Справа № 160/34013/23
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2024-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій та рішення протиправними, скасування рішення,-
26.12.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій та рішення протиправними, скасування рішення.
Ухвалою суду від 28.12.2023 року позовну заяву залишено без руху.
23.01.2024 року на адресу суду від представника позивача надійшла уточнена позовна заява, відповідно до якої позовні вимоги викладені наступним чином:
- визнати протиправним призов ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації до військової частини НОМЕР_1 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 14.03.2022 року №4 в частині призначення ОСОБА_1 на військову службу до військової частини НОМЕР_2 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 17.09.2023 року №280 в частині призначення ОСОБА_1 на військову службу до військової частини НОМЕР_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що позивач згоди на проходження військової служби не давав, на військову службу у встановленому порядку територіальним центром комплектування та соціальної підтримки не призивався. Наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 14.03.2022 року № 4 про зарахування його до списків військовослужбовців в/ч НОМЕР_2 та призначення його наказом командира в/ч НОМЕР_1 № 280 від 17.09.2023 року на посаду солдата резерву 317-ої запасної роти (ВОС 837037) видані без відома позивача, незаконно та попри його волі.
Ухвалою суду від 29.01.2024 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
28.03.2024 року представником Військової частини НОМЕР_1 подано відзив на позовну заяву, яким заперечу проти задоволення позовних вимог, оскільки позивач, згідно наданих документів до позовної заяви і документів які є у військової частини, є громадянином України, тому посилання в позовній заяві на норми законодавства стосовно проходження служби військовослужбовцями із числа іноземних громадян та осіб без громадянства не мають прийматися судом. На день звернення до військової частини НОМЕР_1 позивач надав паспорт громадянина України та військовий обліковий документ. Позивач був прийнятий до військової частини, йому була видана зброя, екіпірування і включено до складу підрозділу для виконання завдань з оборони України. На час звернення до військової частини 14.03.2022 року скарг на стан здоров`я позивач не вказував, був повністю здоровий і готовий до виконання обов`язків військової служби. Посилання позивача на те, що він не призивався територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, не спростовується відповідачем, так як, позивач самостійно і добровільно звернувся не до територіального центру комплектування, а напряму до військової частини. Твердження позивача, що відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» його повинен призивати виключно територіальний центр комплектування є хибним власним судженням позивача.
13.05.2024 року представником третьої особи подано пояснення, в яких останній просить винести законне та обґрунтоване рішення.
Військова частина НОМЕР_2 своїм правом на подання відзиві не скористалась.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 14.03.2022 року № 4 солдата запасу ОСОБА_1 призначено до військової частини НОМЕР_2 водієм третього стрілецького взводу другої стрілецької роти.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 01.06.2022 року № 71 солдата ОСОБА_1 , водія 3-го стрілецького взводу 2-ї роти військової частини НОМЕР_2 , на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 31.05.2022 року № 29РС, увільнено від займаної посади 31.05.2022 року, та призначено на посаду кулеметника 3-го стрілецького відділення 3-го стрілецького взводу 2-ї стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , вважається таким, що з 01.06.2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_1 , кулеметника 3-го стрілецького відділення 3-го стрілецького взводу 2-ї стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 01.06.2023 року № 102-РС на посаду водій-електрик 2-го протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_2 , вважається таким, що з 02.06.2023 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Судом встановлено, що відповідно до довідки про доходи позивача, яка складена начальником фінансово-економічної служби головним бухгалтером військової частини НОМЕР_2 , позивач за період з 14.03.2022 року по 16.09.2023 року отримав грошове забезпечення в розмірі 937 645,60 грн.
Вважаючи свій призов та накази про зарахування до військової частини протиправними позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини по даній справі виникли між сторонами з приводу проходження позивачем публічної служби, до якої відноситься військова служба, відповідно до пункту 17 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України.
Статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 12.03.1992 №2232-ХІІ, визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Згідно зі статтею 3 Закону України №2232-XI, правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону Україну», «;Про Збройні Сили України», «;Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Статтею 6 Закону («Військові посади») визначено, що порядок призначення на військові посади встановлюється Конституцією України, законами України, положеннями про проходження військової служби; про проходження громадянами України служби у військовому резерві (частина 7).
Військові посадові особи - це військовослужбовці, які обіймають штатні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або які спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків згідно із законодавством (частина 12).
Військовослужбовці у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби, можуть бути направлені для подальшого проходження військової служби з одного військового формування до іншого з виключенням із списків особового складу формування, з якого вибули, та включенням до списків особового складу формування, до якого прибули (частина 13).
Питання переміщення військовослужбовців по службі регламентовано пунктами 82-96, 109, 112, 113, 114, 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008.
Статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Пізніше, дію військового стану було подовжено:
Указом Президента України №133/2022 від 14 березня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України №2119-ІХ від 10 березня 2022 року, постановлено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 26 березня 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України №259/2022 від 18 квітня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України №2212-ІХ від 21 квітня 2022 року, постановлено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року №2263-ІХ, з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.
Указом Президента України від 12 серпня 2022 року №573/202, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ. з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.
Указом Президента України від 07 листопада 2022 року №757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-ІХ, з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.
Указом Президента України від 06 лютого 2023 року №58/2023, затвердженим Законом України №2915-ІХ від 07.02.2023 з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.
Указом Президента України від 06 листопада 2023 року №734/2023, затвердженим Законом України №3057-ІХ від 02.05.2023 року з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб.
Згідно норм частин 1, 4 статті 2 Закону України 25.03.1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
За приписами частини 13 статті 6 Закону №2232-ХІІ військовослужбовці у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби, можуть бути направлені для подальшого проходження військової служби з одного військового формування до іншого з виключенням із списків особового складу формування, з якого вибули, та включенням до списків особового складу формування, до якого прибули.
Спеціальними нормами, які регулюють проходження військової служби, є Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджене Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008.
Цим Положенням визначається порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі. Це Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.
Пунктом 12 Положення №1153/2008 передбачено, що встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.
Розділом IV Положення №1153/2008 врегульовано порядок призначення на посади та звільнення з посад.
Положенням №1153/2008 визначено види посад та вимоги при призначенні на посаду, зокрема, такі види посад, як: вищі, рівнозначні та нижчі посади (п.82).
Відповідно до підпункту 1 пункту 81 Положення №1153/2008, призначення на посади здійснюється: військовослужбовців, які проходять військову службу (крім військовослужбовців строкової військової служби) Міністром оборони України та посадовими особами відповідно до номенклатури посад для призначення військовослужбовців (далі номенклатура посад), яка затверджується Міністром оборони України.
Разом з тим, абзацом 2 пункту 257 Положення №1153/2008 вказано, що для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.
Згідно з пунктом 109 Положення, вибуття до нового місця служби військовослужбовця здійснюється після надходження витягу з наказу відповідного командира (начальника) військової частини про призначення, в тому числі доведеного технічними засобами передачі документованої інформації. Виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини має відбутися після здавання посади, але не пізніше ніж через місяць від дня одержання військовою частиною зазначеного витягу з наказу або іншого письмового повідомлення про переміщення по службі військовослужбовця.
До зазначеного строку не включається час перебування військовослужбовця у відпустці, відрядженні, на лікуванні чи під вартою.
Відповідно до пункту 112 Положення, військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення (у разі проведення заміни у військових частинах (підрозділах), які виконують завдання в районах ведення воєнних (бойових) дій, у тому числі в районах проведення антитерористичних операцій).
Військовослужбовці, які зараховані в розпорядження відповідно до підпунктів 1 - 12-1 цього пункту, продовжують проходити військову службу згідно з цим Положенням, виконуючи обов`язки військової служби в межах, визначених посадовою особою, у розпорядженні якої вони перебувають.
Таким чином, військовослужбовці можуть бути направлені для подальшого проходження військової служби з одного військового формування до іншого з виключенням із списків особового складу формування, з якого вибули, та включенням до списків особового складу формування, до якого прибули, виключно у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби.
Судом встановлено, що позивач самостійно (добровільно) прибув для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_3 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 14.03.2022 року № 4 ОСОБА_1 був включений до списків військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 .
Аналіз абзацу 2 пункту 257 Положення №1153/2008 дозволяє зробити висновок, що для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.
Відтак, у даному випадку, спірний наказ прийнятий відповідно де пунктів 82, 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.
Також, Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Сила України, затвердженої наказом Міністра оборони України №170, передбачено, що в особливий період до введення воєнного стану просування по службі військовослужбовців здійснюється за основною або спорідненою спеціальністю з урахуванням досвіду служби без дотримання вимог пункту 87 Положення.
З введенням воєнного стану призначення військовослужбовців на вищі посади здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 Положення.
У даному випадку, ОСОБА_1 власноручно при переміщенні писав рапорти про його бажання щодо переміщення на іншу посаду. Доказів протилежного позивачем не надано.
В особливий період для доукомплектування Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці за набутим досвідом служби можуть призначатися на посади, передбачені штатами воєнного часу, за новою спеціальністю для проведення відповідної підготовки (перепідготовки).
Такі військовослужбовці після їх призначення на посаду підлягають направленню на підготовку (перепідготовку) за новою спеціальністю у встановленому порядку (абзац 9 пункту 4.13 розділу IV Інструкції).
Отже, переміщення позивача з військової частини НОМЕР_2 та зарахування у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 проведене також з дотриманням норм законодавства, оскільки переміщення позивача відбулося у відповідності до спеціальних норм Положення №1153/2008.
Водночас, слід зауважити, що під час воєнного стану в України в Збройних Силах України діють штати воєнного часу та відповідні ним номенклатури посад.
Відповідно до абзацу 3 пункту 110 розділу IV Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008, переміщення осіб рядового складу, сержантського та старшинського складу за наявності обґрунтованих підстав з урахуванням висновків атестування, рекомендацій їх безпосередніх і прямих начальників на підставі клопотань командирів (начальників), які порушили питання про переміщення, здійснюється між видами Збройних Сил України та військовими частинами, які підпорядковані начальникам структурних підрозділів Генерального штабу Збройних Сил України, - наказом Головнокомандувача Збройних Сил України.
Згідно частини 5 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин.
Судом встановлено, що позивача було призвано на військову службу під час мобілізації командиром військової частини НОМЕР_2 , жодних прав військовослужбовця при цьому не було порушено.
Суд погоджується з доводами представника відповідача в частині, що підтвердженням добровільності призову на військову службу є:
- отримання у військовій частині НОМЕР_2 грошового забезпечення в розмірі 937 645,60 грн. за період з березня 2022 року по вересень 2023 року, що підтверджується довідкою фінансово-економічної служби військової частини;
- добровільне власноручне подання рапортів щодо просування по службі.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав для відмови в задоволені позовних вимог.
У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог розподіл судових витрат, відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства, судом не здійснюється.
Керуючись ст. 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій та рішення протиправними, скасування рішення - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко