Справа № 160/27951/24
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2024-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Калугіної Н.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, -
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ № 1016 о/с від 20 вересня 2024 року яким ОСОБА_1 , майора поліції, старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції № 2 Дніпровського районного управління поліції, було звільнено за пунктом 6 частини 1 статті 77 ЗУ «Про Національну поліцію» у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до дисциплінарного статуту Національної поліції України;
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо відмови у розгляді рапорту від 12.08.2024 року про звільнення з посади старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції № 2 Дніпровського районного управління поліції за власним бажанням та зобов`язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області розглянути даний рапорт поданий 12 серпня 2024 року у встановленому Законом порядку.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вважає, що його безпідставно звільнено 20.09.2024 зі служби у органах Національної поліції, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, оскільки, 12.08.2024 ним подано рапорт про звільнення, який не розглянутий протягом тривалого часу, що призвело до порушення його трудових прав.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.10.2024 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи, встановлено учасникам справи строк для подання заяв по суті справи, витребувано у відповідача засвідчені належним чином копії всіх матеріалів, що покладені в основу прийняття оскаржуваного наказу, зокрема, але не виключно, копію наказу №809 о/с від 07.08.2024, доповідної записки від 06.08.2024 за №20/6047, та докази ознайомлення позивача із вказаними документами; копію відповіді за результатами розгляду рапорту позивача від 12.08.2024 та докази ознайомлення позивача з такою відповіддю; всі матеріали службового розслідування разом із наказом №1827 від 26.08.2024; копію наказу №1773к від 16.09.2024.
Згідно наданого ГУ НП у Дніпропетровській області відзиву, відповідач позовні вимоги не визнає, просить відмовити у їх задоволенні. У відзиві зазначає, що позивач будучи обізнаним із наказом начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 07.08.2024 № 809 о/с, яким його переведено для подальшого проходження служби (в інтересах служби), з 09.08.2024 на посаду старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції № 2 Дніпровського районного управління поліції, 10.08.2024 на нове місце служби не вийшов. За даним фактом проведено службове розслідування, яким встановлено відсутність поважних причин для невиходу на службу позивачем 10.08.2024. Наказом ГУНП від 16.09.2024 № 1773к позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби в поліції, тоді як наказом ГУНП від 20.09.2024 № 1016 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) з 21.09.2024. Щодо доводів про несвоєчасний розгляд рапорту від 12.08.2024 про звільнення, відповідач зазначив, відповідь на рапорт позивача від 12.08.2024 надіслана позивачу 23.08.2024 поштовим зв`язком на адресу, яку він зазначив в рапорті. Під час прийняття наказу від 20.09.2024 №1016 о/с та розгляді рапорту позивача від 12.08.2024, відповідач вважає, що діяв в межах повноважень та на підставі та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
03.12.2024 клопотанням про долучення доказів, позивач просить долучити до матеріалів справи копії адвокатського запиту від 24.09.2024 року в інтересах позивача до Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня № 9» та відповіді від 25.10.2024 року Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня № 9» на адвокатський запит.
Правом на надання відповіді на відзив позивач не скористався.
З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
Згідно послужного списку, ОСОБА_1 проходив службу у органах Міністерства внутрішній справ з 2005 року та останнім часом майор поліції ОСОБА_1 перебував на посаді старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Кам`янського районного управління поліції.
Наказом ГУ НП в Дніпропетровській області від 07.08.2024 №809 о/с, відповідно до абзацу 2 пункту 2 частини 1 та частини 8 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію», майор поліції ОСОБА_1 переведений для подальшого проходження служби (в інтересах служби), з 09.08.2024 на посаду старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції № 2 Дніпровського районного управління поліції, на підставі подання від 07 серпня 2024 року.
Вказані обставини щодо доведення до відома ОСОБА_1 вимог наказу ГУНП від 07.08.2024 № 809 о/с підтверджуються позивачем у позові, визнаються сторонами та не є спірними у даних правовідносинах.
10.08.2024 позивач на нове місце служби не вийшов, про що також не заперечується сторонами спору.
10.08.2024 інспектором СКЗ Дніпровського РУП ГУНП капітаном поліції Шерстюк А.О., яка закріплена за кадровими питаннями у ВП № 2 Дніпровського РУП ГУНП, було здійснено телефонний дзвінок позивачу та в ході спілкування майор поліції ОСОБА_1 повідомив, що у зв`язку з поганим самопочуттям він звернувся до сімейного лікаря, який відкрив йому лікарняний, та на службу він не вийде.
12.08.2024 позивачем подано рапорт на звільнення за власним бажанням, який надісланий позивачем поштовим зв`язком та за допомогою телефонних меседжерів уповноваженій особі відповідача. Вказаний рапорт надійшов до ГУНП 21.08.2024 також і засобами поштового зв`язку.
19.08.2024 капітаном поліції ОСОБА_5 знову було здійснено телефонний дзвінок майору поліції ОСОБА_1 , на який останній відповів та повідомив, що на лікарняному він перебував лише 10.08.2024 та 12.08.2024 направив до ГУНП рекомендованим листом рапорт про звільнення. Також майор поліції ОСОБА_1 зазначив, що на службу більше не вийде та сьогодні, тобто 19.08.2024, їде до міста Львів на постійне місце мешкання, про що зазначив у своєму рапорті на звільнення.
Про зазначені обставини сторони також заперечують.
Наказом ГУНП від 26.08.2024 № 1827 призначено проведення службового розслідування за фактом можливого порушення позивачем службової дисципліни, що виразилось у невиході на службу з 10.08.2024, та керівництвом ВП № 2 Дніпровського РУП ГУНП в частині неналежного контролю за дотриманням підлеглим службової дисципліни.
За допомогою меседжера «WhatsApp» позивача повідомлено про право на подання пояснень, проте таким правом позивач не користався.
Згідно висновку службового розслідування, затвердженого керівником ГУНП в Дніпропетровській області 09.09.2024, факти порушення службової дисципліни старшим оперуповноваженим СКП ВП № 2 Дніпровського РУП ГУНП майором поліції ОСОБА_1 , що виразилось у невиході на службу з 10.08.2024, та керівництвом ВП №2 Дніпровського РУП ГУНП в частині неналежного контролю за дотриманням підлеглим службової дисципліни, визнано такими, що знайшли своє підтвердження. У діях старшого оперуповноваженого СКП ВП №2 Дніпровського РУП ГУНП майора поліції ОСОБА_1 , заступника начальника відділення поліції - начальника СКП ВП №2 Дніпровського РУП ГУНП майора поліції ОСОБА_6 , т.в.о. начальника ВП №2 Дніпровського РУП ГУНІ підполковника поліції ОСОБА_7 , дисциплінарний проступок вважати встановленим.
Запропоновано за порушення службової дисципліни, недотримання вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 8 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №337-VIII, Внутрішнього розпорядку дня поліцейських, державних службовців та працівників управлінь, відділів, секторів апарату ГУНП та інших його структурних, відокремлених підрозділів, затвердженого наказом ГУНП від 30.09.2016 №2786, наказу Національної поліції України від 09.08.2022 № 568 «Про деякі питання посиленого варіанту службової діяльності на період дії на території України воєнного стану», Присяги працівника поліції, що виразилось у відсутності на службі без поважних причин з 10.08.2024 по 09.09.2024 в умовах воєнного стану, тобто вчиненні дій, які не сумісні з вимогами, що пред?являються до професійних та моральних якостей поліцейського, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, застосувати до старшого оперуповноваженого СКП ВП № 2 Дніпровського РУП ГУНП майора поліції ОСОБА_1 (0114031) дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.
Наказом ГУ НП в Дніпропетровській області від 16.09.2024 № 1773к, позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби в поліції, за порушення службової дисципліни, недотримання вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 8 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №337-VIII, Внутрішнього розпорядку дня поліцейських, державних службовців та працівників управлінь, відділів, секторів апарату ГУНП та інших його структурних, відокремлених підрозділів, затвердженого наказом ГУНП від 30.09.2016 №2786, наказу Національної поліції України від 09.08.2022 № 568 «Про деякі питання посиленого варіанту службової діяльності на період дії на території України воєнного стану», Присяги працівника поліції, що виразилось у відсутності на службі без поважних причин з 10.08.2024 по 09.09.2024 в умовах воєнного стану, тобто вчиненні дій, які не сумісні з вимогами, що пред?являються до професійних та моральних якостей поліцейського, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був вчинений.
Наказом ГУ НП в Дніпропетровській області від 20.09.2024 № 1016 о/с, позивача звільнено зі служби в поліції, на підставі пункту 6 частини 1 статті 77 з Законом України «Про Національну поліцію» (у зв?язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до дисциплінарного статуту Національної поліції України). Підстава: наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 16 вересня 2024 року N 1773 к.
Отже, не погоджуючись із звільненням у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи даний спір в межах підстав та предмету даного позову, суд виходить з такого.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію».
Статтею 3 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
За приписами частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Відповідно до частин першої, другої статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут), визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.
Частиною першою статті 1 Дисциплінарного статуту (тут і надалі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Відповідно до частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.
Із вказаних правових норм вбачається, що законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського у зв`язку із особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.
Згідно з частиною першою статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Частинами першою, другою, третьою статті 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Відповідно до частини першої - четвертої статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Відповідно до частини першої статті 19 Дисциплінарного статуту у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.
Як встановлено судом, наказом від 20.09.2024 позивача звільнено зі служби в поліції у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення.
Отже, рішенню про звільнення позивача передувала визначена законом процедура службового розслідування. Тобто це рішення приймалося лише після з`ясування усіх обставин та встановлення у діях позивача складу дисциплінарного проступку.
Разом з тим, не є спірними у даній справі підстави призначення службового розслідування, порядок його проведення та дотримання відповідачем вимог Закону під час процедури притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності на підставі висновків службового розслідування, відповідних доводів у позові не викладено. Натомість позивач вважає, що відповідачем допущено зволікання із розглядом його рапорту від 12.08.2024 про звільнення зі служби за власним бажанням, відповідно наказ від 20.09.2024 № 1016о/с він вважає протиправним.
Також докази оскарження позивачем наказу ГУ НП від 16.09.2024 №1773 к в матеріалах справи відсутні.
Відповідно абзацу 4 частини 2 статті 29 Дисциплінарного статуту НПУ, дисциплінарні проступки такі, як перебування поліцейського на службі у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння, а також залишення місця несення служби без поважних причин, не можуть бути віднесені до незначних дисциплінарних проступків.
При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що висновком службового розслідування дисциплінарною комісією встановлено вчинення позивачем дисциплінарного проступку такого як порушення службової дисципліни, що виразилось у відсутності на службі без поважних причин в умовах воєнного стану. Вказаний проступок підтверджується матеріалами службового розслідування, а саме поясненнями поліцейських, рапорт безпосереднього керівника про відсутність на службі, акт про відсутність на службі тощо.
Пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Відповідно до положень статті 91 Закону України «Про Національну поліцію» особливий характер служби в поліції містить такі спеціальні умови для певних категорій поліцейських: 1) службу у святкові та вихідні дні; 2) службу позмінно; 3) службу з нерівномірним графіком; 4) службу в нічний час.
Розподіл службового часу поліцейських визначається розпорядком дня, який затверджує керівник відповідного органу (закладу, установи) поліції.
Для поліцейських установлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями, а для курсантів (слухачів) вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які готують поліцейських, - шестиденний робочий тиждень з одним вихідним днем.
Наказом Національної поліції України від 09.08.2022 № 568 на період дії воєнного стану, введено посилений варіант службової діяльності поліції (додається до відзиву), зокрема у пункті 2 наказу установлено на період дії воєнного стану, для поліцейських ГУНП в Дніпропетровській області шестиденний робочий тиждень, скасувавши вихідний день суботу.
Суд також вважає за необхідне зазначити, що матеріалам справи не підтверджено перебування позивача 10.08.2024 на лікарняному, надана позивачем відповідь КНП Кам`янської міської ради «Міська лікарня №2» на адвокатський запит таких обставин також не встановлює, разом з тим, відвідування позивачем лікаря о 13-55 10.08.2024 через погане самопочуття та за відсутності отримання на це згоди у безпосереднього керівника не свідчить про поважність причин відсутності на службі 10.08.2024.
Таким чином, позивач 10.08.2024 року був відсутній на службі без поважних причин і не перебував при цьому на лікарняному. Відповідно, позивачем дійсно вчинено те діяння, за яке його притягнуто до дисциплінарної відповідальності.
Щодо доводів про відмову відповідача від розгляду рапорту позивача від 12.08.2024.
22.08.2024 майору поліції ОСОБА_1 була надана відповідь на його рапорт за підписом начальника УКЗ ГУНП підполковника поліції Герея І.С., в якій зазначено, що рапорт про звільнення за власним бажанням буде розглянутий відповідно до вимог, установлених пунктом 68 Положення № 114, яким передбачено, що особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника про прийняте ними рішення не пізніше як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт.
Вказана відповідь надіслана позивачу на його адресу поштовим зв`язком.
Тому, відсутні підстави вважати, що відповідач відмовився від розгляду рапорту позивача від 12.08.2024, оскільки позивачу у розумні строки надана відповідь на рапорт.
При цьому, суд наголошує, що позивача звільнено зі служби в поліції за відсутність на службі без поважних причин починаючи саме з 10.08.2024, тому доводи позивача про протиправну бездіяльність відповідача щодо нерозгляду рапорту від 12.08.2024, що стало підставою для його звільнення, є необгрунтованими.
Щодо накладення на позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення.
Судом вже зауважувалось, що позивачем наказ від 16.09.2024 не оскаржений.
Разом з тим, пунктом 1 розділу VІІ Порядку №893 також передбачено, що у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.
Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.
Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Отже, накладаючи на позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби, керівник ГУ НП діяв у спосіб та у межах повноважень наданих Законом.
Верховний Суд у своїй постанові від 21.09.2018 у справі №824/227/17-а зазначив, що «... Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.»
Отже, обрання виду стягнення є дискреційним повноваженням роботодавця, однак така дискреція має бути обґрунтованою.
Із змісту статті 29 Дисциплінарного статуту не вбачається заборони, у разі притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського, який не мав дисциплінарного стягнення, неможливості застосування такого дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби.
При цьому, конкретний вид дисциплінарного стягнення обирається за результатами з`ясування обставин проступку та одержання письмових пояснень від особи, яка його вчинила, залежно від ступеню вини та тяжкості проступку.
З огляду на викладене, суд вважає, що виходячи з встановлених обставин цієї справи, відповідачем було дотримано вимог щодо відповідності оскаржуваного наказу критеріям статті 2 КАС України, адже згідно зібраних у справі доказів вбачається, що під час прийняття оскаржуваних наказів керівником було у повній мірі враховано характер і тяжкість вчиненого порушення, службову характеристику позивача та наявність/відсутність обставин, які обтяжують і пом`якшують відповідальність, зокрема вчинення позивачем дисциплінарного проступку, який не має ознак незначного, та сформовано об`єктивний висновок про необхідність застосування до позивача дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби в поліції.
Враховуючи наведене, з урахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання протиправним та скасування наказу від 20.09.2024 № 1016 о/с, до того ж судом не встановлено протиправної бездіяльності відповідача під час розгляду рапорту позивача від 12.08.2024, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
Згідно з частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (частина 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Враховуючи сукупність викладених обставин, системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши наявні докази у їх сукупності при безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, за результатами з`ясування обставини у справі та їх правової оцінки, суд дійшов висновку про відсутність правових та фактичних підстав для задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 241, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд-
Відмовити у задоволенні адміністративного позову.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 20.12.2024 року.

Суддя Н.Є. Калугіна