Справа № 120/7625/23
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2024-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/7625/23

Головуючий у 1-й інстанції: Альчук М.П.

Суддя-доповідач: Шидловський В.Б.

18 грудня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Курка О. П. Боровицького О. А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовано протиправною бездіяльністю відповідача щодо не виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 грн на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії на території Чернігівської та Сумської областей за відповідні періоди з 01.08.2022 року по 31.12.2022 року.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2024 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 в повному обсязі додаткової винагороди, встановленої п.1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської і Сумської областей за період з 01.08.2022 по 31.08.2022, з 01.09.2022 по 30.09.2022 року, з 01.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022, у розрахунку до 100000 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 01.08.2022 по 31.08.2022, з 01.09.2022 по 30.09.2022 року, з 01.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022, з розрахунку до 100000 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах з врахуванням проведених виплат за цей період.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02.08.2024 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 №392-АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168" передбачає активні дії одного суб`єкта владних повноважень - органу Держприкордонслужби, у складі якого направлені у службові відрядження військовослужбовці приймають участь у бойових діях або заходах, по направленню у встановлені терміни до іншого суб`єкта владних повноважень - органу Держприкордонслужби, в якому вказані відряджені військовослужбовці проходять службу і перебувають на фінансовому забезпеченні, документу визначеної форми - списки у формі, передбаченій додатком 2 до Наказу № 392-АГ, якою має бути підтверджено факт участі відряджених військовослужбовців у вказаних заходах.

Відповідач вказує, що за період перебування у службовому відрядженні позивача у Військовій частині НОМЕР_2 саме вона мала б щомісячно до 5 числа повідомляти Військову частину НОМЕР_1 про безпосередню участь позивача у бойових діях або заходах за попередній місяць виключно у формі, передбаченій додатком 2 до Наказу № 392-АГ. Крім того, апелянт звертає увагу, що з урахуванням того факту, що в ІНФОРМАЦІЯ_2 ВПС (тип С), тобто підрозділу в якому безпосередньо проходив службу позивач, відсутні дані в Розділі ІІ "Облік ведення бойових дій" відносно позивача за період з 01.08.2022 по 30.11.2022 та визначенням пунктом 4 Наказу №392-АГ того, що "підтвердження безпосередньої участі, здійснюється на підставі сукупності наявної інформації у документах", серед яких Журнали СБД", можна прийти до висновку що відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача, оскільки обов`язок у відповідача з виплати позивачеві суми додаткової винагороди виникає лише в разі отримання належного підтвердження факту участі останнього безпосередньо у виконанні бойових завдань, або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони. При цьому перебування позивача у службовому відрядженні зазначених фактів не доводить.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу, що в силу вимог ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що наказом начальника НОМЕР_3 прикордонного загону № 7-вв від 09.04.2022 позивача направлено у службове відрядження до НОМЕР_4 прикордонного загону, який перебуває в оперативному угрупуванні військ " ІНФОРМАЦІЯ_3 ", з 09.04.2022 року, з метою прийняття участі у заходах.

Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_2 від 02.03.2023 № 4987 полковник ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської та Сумської областей з 01.08.2022 по 31.08.2022, з 01.09.2022 по 30.09.2022 року, з 01.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022. Підстава: бойове розпорядження Адміністрації ДПС України від 02.04.2022 № 56 гриф.

Позивачу, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 грн, починаючи з періоду за квітень місяць.

Водночас, позивач вважаючи, що має право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії звернувся із цим позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що факт прийняття позивачем участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування на території Сумської та Чернігівської областей у період здійснення зазначених заходів підтверджується належним, допустимим й достатніми доказом, який відповідачем під час розгляду справи не спростовано, а відтак позивач має право на отримання збільшеної виплати додаткової винагороди до 100 000 грн. відповідно до Постанови №168 за спірний період. Крім того, позивач не може нести тягар негативних наслідків від неправомірної бездіяльності суб`єктів владних повноважень і що недотримання органами Держприкордонслужби вимог законодавства в частині складення усіх необхідних документів та обміну інформацією щодо участі військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії не може бути підставою для відмови у виплаті спірної винагороди.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

За змістом частин 1-3 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Положеннями статті 3 Закону № 2232-XII передбачено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

28.02.2022 на виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію" Кабінетом Міністрів України прийнята постанова №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

Пункт 1 постанови КМУ №168 передбачає, що військовослужбовцям Державної прикордонної служби виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Із 18.10.2022 редакція цього пункту постанови КМУ №168 діяла у редакції, яка додатково передбачила, що виплата вказаної додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Обов`язкові умови виплати передбаченої виплатою додаткової винагороди військовослужбовцями Держприкордонслужби у розмірі до 100 000 грн:

- період дії воєнного стану;

- безпосередня участь у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів;

- наявність наказу командира.

З метою виконання вимог Постанови №168 та з метою врегулювання виплат військовослужбовцям Державної прикордонної служби України Адміністрацією Державної прикордонної служби України видано накази від 30.07.2022 №392/0/81-22-АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168" (далі - Наказ №392-АГ) та від 09.12.2022 №628/0/81-22-АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168» (далі - Наказ №628-АГ), яким скасовано дію Наказу №392-АГ.

Згідно пункту 1 Наказу №392-АГ військовослужбовцям, крім випадків, передбачених цим наказом, які проходять військову службу в Адміністрації Державної прикордонної служби України, регіональних управліннях, органах охорони державного кордону, загонах морської охорони (у тому числі строкову), навчальних закладах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення (далі органи Держприкордонслужби) з дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби (у зв`язку із звільненням з військової служби) на період дії воєнного стану щомісячно здійснюється виплата додаткової винагороди в розмірі до 30 тисяч гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання відповідно до законодавства України обов`язків військової служби. Додаткова винагорода збільшується до 100 тисяч гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.

Відповідно до пункту 4 Наказу №392-АГ підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, здійснюється на підставі сукупності наявної інформації у таких документах: 1) бойового наказу (бойового розпорядження); 2) журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційно-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); 3) рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.

Положеннями п.5 Наказу №392-АГ передбачено, що для військовослужбовців, відряджених до органів військового управління Держприкордонслужби, окрім документів, зазначених у пункті 4 цього наказу, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, додатково підтверджується довідкою за формою, наведеною у додатку 1 до цього наказу, що видається начальником органу Держприкордонслужби, який веде (вів) бойові дії та, до якого для виконання і завдань відряджені військовослужбовці, із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі. Для військовослужбовців Держприкордонслужби, які відряджені до органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, у підпорядкування яких вони передані, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, підтверджується довідкою, виданою керівником відповідного органу військового управління, з відображенням у ній термінів безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця. У довідках, передбачених цим пунктом, обов`язково мають зазначатися відомості про підтверджуючі документи, передбачені пунктом 4 цього наказу.

За приписами п.11 Наказу №392-АГ склад органів і підрозділів Держприкордонслужби, які беруть (брали) участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій, визначаються щомісячно наказом Адміністрації Держприкордонслужби відповідно до рішень (наказів, директив, розпоряджень) Головнокомандувача Збройних Сил України. Інформація про військовослужбовців, відряджених з інших органів та підрозділів Держприкордонслужби, дні їх безпосередньої участі у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, подаються начальниками органів Держприкордонслужби (органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, до 5 числа щомісячно (у поточному місяці за попередній) в органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу, за формою, наведеною у додатку 2 до цього наказу.

Виплата військовослужбовцям додаткової винагороди здійснюється щомісяця (у поточному місяці за попередній) на підставі наказів начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - на підставі наказів вищих начальників (командирів). До наказу про виплату додаткової винагороди, виходячи з розміру до 100 тисяч гривень на місяць, в обов`язковому порядку додаються узагальнені дані, отримані з документів, передбачених пунктами 4-6 цього наказу (пункт 12 Наказу №392-АГ).

Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо відсутності правових підстав для виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн за спірний період, колегія суддів зважає на таке.

Так, в матеріалах справи міститься довідка Військової частини НОМЕР_2 від 02.03.2023 № 4987, згідно з якою позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської та Сумської областей з 01.08.2022 по 31.08.2022, з 01.09.2022 по 30.09.2022, з 01.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022. Підстава: бойове розпорядження Адміністрації ДПС України №56 гриф від 02 квітня 2022 року.

Водночас, колегія суддів зазначає, що з 01 серпня 2022 року (набрання чинності Наказом №392-АГ) довідка військової частини НОМЕР_2 з посиланням на бойові розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України без наявності відомостей про прийняття такої участі в журналі бойових дій (службово-бойових дій) не може вважатися належним та достатнім доказом факту прийняття позивачем участі у бойових діях або заходах, а тому і не може бути підставою для виплати вказаної винагороди у збільшеному розмірі.

Слід звернути увагу, що форма довідки, передбаченої пунктом 2 наказу 392-АГ, передбачає її оформлення на всіх відряджених військовослужбовців підрозділу, така довідка згідно додатку 2 не надається відрядженим військовослужбовцям, а до 5 числа у поточному місяці за попередній направляється начальнику прикордонного загону, в якому ці військовослужбовці проходять службу для нарахування і виплати коштів.

У даному випадку довідка від 02.03.2023 № 4987 повинна бути надана у відповідності до форми, встановленої у додатку 1 до наказу 392-АГ, така довідка за своєю формою надається індивідуально військовослужбовцю. Разом з цим, довідка від 02.03.2023 № 4987 надана з порушенням вимог її оформлення і не відповідає вимогам наказу 392-АГ, що полягає у такому. У довідці обов`язково зазначаються три підстави (сукупність документів) які підтверджують участь військовослужбовця у бойових діях або заходах, а саме: 1) бойового наказу (бойового розпорядження); 2) журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційно-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, поза термінового) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); 3) рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.

Між тим, Адміністрація Держприкордонслужби не може бути розпорядником відомостей щодо проходження служби ОСОБА_1 , оскільки відповідно до вимог Інструкції з організації обліку особового складу Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.06.2017 № 468, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 16.08.2017 за № 1011/30879, ведення персонального обліку особового складу покладено на керівників органів, в яких військовослужбовці проходять військову службу.

Тобто, колегія суддів враховує, що бойове розпорядження Адміністрації ДПС України №56 гриф від 02 квітня 2022 року є організаційно-розпорядчими документами щодо дій органів (підрозділів) Державної прикордонної служби України і не може стосуватися безпосередньо позивача, тим більше фіксувати періоди безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської та Сумської областей, як про це вказано у довідці від 02.03.2023 № 4987.

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що виданню довідки від 02.03.2023 № 4987 мала передувати наявність інформації у документах, визначених п.4 Наказ №392-АГ, які підтверджують безпосередню участь позивача у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу.

Так, ухвалою суду від 11.11.2024, було витребувано у відповідача та третьої особи документи, передбачені пункту 4 Наказу №392-АГ, які б підтвердили участь ОСОБА_1 у бойових діях у період серпня 2022 року по листопад 2022 року.

На виконання вимог вказаної ухвали, військовою частиною НОМЕР_2 зазначено, що оскільки докази стосовно участі Позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії з 01.08.2022 по 3011.2022 на адресу військової частини НОМЕР_2 зі зведеного загону ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) стосовно Позивача не надходили, Списки, передбачені додатком 2 до наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 №392/0/81 22 - АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168" за серпень, вересень, жовтень, листопад 2022 року не були направлені ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ).

Між тим, військовою частиною НОМЕР_2 повідомлено, що в рапортах, наданих керівництвом прикордонної комендатури ІНФОРМАЦІЯ_1 до військової частини НОМЕР_2 підстави, визначені підпунктами 1-8 пункту 2 та умови (обставини), які визначені у наказі Адміністрації Держприкордонслужби від 30 липня 2022 року №392/0/81-22-АГ для виплати військовослужбовцями прикордонної комендатури ІНФОРМАЦІЯ_1 додаткової винагороди у розмірі до 100 тис. грн. відсутні.

Тобто, в ході апеляційної розгляду справи не встановлено наявності документів, визначених п.4 Наказ №392-АГ, які підтверджують безпосередню участь позивача у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу.

Стосовно посилання суду першої інстанції на те, що зміст довідок за формою, наведеною у додатку 1, може ставитися під сумнів лише за наявності доказів недобросовісного чи зловмисного спотворення фіксації реальної участі конкретного військовослужбовця у бойових діях чи відповідних заходах. Іншим випадком необхідності пошуку доказів участі військовослужбовця у бойових діях чи відповідних заходах може бути ситуація втрати (знищення) документів військової частини (підрозділу) в умовах бойових дій, засвідчена відповідними документами, що відповідає правовій позиції, викладеній в постановах ВС від 21.03.2024 р. у справах №560/3159/23 та №560/3141/23, колегія суддів звертає увагу на таке.

Так, в матеріалах справи міститься повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_2 ) від 23.06.2023 року, відповідно до якого оскільки позивач був прикомандирований до військової частини НОМЕР_2 у період з 01.08.2022 по 30.11.2022, начальником військової частини НОМЕР_2 , на виконання пункту 5 Наказу 2, було видано Довідку про безпосередню участь в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії від 02.03.2023 № 4987.

Разом з тим, оскільки підтверджуючі документи до військової частини НОМЕР_2 не були надані, в довідці дана інформація відсутня. Тобто дана довідка інформує про період перебування позивача в зоні бойових дій та можливість виконання ним бойових завдань згідно пункту 2 Наказу 2.

Тобто, військова частина НОМЕР_2 , як суб`єкт, який безпосередньо видав довідку 02.03.2023 № 4987, вказав на те, що остання не є довідкою про підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах, які складаються з метою визначення права військовослужбовця на отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ №168.

Окрім того, відповідно до довідки НОМЕР_3 прикордонного загону №44/3135/23-Вн від 30.06.2023 встановлено, що за результатами перевірки наявності інформації про безпосередню участь у бойових діях або заходах в наявних журналах бойових дій у період з 01.08.2022 по 30.11.2022 (період спірних відносин), встановлено, що відносно позивача факти прийняття безпосередньої участі у бойових діях або заходах не обліковано (а.с.47).

Однак, судом першої інстанції не надано правової оцінки зазначеним доказам, так само як і не зазначено мотивів їх неприйняття, попри те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_2 ), як суб`єктом, який видав довідку від 02.03.2023 № 4987, повідомлено про дійсні підстави для її видачі.

Слід врахувати і те, що зміст наданої позивачу довідки у частині кількості днів його безпосередньої участі у бойових діях, що становили практично всі дні в частині спірного періоду з 01.08.2022 по 30.11.2022 ставить під сумнів можливість безперервного виконання позивачем бойових завдань у вказаний у довідці період.

Аналогічна правова позиція в частині щодо надання оцінки довідці, як доказу на підтвердження участі у бойових діях, викладена в постанові Верховного Суду від 21 грудня 2023 року (справа №560/1216/23).

Варто зазначити, що виконання бойового наказу та участь у бойових діях або забезпечені здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії не є тотожними поняттями.

Верховний Суд у постанові від 23 травня 2024 року у справі № 360/334/23 вказав, що згідно з пунктом 4 наказу №392-/0/81-22-АГ підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах здійснюється на підставі комплексу інформації, наявної у відповідних документах.

Однак, окрім довідки від 02.03.2023 № 4987 позивачем не надано інших доказів на підтвердження конкретних проміжків часу, в яких останній приймав участь у бойових діях та заходах, що передбачені пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168. Визнання того, що останній весь час приймав участь у зазначених діях та заходах не відповідає встановленому постановою Кабінету Міністрів України №168 пропорційному підходу до визначення розміру додаткової винагороди.

Стосовно посилання суду першої інстанції на те, що до даних правовідносин мають застосовуватися висновки Верховного Суду викладені постанові від 28.05.2024 року у справі № 120/5170/23, де суд касаційної інстанції вказав, що оформлена стосовно позивача довідка військової частини НОМЕР_2 підтверджує його право на виплату додаткової винагороди у збільшеному розмірі за вказані у ній періоди, то колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що зазначені висновки побудовані на аналізі відповідності такої довідки вимогам наказу від 31.03.2022 № 164-АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168".

Водночас, у межах спірних правовідносин слід застосовувати положення наказу від 30.07.2022 №392/0/81-22-АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168" (далі - Наказ №392-АГ), де ключовою відмінністю є обов`язкове зазначення довідці, у формі додатку 1 трьох підстав (сукупність документів) які підтверджують участь військовослужбовця у бойових діях або заходах.

Також судом першої інстанції проігноровано докази та поясненнями, які надані відповідачем та військовою частиною НОМЕР_2 у справі, зважаючи на те, що вказана довідка від 02.03.2023 № 4987 містила виключно посилання на бойове розпорядження, який є рішенням уповноваженого керівника про виконання усім підрозділом (органом, групою тощо), а не окремою особою, оперативно-бойових заходів (бойових дій). В довідці також була відсутня інформація щодо населеного пункту, в якому ніс службу позивач.

В той же час, наявність різної практики Верховного Суду щодо аналогічних правовідносин, не може обмежувати як право, так і обов`язок суду щодо вжиття заходів, спрямованих на отримання доказів, з метою всебічного та об`єктивного розгляду адміністративної справи. І як видно із наданих відповідачем та військовою частиною НОМЕР_2 доказів, останні не підтверджують в повній мірі інформацію, вказану у довідці від 02.03.2023 № 4987

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити і те, що у рамках розгляду даної справи, не має можливості дослідити зміст довідки, яка була доказом у справах №120/5170/23, зокрема, на підставі яких документів остання видавалася та які докази подавалися сторонами у справі на підтвердження чи спростування участі позивача у бойових діях.

Натомість, слід зазначити, що визначальним принципом адміністративного судочинства відповідно до частини третьої статті 2 КАС України є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Запровадження в Україні правового режиму воєнного стану зумовило появу низки формально-юридичних чинників, передбачених чинним законодавством, та зміну підходу сприйняття певних суспільних явищ. Серед останніх варто вказати на об`єктивне зростання ролі та значення військовослужбовців як осіб, які несуть основний тягар протидії агресору, забезпечують оборону та захист держави, зумовлюють можливість функціонування публічно-правових інституцій, бізнесу, життєдіяльності пересічних громадян.

Верховний Суд у постанові від 31 березня 2020 року у справі № 160/8046/18 досліджував принцип офіційного з`ясування всіх обставин справи в адміністративному процесі. Так, принцип офіційного з`ясування всіх обставин справи, закріплений частиною четвертою статті 9 КАС України, зобов`язує суди вживати заходи для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі шляхом виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Процесуальним законом передбачено різні шляхи отримання судом доказів: 1) надання учасником справи з його власної ініціативи; 2) надання доказів учасниками справи за пропозицією суду; 3) збирання доказів судом з власної ініціативи (частина третя статті 77 КАС України), 4) витребування доказів судом (стаття 80 КАС України). Вони відрізняються наслідками.

Пропозиція суду надати докази має рекомендаційний характер для сторони. Частиною п`ятою статті 77 КАС України встановлено, що у випадку ненадання учасником справи без поважних причин доказів на пропозицію суду, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

У той же час, статтею 80 КАС України передбачено повноваження суду збирати докази з власної ініціативи шляхом постановлення ухвали про витребування доказів. Її виконання є обов`язковим. Невиконання ухвали передбачає застосування заходів процесуального примусу.

Отже, якщо подання заяв по суті справи є правом учасників справи, то подання доказів, у разі їх витребування ухвалою суду, - обов`язком.

Разом з тим, застосуванню норм матеріального права передує встановлення обставин у справі, підтвердження їх відповідними доказами.

Тобто, застосування судом норм матеріального права повинно вирішити спір, який виник між сторонами у конкретних правовідносинах, які мають бути встановлені судами на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі.

У вимірі обставин справи, з яких виник спір, а також зважаючи на аргументи представника позивача, суд першої інстанції якраз і мав з`ясувати, а які завдання/заходи у такому разі виконував/здійснював позивач, будучи направленим у службове відрядження в оперативне підпорядкування ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_2 ), упродовж саме спірного періоду, стосовно якого відповідач висловив заперечення щодо наявності підстав для виплати додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 28 червня 2024 року у справі № 200/493/23.

Натомість, як зазначалося вище, відповідно до довідки НОМЕР_3 прикордонного загону №44/3135/23-Вн від 30.06.2023 встановлено, що за результатами перевірки наявності інформації про безпосередню участь у бойових діях або заходах в наявних журналах бойових дій у період з 01.08.2022 по 30.11.2022 (період спірних відносин), встановлено, що відносно позивача факти прийняття безпосередньої участі у бойових діях або заходах не обліковано.

Крім того, відповідно до наказу 392-АГ начальникам регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби, до яких відряджені військовослужбовці з інших органів та підрозділів помісячно до 5 числа поточного місяця повідомляти органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу, про їх безпосередню участь у бойових діях або заходах за попередній місяць (додаток 2).

Отже, механізм реалізації вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 в частині виплати додаткової винагороди поставлено у залежність від вчинення начальником регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби, до яких відряджені військовослужбовці з інших органів та підрозділів, дій у формі щомісячного повідомлення органів в яких ці військовослужбовці проходять службу про їх безпосередню участь у бойових діях або заходах. Це повідомлення здійснюється у спосіб надсилання документів (списків) згідно додатку 2 до наказу №392-АГ. Надалі, це повідомлення є підставою для прийняття наказу про виплату військовослужбовцю додаткової винагороди у збільшеному розмірі.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що за відсутності, документів, передбачених пункту 4 Наказу №392-АГ на підтвердження участі ОСОБА_1 у бойових діях у спірний період, у відповідача не було підстав для нарахування та виплати позивачу збільшеної додаткової винагороди, згідно з постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28 лютого 2022 року.

Тому, військовою частиною НОМЕР_1 відносно позивача не було допущено протиправну бездіяльність щодо виплати додаткової винагороди до 100000 грн лише за спірний період, що вказує на необґрунтованість позовних вимог в цій частині.

Поряд з цим, колегія суддів звертає увагу, що позивач у разі отримання належних доказів на підтвердження участі в бойових діях, не позбавлений права на повторне звернення до суду з позовом щодо визнання протиправними дій чи бездіяльності відповідачів, які полягають у невиконанні вимог Наказу № 392-АГ.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що необхідно скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити повністю.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2024 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Курко О. П. Боровицький О. А.