Справа № 560/11579/24
Суддя: Печений Є.В.
Дата ухвалення: 2024-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

18 грудня 2024 рокум. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Печеного Є.В.,
розглянувши у письмовому провадженні заяву позивача про ухвалення додаткового рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України) про визнання протиправним та скасування п. 11 наказу,
ОСОБА_1 звернувся 09.08.2024 до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України), відповідно до якого, просить визнати протиправним і скасувати пункт 11 Наказу Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 Прикордонний загін Державної прикордонної служби України) № 2060-АГ від 10.07.2024 «Про результати службового розслідування» щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.
Рішенням суду від 05.12.2024 року: адміністративний позов задоволено повністю; визнано протиправним і скасувати пункт 11 Наказу начальника НОМЕР_2 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України № 2060-АГ від 10.07.2024 року «Про результати службового розслідування» у частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Від представника ОСОБА_1 09.12.2024 до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення суду про стягнення з відповідача вартості понесених судових витрат на правничу допомогу в сумі 13 000, 00 грн.

Відповідно до частини 3 статті 252 КАС України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Оскільки рішення суду у справі ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, тому питання про ухвалення додаткового рішення у цій справі розглянуте у такому ж самому порядку.

Вирішуючи подану заяву, суд враховує таке.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення.

Визначаючи суму компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

У постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц Верховний Суд зауважив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як вже було зазначено вище, включає у себе такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду від 02.09.2020 у справі № 826/4959/16.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Також, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг з категорією складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Представник позивача просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13 000, 00 грн.

На підтвердження вказаних вище витрат позивачем надано копії: договору про надання правничої допомоги № 79-1 від 05.08.2024 року (далі - Договір); платіжної інструкції № P24АD1669 на суму 10 000, 00 грн.; ордер на надання правничої допомоги серії BE № 1125699 від 05.08.2024 року, а також детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом до Договору про надання правової допомоги № 79-1 від 05.08.2024 року.

Суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 зауважила, що для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату гонорару успіху, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Отже, дослідивши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення суду щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді, надані заявником докази, матеріали справи, застосовуючи вказані вище критерії розумності, розміру заявлених заявником до відшкодування витрат на оплату послуг адвоката, їх необхідності та співмірності зі складністю справи і виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг, враховуючи всі аспекти та характер спірних правовідносин у справі та виходячи із загальних засад адміністративного судочинства щодо принципів диспозитивності, змагальності сторін, рівності усіх учасників, ціну позову, складність та значення для сторін цієї справи, суд зазначає, що загальний розмір витрат на правничу допомогу заявлений представником позивача, не є пропорційним до предмета спору у справі № 560/11579/24.

Вирушуючи питання про ухвалення додаткового рішення суду щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у цій справі, суд, окрім того, бере до уваги, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний правовий висновок викладений, серед іншого, в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 у справі № 640/8316/20 та від 21.10.2021 у справі № 420/4820/19).

Водночас, стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. (правовий висновок Верховного Суду в постанові від 24.01.2022 року у справі № 911/2737/17).

Дослідивши надані представником позивача докази на підтвердження витрат на правничу допомогу, суд вважає, що такі витрати були пов`язані саме із розглядом цієї справи, однак розмір понесених витрат на правничу допомогу не є співмірним із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що заявлений до відшкодування позивачем розмір витрат на правничу допомогу є неспівмірним зі складністю справи та непропорційним до предмета спору № 560/11579/24, у зв`язку із чим, такий розмір належить зменшити до 4 000, 00 грн.

За таких обставин і правових підстав, заяву ОСОБА_1 слід задовольнити частково, стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4 000, 00 грн.

У решті вимог заяви - відмовити.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 252, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення суду в адміністративній справі № 560/11579/24 - задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України) 4 000 (чотири тисячі) грн 00 коп судових витрат на професійну правничу допомогу.

У решті вимог заяви - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_4 )
Третя особа:

Головуючий суддя Є.В. Печений