Справа № 420/27021/24
Суддя: Хлімоненкова М.В.
Дата ухвалення: 2024-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Хлімоненкової М.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної установи «Центр пробації», про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної установи «Центр пробації», в якому позивач просить суд:

1.визнати протиправною бездіяльність державної установи «Центр пробації» щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 24 лютого 2022 року по 07 липня 2022 року включно у розмірі 30000 грн. за кожен місяць служби;

2.зобов`язати державну установу «Центр пробації» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 24 лютого 2022 року по 07 липня 2022 року включно у розмірі 30 000 грн. за кожен місяць служби.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та триває дотепер. На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 та № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», КМ України 28 лютого 2022 року прийнято постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», пунктом 1 якої в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, з урахуванням внесення змін згідно з постановою КМ України від 22 березня 2022 року № 350 Про внесення зміни до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка,», виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Згідно з пунктом 2 вищевказаної постанови вона набирає чинності з дня опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року. Отже, за доводами позивачки, Кабінет Міністрів України встановив додаткову винагороду в розмірі 30 000 грн. щомісячно, зокрема, особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми "єПідтримка". Таким чином, Позивач, як особа яка несла службу в органі пробації, має право на отримання додаткової винагороди передбаченої Постановою №168. З 01 липня 2022 року в зазначену постанову було внесені зміни, яким встановлено, що на період дії воєнного стану, особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць).

Таким чином, в період з 24 лютого 2022 року по 07 липня 2022 року, особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, мали право на отримання додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн щомісячно, за умови, що вони несуть службу в органах і установах зазначеної служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми "єПідтримка". А в період з 08 липня 2022 року по 17 жовтня 2022 року за умови, що вони несуть службу в органах і установах зазначеної служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), та у такому разі мають право на отримання додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн, пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць.

Позивач, як особа, що проходила службу в Державній кримінально-виконавчій службі та ніс службу на території Одеської області, в період з 24 лютого 2022 року по 07 липня 2022 року включно має право на отримання додаткової грошової винагороди в розмірі 30 000 грн., передбаченої п.1 Постанови №168, щомісячно. Враховуючи вищевикладене та те, що після звільнення з органів ДКВС України відповідач самостійно не здійснив нарахування та виплату позивачу додаткової грошової винагороди в розмірі 30 000 грн., передбаченої п.1 Постанови №168, за період 24 лютого 2022 року по 07 липня 2022 року включно, щомісячно, на думку позивача, останній допустив протиправну бездіяльність, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ухвалою від 02.09.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач надав відзив на позовну заяву, у якому проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні.

У своїх доводах відповідач зазначив, що включаючи у Постанову № 168 право на отримання додаткової винагороди особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, одночасно мав на меті покращення матеріального стану осіб рядового та начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які беруть участь у відсічі збройної агресії проти України та охороні органів виконання покарань. Отже, право на отримання спірної винагороди мають право особи рядового та навчальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які беруть участь у відсічі збройної агресії проти України та охороні органів виконання покарань, що не має місце у випадку з позивачем. Вказує також, що додаткова винагорода, яка передбачена Постановою №168, не має регулярного характеру та виплачується на підставі наказів командирів (начальників) за наявності певних умов. Між тим, позивачкою до справи не надано жодного наказу директора Центру пробації щодо несення служби, жодного графіку наряду чергування, жодної облікової форми часу несення служби в уповноваженому органі з питань пробації, не надано доказів залучення її до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів. Відтак, оскільки, позивачка не залучалась до виконання завдань, передбачених ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» заходів і повноважень, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, не несла службу у розумінні нормативно-правових актів, зазначених вище, а виконувала лише свої службові обов`язки, пов`язані з реалізацією завдань та функцій пробації відповідно до посадової інструкції, Положення про філію Державної установи «Центр пробації» в Одеській області та Колективного договору (додаються), на думку відповідача, правові підстави для виплати позивачу додаткової винагороди, визначеної Постановою № 168 відсутні.

Позивач надав відповідь на відзив, у якій додатково наголошуючи на своїй позиції щодо протиправності дій відповідача у спірних правовідносинах вказує на наявності у нього передбаченого права на отримання у спірний період, передбаченої постановою №168, додаткової винагороди збільшеної до 30 000 грн.

19.09.2024 від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копій листів ДУ «Центр пробації» від 16.08.2024, від 28.08.2024.

Ухвалою суду від 19.09.2024 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача (вхід.№ ЕС/42751/24) про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору та відмовлено у задоволенні клопотання відповідача (вхід. №ЕС/42734/24) про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

Згідно витягу з наказу в.о. директора Державної установи «Центр пробації» №57/к від 26.06.2018 «Про особовий склад», наказано по філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області по сектору ювенальної пробації м.Одеси Суворовського районного відділу, призначити капітана внутрішньої служби ОСОБА_1 (Д-008113) на посаду старшого інспектора відділу 01 липня 2018 року (підстава: рапорт ОСОБА_1 , наказ Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції від 20.06.2018 №124/ОС-18).

Згідно витягу з наказу директора Державної установи «Центр пробації» №45/к від 01.04.2019 «Про особовий склад», наказано по філії Державної установи Центр пробації в Одеській області перемістити капітана внутрішньої служби ОСОБА_1 (Д-008113), старшого інспектора сектору ювенальної пробації м.Одеси Суворовського районного відділу, 01 квітня 2019 року, на посаду старшого інспектора сектору ювенальної пробації м.Одеси, з посадовим окладом за 19 (дев`ятнадцятим) тарифним розрядом, уставивши йому надбавку за особливості проходження служби у розмірі 10 (десять) відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням і надбавки за вислугу років (підстава: рапорт ОСОБА_1 , подання начальника філії).

Наказом директора Державної установи «Центр пробації» №21/к від 09.01.2023 «Про особовий склад», звільнено за п.5 ст.23 ЗУ «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» та п.4 ч.1 ст.77 ЗУ «Про Національну поліцію» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів), майора внутрішньої служби ОСОБА_1 (Д-008113) старшого інспектора сектору ювенальної пробації м. Одеси філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області, 23 січня 2023 року (підстава: рапорт ОСОБА_1 , попередження про наступне звільнення зі служби від 23.12.2022).

У серпні 2024 року представник позивача звернувся до ДУ «Центр пробації» із адвокатським запитом від 09.08.2024 щодо зокрема повідомлення чи здійснювалась ОСОБА_1 виплата додаткової винагороди, що визначена постановою КМ України від 28.02.2022 №168 з 24.02.2022 по 23.01.2023 з наданням підтверджуючих документів.

Листом від 16.08.2024 №105/104-ЗПІ/11/Ян-24, ДУ «Центр пробації» за результатами розгляду адвокатського запиту від 09.08.2024 повідомило адвоката позивача, що додаткова винагорода, передбачена постановою КМ України від 28.02.2022 №168, ОСОБА_1 не нараховувалась та не виплачувалась. Додатково були також надані запитувані представником позивача документи, а саме витяги з наказів від 26.06.2018 №57/к, від 01.04.2019 №45/к, від 09.01.2023 21/к, від 22.06.2022 №416/В, від 15.08.2022 №566/В, копія листків непрацездатності, копія посадової інструкції, копія послужного списка, довідка про нараховані і виплачені види грошового забезпечення від 13.08.2024 №8/2-257, копія листа ДУ «Центр пробації» від 09.10.2023 №102/10/Ян-23/ДСК, копії положення про ДУ «Центр пробації» та про Сектор ювенальної пробації філії ДУ Центр пробації в Одеській області.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, яка виразилась у не здійсненні нарахування та виплати за період з 24.02.2022 по 07.07.2022 включно передбаченої Постановою КМУ№168 від 28.02.2022 додаткової винагороди у розмірі 30000 грн за кожен місяць служби, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України вимогам.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч.1 ст.6 ЗУ «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23.06.2005 №2713-IV (Закон №2713-IV) встановлено, що Державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

У відповідності до вимог ч.1 ст.14 Закону №2713-IV до персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України належать особи рядового і начальницького складу (далі - особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби), спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Державній кримінально-виконавчій службі України (далі - працівники кримінально-виконавчої служби).

Також, ч.5 ст.23 Закону №2713-IV обумовлено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

В силу приписів ч.1 ст.2 Закону України «Про пробацію» від 05.02.2015 №160-VIII (далі по тексту також - Закон №160-VIII) визначено, що пробація - це система наглядових та соціально-виховних заходів, що застосовуються за рішенням суду та відповідно до закону до засуджених, виконання певних видів кримінальних покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого; орган пробації - це центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері пробації; персонал органу пробації - працівники, які відповідно до повноважень, визначених цим Законом та іншими законами України, виконують завдання пробації.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону №160-VIII передбачено, що права, обов`язки, відповідальність, правовий та соціальний захист персоналу органу пробації визначаються Законом України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» та цим Законом.

Наказом Міністерства юстиції України від 08.12.2020 №4242/5 затверджено Положення про Державну установу «Центр пробації» (далі - Положення), відповідно до пункту 1 якого, Центр пробації є неприбутковою державною установою, створеною для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України з питань пробації і безпосереднього спрямування та координації діяльності уповноважених органів з питань пробації, що належить до сфери управління Мін`юсту.

Пунктом 6 Положення передбачено, що у структурі Центру пробації функціонують відокремлені структурні підрозділи (далі - Філії), до складу яких входять уповноважені органи з питань пробації. Філії не є юридичними особами та здійснюють частину делегованих функцій Центру пробації відповідно до мети (цілей), завдань та функцій.

Згідно з п.7 Положення, до складу Центру пробації входять працівники, які працюють за трудовим договором, та особи начальницького складу, що були переведені з Державної кримінально-виконавчої служби України.

Порядок виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України затверджено наказом Міністерства юстиції України від 28 березня 2018 року №925/5 (далі по тексту також - Порядок №925/5).

Як визначено п.3 розділу І Порядку № 925/5, грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується особам рядового і начальницького складу, які займають штатні посади в Департаменті з питань виконання кримінальних покарань, міжрегіональних управліннях з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, органах пробації, установах виконання покарань, слідчих ізоляторах, воєнізованих формуваннях, навчальних закладах та закладах охорони здоров`я, на підприємствах установ виконання покарань, інших підприємствах, в установах і організаціях, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України (абз.1 п.4 розділу І Порядку №925/5).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому, строк воєнного стану неодноразово продовжувався та діє на день розгляду справи.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова № 168, пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022.

Постановою Кабінету Міністрів України № 350 від 22.03.2022 до згаданої постанови № 168 від 28.02.2022 були внесені зміни, згідно з якими абзац перший пункту 1 після слів «та поліцейським» доповнено словами «, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка».

При цьому, пунктом 2 постанови КМУ № 350 від 22.03.2022 передбачено, що ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022.

Отже, за змістом вказаних нормативно-правових актів, з 24.02.2022 у осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка», виникло право на отримання додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень щомісячно.

Судом встановлено, що майор внутрішньої служби ОСОБА_1 у спірному періоді проходив службу на посаді старшого інспектора сектору ювенальної пробації м.Одеси філії ДУ Центр пробації в Одеській області, що розташована на території Одеської області.

Згідно Додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 р. № 204-р, Одеська область включена до переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми єПідтримка.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що Одеська область (без визначення окремих територіальних громад та населених пунктів) віднесена до адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка» і позивач у спірний період проходив службу на посаді старшого інспектора сектору ювенальної пробації м.Одеси філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області, що розташована на території Одеської області у спеціальному званні «майор внутрішньої служби», суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови КМУ №168.

Такий висновок суду щодо наявності у позивача права на отримання додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови КМУ №168 у зв`язку з віднесенням області (без визначення окремих територіальних громад та населених пунктів) до адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка» та проходження позивачем у спірний період служби на посаді старшого інспектора філії ДУ «Центр пробації», що розташована на території відповідної області у спеціальному званні «майор внутрішньої служби» узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, сформованою у постанові від 08.08.2024 у справі № 160/12981/22.

Разом з цим суд також враховує, що постановою Кабінету Міністрів України № 754 від 01.07.2022, до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 були внесені зміни, відповідно до яких в абзаці першому пункту 1 слова «які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка» замінено словами «які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)».

Також, після слова «щомісячно» доповнено словами «(крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць)».

Пунктом 2 постанови КМУ № 754 від 01.07.2022, установлено, що ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 01.06.2022.

Отже, зміст вказаних норм дає підстави дійти висновку про те, що право на отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 в розмірі 30 000, 00 грн. щомісячно, у період з 24.02.2022 по 01.06.2022, окрім інших, мали особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несли службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надавалася допомога в рамках Програми «єПідтримка».

Після 01.06.2022, право на отримання згаданої винагороди, окрім інших, мали лише ті особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несли службу в межах територіальних громад, що розташовані в районах проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

Відтак, суд вважає, що позивачка має право на отримання щомісячної додаткової винагороди в розмірі 30000 грн щомісячно лише за період з 24.02.2022 по 31.05.2022 року включно.

Посилання позивача на те, що постанова КМУ №754 від 01.07.2022 була опублікована лише 08.07.2022 року суд вважає безпідставним, адже відповідно до її приписів вона застосовується з 01.06.2022.

Суд також звертає увагу, що Верховним Судом у постанові від 02.11.2023 у справі №160/11851/22 було сформовано висновок щодо застосування пункту 1 Постанови №168, який надалі підтримано Верховним Судом й в інших справах за подібних обставин, зокрема у постановах Верховного Суду від 18.01.2024 у справі № 200/297/23, від 25.01.2024 у справі №520/8343/22, від 21.03.2024 у справі № 160/12980/22, від 28.03.2024 у справі № 480/1364/23, від 25.04.2024 у справі № 160/10532/22.

Оцінюючи доводи відповідача суд зауважує, що за висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 02.11.2023 у справі №160/11851/22, у цьому випадку поняття «несення служби», яке зазначено у пункті 1 Постанови № 168, тотожні поняттю «проходження служби». Оскільки законодавством визначено, що особи рядового і начальницького складу, які мають спеціальні звання, проходять службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, немає ніяких підстав вважати, що вони службу не несуть. При цьому, Суд зауважив, що положення пункту 1 Постанови № 168 не містять застережень щодо призначення додаткової допомоги виключно особам, які беруть участь в оперативних заходах, несуть варту, в тому числі в нічний час, несуть службу у наряді, тощо. Отже, Постанова №168 (у редакції Постанови КМУ від 22.03.2022 №350) не ставить у залежність отримання додаткової винагороди від залучення осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України від виконання завдань та заходів, спрямованих на забезпечення безпеки в умовах воєнного стану, як про це вказує відповідач.

Крім того, у постанові від 21.03.2024 у справі № 160/12980/22 Верховний Суд відхилив аргументи ДУ «Центр пробації» щодо відмінності терміну «несення служби» від «проходження служби», які були обґрунтовані посиланням на пункт 5 глави 13 розділу ІІІ Порядку №925/5, оскільки розділ ІІІ під назвою «Компенсаційні виплати» містить лише 2 глави, в яких відсутнє поняття «несення служби».

Верховний Суд зазначив, що таке визначення наведене лише в підпункті 5 пункту 13 «Порядок преміювання осіб рядового і начальницького складу» розділу ІІ «Грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу» Порядку №925/5 і стосується саме преміювання. Аналіз змісту указаної норми свідчить про вузьке використання цього поняття лише в аспекті виконання службових обов`язків особами рядового і начальницького складу в нічний час, що жодним чином не стосується предмету спору у справі, що розглядається.

Щодо відсутності відповідних наказів командирів (начальників), на підставі яких здійснюється виплата додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168, як аргументу відповідача у підтвердження відсутності і підстав для нарахування та виплати такої винагороди, суд враховуючи правовий висновок Верховного суду у постанові від 18.01.2024 у справі № 200/297/23 зазначає про безпідставність таких доводів, оскільки невидання відповідних наказів свідчить лише про допущення протиправної бездіяльності суб`єктом владних повноважень, а не про відсутність права у позивача на таку винагороду.

Інші доводи та заперечення сторін є несуттєвими, не впливають на правильність вирішення спірних правовідносин.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. ( ч. 2 ст. 77 КАС України).

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням викладеного вище у сукупності, суд, оцінивши встановлені спірні обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить висновку про часткове задоволення позову лише щодо періоду з 24.02.2022 по 31.05.2022 включно.

У іншій частині вимоги позивача є необгрунтованими та задоволення не підлягають, а саме щодо період з 01.06.2022 по 07.07.2022.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Оскільки позивачка в силу приписів ЗУ Про судовий збір звільнення від сплати судового збору, судові витрати не розподіляються.

На підставі викладеного, керуючись ст.242-246, 295 КАС України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність державної установи «Центр пробації» щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 24 лютого 2022 року по 31 травня 2022 року включно у розмірі 30000 грн. за кожен місяць служби.

Зобов`язати державну установу «Центр пробації» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 24 лютого 2022 року по 31 травня 2022 року включно у розмірі 30 000 грн. за кожен місяць служби.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Державна установа Центр пробації, , адреса: вул. Юрія Іллєнка, 81, м. Київ, 04050.

Суддя Марина ХЛІМОНЕНКОВА