не мають зворотної дії у часі.

Закон № 2352 містить норми прямої дії та поширює свою дію тільки на ті правовідносини, які виникли та існують після набрання ним чинності, тобто з 19 липня 2022 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року №1/99-рп, ч. 1 ст. 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно зміст суб`єктивного права особи, у тому числі права особи на звернення до суду, слід визначати із застосуванням законодавства, яке діяло на момент виникнення відповідного права.

Водночас неприпустимість зворотної дії нормативно-правового акта полягає в тому, що запроваджені ним нові норми не можуть застосовуватися до правовідносин, які існували до набрання ним чинності.

З огляду на викладене тривалість і правила обчислення строку звернення особи до суду визначаються за тими правилами, які були чинними на момент початку перебігу відповідного строку.

Тобто, тривалість строку звернення до суду не змінюється в разі подальших змін законодавства, яке регулює відповідні відносини. Тому строк звернення до суду розпочинається і закінчується з урахуванням тієї тривалості, яка передбачалася на момент початку перебігу відповідного строку. При цьому тривалість строку звернення до суду не змінюється залежно від того, коли було реалізоване право на позов.

Таке правозастосування узгоджується з нормою ч. 4 ст. 3 КАС, відповідно до якої закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Отже, до позовних вимог в частині, яка стосується періоду з 07 листопада 2015 року по 18 липня 2022 року, належить застосовувати норму ч. 2 ст. 233 КЗпП України, в редакції до внесення змін Законом № 2352, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин і передбачала, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної їй заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

До позовних вимог, які стосуються періоду з 19 липня 2022 року по 30 вересня 2022 року включно, належить застосовувати тримісячний строк звернення до суду, відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України в редакції Закону № 2352.

Проте постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на території України був запроваджений карантин.

Дія карантину неодноразово продовжувалась.

30 червня 2023 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Згідно з цією постановою з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, був відмінений.

Таким чином, починаючи з 01 липня 2023 року на території України карантин не діє.

При цьому п. 1 глави ХІХ «Прикінцеві положення» КЗпП України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Суд враховує, що перебіг строку звернення до суду в частині позовних вимог, які стосуються періоду з 19 липня 2022 року по 30 вересня 2022 року включно, розпочався під час дії карантину; на період дії карантину цей строк був продовжений; позивач реалізувала своє право на звернення до суду 03 січня 2023 року, тобто під час дії карантину.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позивач реалізувала своє право на звернення до суду з дотриманням строку звернення до адміністративного суду, визначеного законодавством.

Суд не бере до уваги заперечення відповідача, які зводяться до послання на ч. 5 ст. 122 КАС, оскільки в даному випадку вона не підлягає застосуванню.

Також суд відхиляє заперечення відповідача, які ґрунтуються на нормах п. 11 розділу І Порядку № 260, з огляду на те, що вони не визначають строків звернення до суду.

Щодо судового контролю.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

На час ухвалення цього рішення відсутні підстави вважати, що всупереч приписам ч. 1 ст. 129-1 Конституції України, ст. 14, ч. 1 ст. 370 КАС відповідач ухилятиметься від його виконання, а тому суд не вважає за доцільне встановлювати судовий контроль на цій стадії.

Разом з цим позивач не позбавлена права порушити питання встановлення судового контролю в порядку, визначеному КАС, на стадії виконання цього судового рішення.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 139 КАС судові витрати не підлягають розподілу.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання (перебування): АДРЕСА_3 ) до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (ідентифікаційний код 40109058, місцезнаходження: 85302, Донецька обл., м. Покровськ, вул. Мандрика, буд. 7) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року включно.

3. Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року включно із застосуванням місяця підвищення доходу листопад 2015 року.

4. Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Донецькій області, які полягали у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 24 березня 2022 року по 19 вересня 2022 року включно без урахування підвищення посадового окладу на 25% у зв`язку з проходженням служби на території населеного пункту, якому наданий статус гірського.

5. Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області нарахувати ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 24 березня 2022 року по 19 вересня 2022 року включно з урахуванням підвищення посадового окладу на 25% у зв`язку з проходженням служби на території населеного пункту, якому надано статус гірського, та провести його виплату з урахуванням фактично виплачених сум.

6. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області, як полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані 20 діб щорічної чергової відпустки (3 доби за 2015 рік, 17 діб за 2021 рік) та 14 календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2022 рік.

7. Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Донецькій області, які полягали у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані в році звільнення відпустки (за 34 доби щорічної чергової відпустки за 2022 рік, за 10 календарних днів додаткової відпустки як одинокій матері за 2022 рік) із місячного грошового забезпечення, право на яке вона мала відповідно до чинного законодавства на день звільнення зі служби, у складі якого не враховані підвищення посадового окладу на 25% за проходження служби на території населеного пункту, якому надано статус гірського, індексації та додаткової винагороди, запровадженої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

8. Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Донецькій області, які полягали у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані в минулих роках відпустки (за 10 календарних днів додаткової відпустки як одинокій матері за 2019 рік, за 10 календарних днів додаткової відпустки як одинокій матері за 2020 рік, за 10 календарних днів додаткової відпустки як одинокій матері за 2021 рік) із місячного грошового забезпечення, право на яке вона мала відповідно до чинного законодавства на день звільнення зі служби, у складі якого не враховані підвищення посадового окладу на 25% за проходження служби на території населеного пункту, якому надано статус гірського, індексації та додаткової винагороди, запровадженої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», а також без урахування норм абз. 3 п. 2 розділу II Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, у системному зв`язку з абз. 1 п. 8 розділу ІV цього Порядку.

9. Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані відпустки за минулі роки (за 3 доби щорічної основної відпустки за 2015 рік, за 17 діб щорічної основної відпустки за 2021 рік), визначивши розмір такої компенсації із застосуванням норм абз. 3 п. 2 розділу II Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, у системному зв`язку з абз. 1 п. 8 розділу ІV цього Порядку, виходячи з розміру середньоденного грошового забезпечення за останні 2 календарних місяців служби, що передують місяцю звільнення, з урахуванням у складі грошового забезпечення, з якого проводиться обчислення, підвищення посадового окладу на 25% за проходження служби на території населеного пункту, якому надано статус гірського, індексації та додаткової винагороди, запровадженої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

10. Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані в році звільнення відпустки (за 14 календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2022 рік), визначивши розмір такої компенсації із застосуванням норм абз. 8 п. 8 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260, із місячного грошового забезпечення, право на яке позивач мала відповідно до чинного законодавства на день звільнення зі служби, у складі якого врахувати підвищення посадового окладу на 25% за проходження служби на території населеного пункту, якому надано статус гірського, індексацію та додаткову винагороду, запроваджену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

11. Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області нарахувати ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані в році звільнення відпустки (за 34 доби щорічної чергової відпустки за 2022 рік, за 10 календарних днів додаткової відпустки як одинокій матері за 2022 рік), визначивши розмір такої компенсації із застосуванням норм абз. 8 п. 8 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260, із місячного грошового забезпечення, право на яке позивач мала відповідно до чинного законодавства на день звільнення зі служби, у складі якого врахувати підвищення посадового окладу на 25% за проходження служби на території населеного пункту, якому надано статус гірського, індексації та додаткової винагороди, запровадженої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», та виплатити таку грошову компенсацію з урахуванням фактично виплачених сум.

12. Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області нарахувати ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані відпустки за минулі роки (за 10 календарних днів додаткової відпустки як одинокій матері за 2019 рік, за 10 календарних днів додаткової відпустки як одинокій матері за 2020 рік, за 10 календарних днів додаткової відпустки як одинокій матері за 2021 рік), визначивши розмір такої компенсації із застосуванням норм абз. 3 п. 2 розділу II Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, у системному зв`язку з абз. 1 п. 8 розділу ІV цього Порядку, виходячи з розміру середньоденного грошового забезпечення за останні 2 календарних місяців служби, що передують місяцю звільнення, з урахуванням у складі грошового забезпечення, з якого проводиться обчислення, підвищення посадового окладу на 25% за проходження служби на території населеного пункту, якому надано статус гірського, індексації та додаткової винагороди, запровадженої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», та виплатити таку грошову компенсацію з урахуванням фактично виплачених сум.

13. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 додаткової доплати до грошового забезпечення, установленої постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року № 375 «Деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремим категоріям працівників, військовослужбовців Національної гвардії та державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, та протягом 30 днів з дня його відміни» за період з березня 2021 року по серпень 2021 року включно.

14. Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову доплату до грошового забезпечення, установлену постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року № 375 «Деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремим категоріям працівників, військовослужбовців Національної гвардії та державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, та протягом 30 днів з дня його відміни», за період з березня 2021 року по серпень 2021 року включно, пропорційно відпрацьованому нею часу в зазначених умовах.

15. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 доплати за службу в нічний час за період з січня 2016 року по квітень 2021 року включно.

16. Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за службу в нічний час за 6 годин з 18 на 19 січня 2016 року, 6 годин з 04 на 05 квітня 2016 року, обчисливши розмір такої доплати із застосуванням норм п. 3.7 розділу ІІІ Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 року № 499.

17. Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за службу в нічний час за 6 годин з 19 на 20 грудня 2016 року, 6 годин з 13 на 14 лютого 2017 року, 6 годин з 06 на 07 березня 2017 року, 6 годин з 27 на 28 листопада 2017 року, 6 годин з 04 на 05 квітня 2019 року, 6 годин з 03 на 04 жовтня 2019 року, 6 годин з 06 на 07 листопада 2019 року, 6 годин з 17 на 18 січня 2020 року, 6 годин з 30 на 31 жовтня 2020 року, 6 годин з 27 на 28 березня 2021 року, 6 годин з 05 на 06 квітня 2021 року, 6 годин з 14 на 15 травня 2021 року, обчисливши розмір такої доплати із застосуванням норм п. 11 розділу ІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260.

18. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області, яка полягала у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 компенсації за службу в понаднормовий час, у дні щотижневого відпочинку та святкові дні, а саме за 02 січня 2016 року.

20. Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за службу в понаднормовий час, у дні щотижневого відпочинку та святкові дні, а саме за 02 січня 2016 року, обчисливши розмір такої компенсації із застосуванням норм п. 3.7 розділу ІІІ Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 року № 499.

21. В іншій частині позовних вимог відмовити.

22. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

23. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

24. Повне судове рішення складено 18 грудня 2024 року.

Суддя Т.О. Кравченко