Справа № 160/29889/24
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2024-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якій позивач просив суд:
В обґрунтування позову позивач посилався на протиправність оскаржуваного рішення, оскільки на час звернення до відповідача із заявою про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ позивач досягнув 65-річного віку, мав страховий стаж понад 30 років, на день набрання чинності Законом №889-VІІІ мав понад 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, та крім того після 01.05.2016 продовжив працювати на державній службі, позивач мав право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ. Оскільки на час звернення 14.10.2024 із заявою про переведення на інший вид пенсії позивач: досяг повних 65 років (65 років 7 місяців 4 дня); має страховий стаж більше 50 років; має на день звільнення з ГУ ДФС у Полтавській області (01.12.2016) стаж державної служби 31 рік 04 місяці 06 днів, позивач просив позов задовольнити.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.11.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Тією ж ухвалою суду відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву.
Відповідач надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому вказав про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на їх необґрунтованість. Зауважує, що статтею 25 Закону №3723-ХІІ визначено сім категорій посад державних службовців, залежно від яких встановлюються ранги державних службовців. Якщо у статті 25 Закону не визначений певний державний орган, посади у якому віднесені до відповідних категорій посад державної служби, при визначенні права особи на пенсію державного службовця слід керуватись нормативно-правовими актами, за якими в подальшому такі посади були віднесені до посад державної служби. Головним критерієм, який визначає підстави для зарахування того чи іншого періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу. Згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 25.08.1976 та вкладиша до трудової книжки НОМЕР_2 від 11.04.2013 видно, що позивач працював, зокрема в органах державної податкової служби України та мав спеціальні звання. Підпунктом 17 пункту 3 статті 3 Закону №889-VІІІ визначено органи, на які поширюється дія Закону та посади, на які не поширюється дія Закону, зокрема: дія цього Закону, не поширюється на осіб рядового і начальницького складу правоохоронних органів та працівників інших органів, яким присвоюються спеціальні звання, якщо інше не передбачене Законом.
Відповідач також зазначив, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.09.1997 №503-Р «Про віднесення посад працівників місцевих державних податкових адміністрацій до відповідних категорій посад державних службовців» були віднесені до відповідних категорій посад державних службовців посади працівників державних податкових адміністрацій в Автономній Республіці Крим, обласних, містах Києві та Севастополі і державних податкових інспекцій у районах, містах, районах у містах, які не мали спеціальних звань. Посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання згідно із статтею 15 Закону України «Про державну податкову службу в Україні». Головним критерієм, який визначає підстави для зарахування того чи іншого періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу. Згідно записів у трудовій книжці позивач працював в органах державної податкової служби з 08.06.1990, йому присвоювалися спеціальні звання. Підпунктом 17 пункту 3 статті 3 Закону №889-VІІІ визначено, що дія цього Закону не поширюється на осіб рядового і начальницького складу правоохоронних органів та працівників інших органів, яким присвоюються спеціальні звання. Отже, періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Таким чином, період роботи позивача в органах державної податкової служби України не підлягає зарахуванню до стажу державної служби, оскільки періоди роботи на посадах в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд виходить із такого.
Судом встановлено та не є спірним, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Дніпропетровській області та одержує пенсію за віком з 11.03.2019 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.
Зокрема, у довідках від 11.10.2024, виданих ГУ ДПС у Полтавській області ОСОБА_1 відповідно до «Порядку призначення пенсії деяким категоріям осіб», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622, зазначено:
- пенсійне забезпечення громадян України регламентується Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058). Законом України від 10.12.2015 №889 «Про державну службу» (далі - Закон №889) та іншими нормативно-правовими актами;
- до заяви від 14.10 2024 про перерахунок пенсії долучено: - паспорт і довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру; - довідку від 11.10.2024 №242/16-31-10-02-08 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років); - довідку від 11.10.2024 №243/16-31-10-02-08 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на /посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби;
- з 01.05.2016 набрав чинності Закон України №889 «Про державну службу» (далі Закон №889);
- з огляду на положення пунктів 10, 12 розділу ХІ Закону №889 право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723 мають особи, які на день набрання чинності Законом №889 (на 01.05.2016) обіймали посади державної служби та мали не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723 та актами Кабінету Міністрів України, або мали не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723 та актами Кабінету Міністрів України;
- відповідно до статті 25 Закону №3723 визначено сім категорій посад державних службовців, в залежності від яких, встановлюються ранги державних службовців;
- основними критеріями, який визначає підстави для зарахування періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу;
- згідно статті 3 Закону №889-VIII його дія не поширюється, зокрема, на осіб рядового і начальницького складу правоохоронних органів та працівників інших органів, яким присвоюються спеціальні звання, якщо інше не передбачено законом;
- відповідно до статті 343.1 Податкового Кодексу України посадовим - особам контролюючих органів присвоюються спеціальні звання, тому ці особи не належать до посад, віднесених до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723;
- за даними трудової книжки ОСОБА_1 працював в Державній податковій інспекції з 08.06.1990. Згідно записів трудової книжки 11.11.1992 заявнику було присвоєно спеціальне звання радника податкової служби ІІІ рангу. З 18.02.2002 присвоєно спеціальне звання радника податкової служби І рангу, з 02.01.2014 присвоєно спеціальне звання радника податкової та митної справи І рангу;
- оскільки станом на 01.05.2016 ОСОБА_1 не обіймав посаду державної служби та відсутній стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців відмовити в проведенні перерахунку «перехід на пенсію за віком» відповідно до Закону України «Про державну службу»;
- враховуючи вищезазначене прийнято часткову відмову, а саме в перерахунку на пенсію за іншим Законом.
Таким чином, спір у цій справи зводиться до наявності у позивача права на переведення на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII та пункту 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, із зарахуванням до стажу державної служби періодів роботи на посадах в податкових органах.
Відповідач це право заперечує з підстав та мотивів викладених у відзиві на позовну заяву.
При вирішенні спору суд виходить із того, що 01.05.2016 набув чинності Закон України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон №889-VIII), згідно із частиною другою «Прикінцевих та перехідних положень» якого визнано таким, що втратив чинність, зокрема, Закон України «Про державну службу» №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу. Тобто, законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.
Відповідно до пункту 10 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно з пунктом 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
З наведеного вбачається, що «Прикінцевими та перехідними положеннями» Закону №889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Відповідно до частини першої статті 37 Закону №3723-ХІІ:
- на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону №1058-IV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку;
- пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Стала судова практика застосування вищевказаних норм права свідчить про те, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ і «Прикінцевими та перехідними положеннями» Закону №889-VIII, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Відповідно до частини першої статті 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Кожна наступна зміна виду пенсії є переведенням або переходом з одного виду пенсії на інший, а не новим її призначенням чи перерахунком, оскільки в практиці застосування пенсійного законодавства не існує поняття другого, третього, подальшого або іншого призначення пенсії.
Таким чином, спірні правовідносини стосуються переведення позивача з одного виду пенсії - за віком відповідно до Закону №1058-IV на інший вид - пенсію за віком відповідно до Закону №3723-XII.
З матеріалів справи судом встановлено, що з трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 та вкладишу до неї серії НОМЕР_2 , вбачається, що ОСОБА_1 з 08.06.1990 до 01.12.2016 працював на різних посадах в органах податкової служби, а саме:
- запис 13: з 08.06.1990 на посаді начальника Державної податкової інспекції Міністерства фінансів УССП по м. Новомосковську;
- запис 17: з 16.01.1997 по 08.12.1997 на посаді першого заступника голови Новомосковської державної податкової адміністрації;
- запис 23: з 04.01.1999 на посаді першого заступника начальника Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська;
- запис 25: з 16.02.199 на посаді першого заступника начальника Західно-Донбаської державної податкової інспекції;
- запис 27: з 07.10.1999 на посаді начальника Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська;
- запис 30: з 02.12.2002 на посаді начальника Лівобережної МДПІ м. Дніпропетровська;
- запис 32: з 11.06.2009 на посаді заступника голови Державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області;
- запис 34: з 22.12.2010 на посаді начальника державної податкової інспекції в Андрушівському районі Житомирської області;
- запис 36: з 02.02.2012 на посаді заступника начальника Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську;
- запис 38: з 02.04.2021 на посаді першого заступника начальника Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську Державної податкової служби;
- запис 41: з 28.09.2012 на посаді заступника начальника Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з підприємствами гірничо-металургійного комплексу у м. Кривому Розі Дніпропетровської області Державної податкової служби;
- запис 43: з 11.04.2013 на посаді заступника начальника Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську Державної податкової служби;
- запис 45: з 24.10.2013 на посаді заступника начальника Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів;
- запис 48: з 19.06.2015 на посаді заступника начальника начальника Криворізького управління Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС;
- запис 50: з 03.08.2015 на посаді заступника начальника Головного управління ДФС у Полтавській області;
- запис 51: 01.12.2016 припинено державну службу та звільнено з посади за власним бажанням відповідно до пункту 3 частини першої статті 83, частини першої статті 86 Закону України від 10.12.2015 №889-VІІ «Про державну службу» та статті 38 КЗпП України.
З трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 та вкладишу до неї серії НОМЕР_2 також вбачається, що:
- 01.03.1994 позивач прийняв присягу державного службовця (запис 15);
- позивачу присвоєні наступні звання: 11.11.1992 - радник податкової служби ІІ рангу (запис 14); 18.02.2002 - радник податкової служби 1 рангу (запис 28); 02.01.2014 - радник податкової та митної справи І (першого) рангу (запис 28);
- позивачу 24.10.2013 присвоєно 10 ранг державного службовця (запис 45);
- позивачу 01.12.2016 припинено державну службу відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІ (запис 51).
Надаючи оцінку доводам сторін щодо правомірності прийняття оскаржуваного рішення, суд зазначає, що пунктом 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Пунктом 17 частини третьої статті 3 Закону №889-VIII встановлено, що дія цього Закону не поширюється на осіб рядового і начальницького складу правоохоронних органів та працівників інших органів, яким присвоюються спеціальні звання, якщо інше не передбачено законом.
Тобто безпосередньо Закон встановлює можливість виключень, при цьому відповідно до частини п`ятої статті 3 Закону №889-VIII, окремі особливості проходження державної служби в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, та в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, їх територіальних органах визначаються Митним кодексом України та Податковим кодексом України.
Відповідно до пункту 342.4 статті 342 ПК України, в редакції чинній з 01.11.2011, посадові особи контролюючих органів є державними службовцями, а пунктом 343.1 статті 343 ПК України, в редакції на час звільнення позивача з державної служби, передбачено, що посадовим особам контролюючих органів присвоюються такі спеціальні звання, як, зокрема, радник податкової та митної справи I рангу.
При цьому, пунктом 343.2 статті 342 ПК України, який застосовується з дати набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 17.11.2011 №4050-VI визначено, що Положення про спеціальні звання та порядок їх присвоєння, співвідношення з рангами державних службовців, розмір надбавок за спеціальне звання затверджуються Кабінетом Міністрів України. У разі присвоєння посадовій особі спеціального звання відповідно до пункту 343.1 цієї статті надбавка за ранг державного службовця не виплачується.
Наведена норма свідчить про те, що державний службовець, якому присвоєно спеціальне звання, одночасно відноситься до певної категорії державних службовців, та відповідно державний службовець має відповідний ранг державного службовця згідно правила статті 25 Закону №3723-ХІІ та актів Кабінету Міністрів України.
Крім того, абзацом другим пункту 344.1 статті 344 ПК України встановлено, що період роботи посадових осіб контролюючих органів (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».
Згідно приписів абзацу першого пункту 344.1 статті 344 Податкового кодексу України, пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». Абзацом другим вказаної норми встановлено, що період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
Відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством. До 01.05.2016 посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби, визначались «Порядком обчислення стажу державної служби», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 «Про порядок обчислення стажу державної служби» (далі - Порядок №283, в редакції, чинній до 01.05.2016), пунктом 2 якого встановлено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів державної податкової служби.
Частиною 17 статті 37 Закону №3723-ХІІ визначено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
З огляду на викладене, суд зазначає, що є протиправним висновок відповідача про те, що станом на 01.05.2016 заявник не обіймав посаду державної служби та що у нього відсутній стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Крім того, згідно із записом 15 трудової книжки, позивач 01.03.1994 прийняв присягу державного службовця, а 01.12.2016 припинено державну службу та звільнено позивача з посади за власним бажанням відповідно до пункту 3 частини першої статті 83, частини першої статті 86 Закону України від 10.12.2015 №889-VІІ «Про державну службу» та статті 38 КЗпП України. У довідці за формою ОК-5 містяться відомості по спеціальному стажу з січня 2010 року до грудня 2016 року із кодом підстави для обліку спецстажу ЗДС037А1, який діє з 16.12.1993, а саме «Державні службовці, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку в період роботи на державній службі, за наявності загального трудового стажу - для чоловіків не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років». Вказана інформація наведена в довідці за формою ОК-5 із посиланням на Закони №889-VIII та №3723-ХІІ, як підстави записів.
Таким чином, доводи відповідача про відсутність підстав для переведення позивача на пенсію відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ є необґрунтованими, оскільки наявність у позивача необхідного страхового стажу підтверджується доданою до заяви довідкою №109/16-31-11-27 від 11.10.2024, трудовою книжкою, та наданими довідками про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), які видані відповідно до Порядку №622.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач надав відповідачу належні та достатні документи для підтвердження обставин, що станом на 01.05.2016 позивач мав стаж державної служби понад 20 років на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, що підтверджує право позивача на перехід на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-XII.
Таким чином, на момент набуття чинності Законом України «Про державну службу» №889-VIII (01.05.2016) позивач обіймав посаду державного службовця і набув спеціального стажу більше ніж 20 років державної служби, що дає йому право на призначення пенсії відповідно до пункту 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу».
Суд зазначає, що оскільки на час звернення до відповідача із заявою про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV на пенсію державного службовця відповідно до Закону №3723-ХІІ позивач досягнув 65-річного віку, мав страховий стаж понад 30 років, на день набрання чинності Законом №889-VІІІ мав понад 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, після 01.05.2016 продовжив працювати на державній службі, позивач мав право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.
Надаючи оцінку доводам сторін щодо способу захисту порушеного права, у тому числі доводам відповідача щодо втручання в його дискреційні повноваження, суд зазначає, що частиною третьої статті 45 Закону №1058-IV визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Оскільки матеріалами справи підтверджено право позивача на переведення на інший вид пенсії та у пенсійного органу відсутні інші варіанти правомірної поведінки ніж ухвалення позитивного рішення за результатами розгляду заяви позивача від 14.10.2024, суд вважає правильним обрання позивачем способу захисту порушеного права шляхом зобов`язання відповідача перевести позивача з 14.10.2024 на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, що також підтверджено у постанові Верховного Суду від 19.12.2023 у справі №600/947/23-а.
Підсумовуючи вищевикладене суд доходить висновку про задоволення позову та покладає судові витрати за звернення із цим позовом до суду на відповідача.
Керуючись ст. 139, 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

Рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна