Справа № 500/6293/24
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/6293/24

19 грудня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

за участю:

секретаря судового засідання Свидніцька В.О.

представника позивача адвокат Буць О.М.

представника відповідача Ковальова Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області (надалі, відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області від 16.12.2023 № 0-1918- UA0035010 на суму 181564,50 грн., від 26.03.2024 № 0-1918- UA0035010 на суму 187151,10 грн., від 20.06.2024 № 0-1918- UA0035010 на суму 1356,75 грн., від 20.06.2024 № 0-1918-UA0035010 на суму 18760,00 грн., від 20.06.2024 №0-1918-UA0035010 на суму 3108,80 грн.

Позов обґрунтований тим, що позивач вважає вказані податкові повідомлення - рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Позивач просить врахувати, що понад 10 років, у тому числі протягом 2022-2023 років позивач фактично здійснював (і здійснює до даного часу) підприємницьку діяльність, зокрема, вирощування свиней. Дана господарська діяльність здійснювалась виключно на території с. Курівці Тернопільського району, використовуючи нежитлові приміщення за адресами: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , які є комплексом будівель для вирощування свиней. Дані приміщення у вказаний період (і на даний час) не здавалися в оренду, лізинг, позичку та використовувалися безпосередньо у сільськогосподарській діяльності позивача. Усі ці приміщення перебувають на одній території і становлять комплекс будівель, призначених для відгодівлі (розведення) сільськогосподарських тварин. Просить врахувати, що дані приміщення належать позивачу, що підтверджується Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Таким чином, вважає, що нежитлові будівлі, які належать позивачу на праві власності, відповідно до правовстановлюючих документів і технічних паспортів за вимогами ДК 018-2000 відносяться до класу (код 1271) «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства». Усі вказані будівлі використовується безпосередньо позивачем у власній сільськогосподарській діяльності, як сільськогосподарським товаровиробником. Також, зауважує, що 14.02.2022 працівниками Зборівського управління Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо додержання ФОП ОСОБА_1 законодавства у сфері ветеринарної медицини, зокрема у свиногосподарстві у с. Курівці Зборівського р-ну Тернопільської, та за його результатами складено акт №02/27 від 14.02.2022. Вказане, на думку позивача, додатково підтверджує фактичне здійснення позивачем як сільськогосподарським товаровиробником діяльності з розведення свиней у зазначених об`єктах нерухомості в с. Курівці. На переконання позивача, важливою обставиною, якою підтверджуються доводи даного позову, є те, що відповідачем за попередні звітні періоди податкові зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки позивачу не нараховувались. При цьому, підстави для звільнення зазначених вище будівель від оподаткування, які існували до 2022 року, продовжували існувати і у 2022 та 2023 роках. Враховуючи зазначене, позивач вважає, що у спірному випадку нежитлові будівлі, яка належать позивачу на праві власності, не є об`єктом оподаткування, відповідно до пункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Ухвалою суду від 22.10.2024 позовну заяву залишено без руху, та у встановлений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Ухвалою суду від 28.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 14.11.2024 о 10:00 год.

Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову повністю. Просить врахувати, що позивачем не було надано жодного документу на підтвердження того, що на момент формування спірних податкових повідомлень-рішень він здійснював господарську діяльність із відповідним кодом ВЕД у розумінні норм Податкового кодексу України, внаслідок чого був би звільнений від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; документального підтвердження використання об`єкта нерухомості, за який нараховано податок у господарській діяльності. Крім цього, зауважує, що позивачем не надано суду доказів фактичного виконання робіт з придбання, відгодівлі, розведення свиней, придбання та/або заготівля кормів та використання об`єктів нерухомого майна, розміщених за адресою Тернопільська обл.. Тернопільський р-н, с. Курівці, вул., Загороди, буд; 37; за адресою: АДРЕСА_2 ; за адресою: АДРЕСА_4 ; за адресою: АДРЕСА_3 , за їх цільовим призначенням у межах власної сільськогосподарської діяльності позивача з розведення свиней. До того ж, вказує, що у разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за своєю податковою адресою платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Зауважує, що попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним). Звернув вагу суду на тому, що позивач не звертався до ГУ ДПС у Тернопільській області із відповідною заявою та не надавав відповідні документи для можливості перерахунку сум податкових зобов`язань позивача в силу обставин, наведених у позові. А відтак контролюючий орган не володіє інформацією про такі обставини.

14.11.2024 у відкритому судовому засіданні у підготовчому провадженні оголошено перерву до 21.11.2024 о 10:00 год.

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якому підтримав позовні вимоги, просить позов задовольнити повністю. Позивач вважає, що ним підтверджено здійснення відповідного виду господарської діяльності, товарного виробництва с/г продукції та використання об`єктів нерухомості у господарській діяльності, відповідно, вищевказані нежитлові будівлі відповідно до п.п. "ж" п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України не є об`єктом оподаткування податком на майно, відмінне від земельної ділянки. Також, просить врахувати, що звільняється від оподаткування об`єкт нежитлової нерухомості, який призначений для безпосереднього використання у сільськогосподарській діяльності, а не який безпосередньо використовується у сільськогосподарській діяльності. Вважає, що законодавець не пов`язує належність об`єктів нерухомого майна до таких, що не є об`єктами оподаткування з їх безпосереднім використання у своїй діяльності.

21.11.2024 у відкритому судовому засіданні у підготовчому провадженні оголошено перерву до 29.11.2024 о 10:00 год.

29.11.2024 у відкритому судовому засіданні у підготовчому провадженні оголошено перерву до 09.12.2024 о 10:00 год.

Представник відповідача подав до суду заперечення, в яких заперечив проти позовних вимог, просить відмовити у задоволенні позову. Додатково зауважив, що до матеріалів справи позивачем долучено копії окремих господарських документів, однак, з вказаних доказів неможливо встановити, що позивачем використано приміщення, за які нараховано податкові зобов`язання для ведення сільськогосподарської діяльності, чи що така діяльність здійснюється саме у вказаних будівлях нерухомості. Вважає, що навіть факт реєстрації с/г потужностей за адресою спірного об`єкту нерухомого майна, отримання дозвільних документів, тощо за відсутності будь-яких доказів з товарного виробництва позивачем с/г продукції, не впливає на можливість застосування пільги, визначеної підпунктом «ж» пп.266.2.2 пункту 266.2 ст.266 ПК України, позаяк факт ведення товарної сільськогосподарської діяльності з використанням об`єктів нерухомого майна розміщених за їх цільовим призначенням не доведений.

09.12.2024 у відкритому судовому засіданні у підготовчому провадженні постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 16.12.2024 о 10:00 год.

16.12.2024 у відкритому судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з мотивів, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив.

Представник відповідача у відкритому судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити у задоволенні позову повністю з мотивів, наведених у відзиві на позов, запереченнях.

Як встановлено судом, позивач зареєстрований як фізична особа - підприємець, основним видом підприємницької діяльності є код ВЕД 01.46 "Розведення свиней".

Відповідно до даних інформаційно - комунікаційної системи ДПС України (ІКС "Податковий блок"), інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у власності гр. ОСОБА_1 перебуває нежитлова нерухомість площею 5586,60 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; нерухоме майно (інші будівлі), площею 40,50 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; нерухоме майно (нежитлове приміщення), площею 560 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ; нерухоме майно (нежитлове приміщення), площею 92,80 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Головним управлінням ДПС у Тернопільській області прийняті податкові повідомлення - рішення, якими визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості:

- від 16.12.2023 №0-1918-UA0035010 яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за податковий період 2022 рік на суму 181564,5 грн. за нерухоме майно (нежитлова будівля), площею 5586,60 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- від 26.03.2024 №0-1918-UA0035010, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за податковий період 2023 рік на суму 187151,10 грн. за нерухоме майно (нежитлова будівля), площею 5586,60 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- від 20.06.2024 №0-1918-UA0035010, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за податковий період 2023 рік на суму 1356,75 грн. за нерухоме майно (інші будівлі), площею 40,50 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- від 20.06.2024 №0-1918-UA0035010, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за податковий період 2023 рік на суму 18760,00 грн. за нерухоме майно (нежитлове приміщення), площею 560 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ;

- від 20.06.2024 №0-1918-UA0035010, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за податковий період 2023 рік на суму 3108,80 грн. за нерухоме майно (нежитлове приміщення), площею 92,80 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями - рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Згідно пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний: сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, врегульовано приписами ст. 266 Податкового кодексу України.

Згідно з положеннями підпунктів 266.1.1, 266.2.1, 266.3.1, 266.3.2 статті 266 ПК України, платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України встановлено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно з підпунктом 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

За змістом підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (підпункт 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України).

За приписами статті 30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підпунктом «ж» 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України визначено, що не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі" (код 1271) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що споруда (будівля) не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за наявності сукупності умов:

- така нежитлова будівля віднесена до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі" (код 1271) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023;

- власником такої будівлі (юридична та фізична особа) є сільськогосподарський товаровиробник;

- така нежитлова будівля не здається її власником в оренду, лізинг, позичку.

Водночас, встановлення законодавцем певних податкових пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як в даному випадку підпункт «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, за своєю сутністю спрямоване на збалансування суспільних відносин у сфері справляння податків та мало на меті створити умови для стимулювання та зменшення податкового навантаження на тих платників податків фізичних та юридичних осіб, які є власниками певних об`єктів нерухомості, що використовуються за функціональним призначенням, тобто для сільськогосподарського призначення.

Суд вважає, що такий підхід у розумінні норми, про яку йдеться, випливає з того, що функціональне призначення об`єкта, який звільняється від оподаткування, яким є предмет - будівлі сільськогосподарського призначення (вид нежитлової нерухомості), є фактично визначальною родовою ознакою, оскільки не є об`єктом оподаткування саме будівлі сільськогосподарського призначення, тобто будівлі, які використовуються для сільського господарства.

Тобто ключовим питанням в цій справі є встановлення факту функціонального використання будівлі (ремонтної майстерні) в сільськогосподарській діяльності позивача.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 21.05.2024 у справі №600/5153/23-а.

Крім цього, відповідно до підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Верховний Суд в постанові від 04 березня 2021 року у справі № 500/2782/18, аналізуючи положення підпункту «ж» 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України в частині визначення «сільськогосподарський товаровиробник», зазначив, що це поняття, яке міститься у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, застосовується для цілей глави розділу ХІV цього Кодексу «Спрощена система оподаткування, облік та звітність», тоді як в даному випадку йдеться про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (розділ ХІІ «Податок на майно»).

Відповідно до пунктів 5.2, 5.3 статті 5 ПК України у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу. Інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Так, поняття «сільськогосподарський товаровиробник» також міститься у статті 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років» від 18 січня 2001 року №2238-III, під яким законодавець визначає фізичну або юридичну особу, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

З метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, законодавцем вживається також поняття «виробники сільськогосподарської продукції».

Так, згідно зі статтею 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис»:

виробники сільськогосподарської продукції - це юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Наведені вище поняття «сільськогосподарський товаровиробник» не суперечать його визначенню у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, яке, до того ж, має чітко обмежену сферу застосування. Як наслідок, для інших випадків мають бути застосовані субсидіарно норми інших законів у відповідності до положень пункту 5.3 статті 5 ПК України.

Відтак, з наведеного висновується, що сільськогосподарським товаровиробником можуть бути як юридичні особи, так і фізичні особи-підприємці та фізичні особи.

Разом з тим, у спірному випадку позивачем не подано та судом не здобуто доказів, на підтвердження того, що на момент формування спірних податкових повідомлень-рішень позивач здійснював господарську діяльність із відповідним кодом ВЕД у розумінні норм Податкового кодексу України, внаслідок чого був би звільнений від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Зокрема, у цьому контексті суд погоджується з доводами представника відповідача, що у спірному випадку позивачем не надано суду доказів фактичного виконання робіт з придбання, відгодівлі, розведення свиней, придбання та/або заготівля кормів та використання об`єктів нерухомого майна, розміщених за адресою Тернопільська обл.. Тернопільський р-н, с. Курівці, вул., Загороди, буд; 37; за адресою: Тернопільська обл.. Тернопільський р-н, с.Курівці, вул., Загороди, буд; 37/1; за адресою: АДРЕСА_4 ; за адресою: АДРЕСА_3 , за їх цільовим призначенням у межах власної сільськогосподарської діяльності позивача з розведення свиней.

На думку суду, сам факт реєстрації позивача фізичною особою-підприємцем, який може використовувати нежитлову нерухомість для ведення сільськогосподарської діяльності, за діючого правового регулювання, не впливає на можливість застосування пільги, визначеної підпунктом «ж» пп.266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Суд також вважає, що факт реєстрації сільськогосподарських потужностей за адресою спірного об`єкту нерухомого майна, отримання дозвільних документів, тощо за відсутності будь-яких доказів з товарного виробництва позивачем сільськогосподарської продукції (зокрема: відгодівлі тварин; їх утримання в продовж певного строку; заготівлі, придбанні, доставки, складуванню та зберіганню кормів, використання трудових та виробничих ресурсів), не впливає на можливість застосування пільги, визначеної підпунктом «ж» пп.266.2.2 пункту 266.2 ст.266 ПК України, так як у такому випадку необхідною умовою є здійснення товарної сільськогосподарської діяльності з використанням об`єктів нерухомого майна за їх цільовим призначенням, чого у спірному випадку позивачем не доведено.

Вирішуючи даний спір по суті, суд також враховує, що у контексті п.266.7.3 ПК України, платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

Доказів звернення до відповідача із відповідною заявою та документами щодо можливості здійснення перерахунку сум податкових зобов`язань судом не здобуто та учасниками справи суду не подано.

Стосовно доводів позивача про те, що ОСОБА_1 неодноразово звертався до контролюючого органу про неправомірність нарахування спірних податкових зобов`язань та надавав відповідні підтверджуючі документи, суд зазначає, що матеріали даної адміністративної справи містять докази вчинення позивачем таких дій вже після прийняття контролюючим органом спірних податкових повідомлень - рішень (16.12.2023, 26.03.2024, 20.06.2024) та звернення до суду з даним адміністративним позовом (17.10.2024).

Вирішуючи спір по суті суд критично ставиться до довідки старости села Курівці №238 від 17.10.2024, з якої слідує, що ФОП ОСОБА_1 займається розведенням свиней протягом 2022. 2023. 2024 в приміщеннях за адресою АДРЕСА_1 . 37/1. 41.42 та не приймає її до уваги, оскільки, на думку суду, відповідно до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до компетенції старости села не входить здійснення контролю за використанням фізичними особами належних їм на праві приватної власності об`єктів нерухомості.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ, сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також, п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

То ж, залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 1статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що у задоволенні даного позову слід відмовити повністю.

Оскільки суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено та підписано 19 грудня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_5 РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, Тернопільський р-н, Тернопільська обл.,46003 );

Головуюча суддя Дерех Н.В.