Справа № 199/8590/24
Суддя: ПОДОРЕЦЬ О. Б.
Дата ухвалення: 2024-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 199/8590/24
(2-а/199/68/24)
РІШЕННЯ

іменем України

17.12.2024 Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Подорець О.Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, в якому просив суд скасувати постанову №783 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210 КУпАП від 22.10.2024.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 від 22 жовтня 2024 року його, ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. за ч. 3 ст.210 КУпАП через те, що він в порушення Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які є додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022 (зі змінами), ч.10 ст.1, ст.39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не оновив свої військово-облікові данні через не став своєчасно на військовий облік в особливий період, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП.

Позивач не згоден з вищевказаною постановою по справі про адміністративне правопорушення і вважає її незаконною, та такою, яка підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю, з огляду на наступне.

До повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України у 2022 році позивач постійно проживав у місті Бердянськ Запорізької області. Через окупацію ворожими військами його рідного міста, він був вимушений виїхати з окупації та тимчасово переїхав проживати до міста Дніпра. Адресою реєстрації позивача залишається місто Бердянськ, що вбачається із довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 29 квітня 2022 року, тобто, він не змінював адресу реєстрації місця проживання, а тимчасово проживає у м. Дніпро до моменту деокупації його рідного міста, після чого планує повернутися проживати за місцем реєстрації.

Під час проживання у м. Бердянськ Запорізької області позивач перебував на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , який надалі було реорганізовано у ІНФОРМАЦІЯ_4 . Він і надалі перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 і відвідував його з 2019 по 2021 роки при зміні реєстрації місця проживання у межах міста та при отримані паспорта громадянина України для виїзду за кордон та обміні внутрішнього паспорта громадянина України.

Військовий квиток позивача залишився у місті Бердянськ.

Як вважає відповідач, ОСОБА_1 повинен був у семиденний термін з часу його фактичного переїзду на тимчасове проживання у м. Дніпро через окупацію рідного міста ворожими військами, встати на військовий облік в ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто семиденний термін відлічується від 29.04.2022, що зазначено датою у довідці про взяття на облік ВПО.

На той час, тобто у квітні 2022 року, не існувало диспозиції та санкції, передбаченої ч. 3 ст. 210 КУпАП, за порушення якої настає відповідальність та стягується штраф у розмірі 17000 грн., а отже, притягнення позивача до адміністративної відповідальності є незаконним, про що 21.10.2024 він вказував при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ІНФОРМАЦІЯ_1 та усно наголосив про надання можливості залучення адвоката під час розгляду справи, який мав відбутися 22.10.2024, але всі його доводи були проігноровані та йому було сказано, що якщо він з чимось не погоджується, то може скаржитися до суду.

22.10.2024 ОСОБА_1 забрав постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності без процесуального розгляду адміністративної справи як такої.

У зв`язку з вищевикладеним, оскільки всупереч встановленому законом порядку розгляду справ про притягнення особи до адміністративної відповідальності, позивача було незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності без сповіщення його за три доби про місце і час розгляду справи, з порушенням його права на захист та прав, передбачених ст.268 КУпАП, без проведення розгляду справи як такого, позивач просив суд задовольнити позовну заяву, скасувати постанову № 783 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП від 22.10.2024 та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

02.12.2024 представником відповідача Носенко В.О. через систему «Електронний суд» надано до суду відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, як необґрунтованого. Зокрема, зазначив, що твердження позивача, викладені в позовній заяві, є хибними і суперечать вимогам нормативно-правових актів, що діяли протягом вчинюваної позивачем поведінки, протиправність якої ним оскаржується у позовній заяві. Так, відповідно до зазначеної вище та долученої позивачем роздруківки скріншоту з мобільного додатку «Дія» - довідки про взяття на облік як ВПО, виданої Лівобережним УСЗН 29.04.2022, його фактичним місцем проживання/перебування є АДРЕСА_1 .

На дату взяття ОСОБА_1 на облік як ВПО (29.04.2022), організація та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, виконавчими органами сільських, селищних, міських рад та виконавчими апаратами районних, обласних рад, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, військовими частинами, підприємствами, установами, організаціями та закладами освіти незалежно від їх підпорядкування та форми власності, здійснювалась згідно з Порядком організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України 07.12.2016 № 921. Правила військового обліку призовників і військовозобов`язаних визначені у додатку 1 до Порядку № 921.

Законодавством України, що було чинне на дату взяття Позивача на облік як ВПО, чітко був встановлений обов`язок військовозобов`язаного стати на військовий облік в семиденний строк у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за новим місцем проживання після прибуття до цього місця.

Зазначений обов`язок Позивач не виконав.

Також представник відповідача у відзиві зазначив, що є помилковим твердження позивача щодо незаконності його притягнення до відповідальності за ч. 3 ст.210 КУпАП через те, що на момент взяття його на облік як ВПО і невиконання ним обов`язку щодо постановки на військовий облік за фактичним місцем проживання диспозиції і санкції цієї статті не існувало і вона набрала чинності лише 19.05.2024, оскільки до 19.05.2024 відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, в тому числі за не своєчасну постановку на військовий облік і не перебування на військовому обліку в РТЦК та СП за місцем проживання, вчинене в особливий період, була передбачена ч. 2 ст. 210 КУпАП. Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію № 3696-ІХ від 09.05.2024, що набрав чинності 19.05.2024, статтю 210 КУпАП було викладено в новій редакції, якою кваліфікація порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, вчинених в особливий період, віднесена до частини 3 цієї статті.

Враховуючи те, що позивачем було вчинено триваюче правопорушення, яке було виявлено 21.10.2024 під час його перебування в ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення та винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, воно підлягало кваліфікації саме за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 21.10.2024 уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 було складено протокол №783 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 через те, що він в порушення Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які є додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022 (зі змінами), ч.10 ст.1, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (зі змінами), ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (зі змінами) не став своєчасно на військовий облік в особливий період, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.

22.10.2024 постановою №783 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 громадянина ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000 грн.

Відповідно до вказаної постанови громадянин ОСОБА_1 в порушення Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які є додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022 (зі змінами), ч.10 ст.1, ст.39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не оновив свої військово-облікові данні через не став своєчасно на військовий облік в особливий період, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210 КУпАП. Дії громадянина ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.3 ст.210 КУпАП, як порушення військовозобов`язаним правил військового обліку, яке вчинено в особливий період. Вказані обставини зафіксовані протоколом про адміністративне правопорушення від 21.10.2024 з доказами правопорушення, поясненнями особи, яку притягують до адміністративної відповідальності, за ознаками ч.3 ст. 210 КУпАП.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (стаття 10 КУпАП).

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (стаття 7 КУпАП).

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Згідно з Указом Президента України №65/2022 від 24.02.2022 оголошено проведення загальної мобілізації.

Так, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Правила військового обліку встановлені Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядком організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженим постановами Кабінету Міністрів України №921 від 07.12.2016 та від 30.12.2022 № 1487.

За змістом цих нормативно-правових актів, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави та ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення особовим складом у мирний час та в особливий період.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України: на військовий облік призовників (крім Служби безпеки України, розвідувальних органів України) віком до 25 років, в тому числі, які є призовниками, що прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України: на військовий облік військовозобов`язаних, в тому числі, військовозобов`язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання.

Частиною 3 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» передбачено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти після прибуття до нового місця проживання зобов`язані в семиденний строк стати на військовий облік.

Відповідно до п. 25 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №921 від 07.12.2016 (який діяв станом на 29.04.2022) призовники і військовозобов`язані, які прибули до нового місця проживання в адміністративно-територіальну одиницю, де відсутні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, для взяття на військовий облік у семиденний строк особисто прибувають із військово-обліковими документами у районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, який організовує та веде військовий облік призовників і військовозобов`язаних на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Згідно абзаців 1-2 п. 56 цього Порядку, районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки: організовують та ведуть військовий облік на відповідній території; здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників і військовозобов`язаних у випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до п. 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних, які є додатком №1 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №921 від 07.12.2016 (який діяв станом на 29.04.2022), призовники і військовозобов`язані повинні: перебувати на військовому обліку за місцем проживання у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ), за місцем роботи (навчання) на підприємствах, в установах, організаціях, виконавчих органах сільських, селищних та міських рад, а також у разі тимчасового вибуття за межі України за місцем консульського обліку в дипломатичних установах України (абзац 2); особисто у семиденний строк прибувати до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (органів СБУ) з паспортом громадянина України і військово-обліковими документами для зняття з військового обліку в разі вибуття в іншу місцевість до нового місця проживання, у службові відрядження, на навчання, у відпустку чи на лікування (строком понад три місяці за межі України), у разі зміни місця проживання в межах міста з переїздом на територію іншого адміністративного району (абзац 7).

Приписами ч. 1ст. 210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Частиною 3 статті 210 КУпАП (в редакції чинній на момент складення оскаржуваної постанови) передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) згідно ст.235 КУпАП розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Стаття 58 Конституції України встановлює, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акту.

У своєму рішенні від 09.02.1999 № 1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що за закріпленим у наведеній статті Конституції України принципом, дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, за загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до події, факту застосовується закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце.

Окрім того, Конституційний суд України в рішенні від 29.06.2010 № 17-рп/2010 зазначив, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Суд звертає увагу, що згідно зі ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Таким чином, для правильного вирішення даної справи необхідно встановити, які норми закону врегулювали відповідальність за порушення військового обліку на момент вчинення правопорушення, а не його виявлення, як помилково зазначає суд першої інстанції.

Так, адміністративне стягнення було накладено на позивача фактично за порушення правил військового обліку, а саме через те, що ОСОБА_1 не став на військовий облік протягом семи днів з 29.04.2022.

Суд приймає до уваги той факт, що на момент вчинення вказаного правопорушення статтею 210 КУпАП було передбачено притягнення до адміністративної відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку (ч.1, розмір штрафу від тридцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), а також повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період (ч.2, розмір штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

19.05.2024 набув чинності Закон України «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким ст. 210 КУпАП було доповнено частиною 3, якою передбачено адміністративну відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період (розмір штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

Отже, до 19.05.2024 норми ч. 3 ст. 210 КУпАП, за якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності, не існувало. В подальшому, було значно посилено адміністративну відповідальність за порушення правил військового обліку в особливий період.

Таким чином, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у жовтні 2024 року, відповідачем фактично застосовано норму закону, яка не підлягала застосуванню до спірних правовідносин, з огляду на приписи ст. 58 Конституції України та ст. 8 КУпАП.

При цьому, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Повноваження щодо кваліфікації адміністративного правопорушення та визначення розміру штрафу, є дискреційним повноваженням органу (посадової особи) територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності рішення, передбаченим у Кодексі адміністративного судочинства України критеріям, не може перебирати на себе вказані повноваження, оскільки суд контролює виключно дотримання норм чинного законодавства. Таким чином, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

Крім того, суд звертає увагу на те, що у протоколі №783 про адміністративне правопорушення від 21.10.2024 зазначено, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст.210-1 КУпАП, тоді як оскаржувана позивачем постанова №783 про адміністративне правопорушення від 22.10.2024, винесена вже за ч.3 ст.210 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, передбачена відповідальність особи за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в особливий період.

У той час ч. 3 ст. 210 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, а саме, за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Таким чином, при винесені оскаржуваної постанови відповідач вийшов за межі адміністративного правопорушення, зазначеного у протоколі №783 від 21.10.2024.

За змістом статті 286 КАСУ за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене оскаржувана постанова №783 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП від 22.10.2024 підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України витрати позивача по сплаті судового збору підлягають відшкодуванню йому за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст.ст. 6-9, 77, 90, 229, 241-246, 250, 251, 255, 262, 286, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 №783 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП від 22.10.2024 про притягнення громадянина Вольвач ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у сумі 17000,00 грн. скасувати.

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1211 (одна тисяча одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 17 грудня 2024 року.

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації АДРЕСА_2 .

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження АДРЕСА_3 .

Суддя О.Б.Подорець