Справа № 520/24540/24
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2024-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

19 грудня 2024 року № 520/24540/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кухар М.Д. розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46,м. Харків,Харківська обл., Харківський р-н,61057, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд:

- Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області № 022149/2420 від 24.04.2024.

- Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (код ЄДРОУ 43983495 ) на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНО КПП ) суму сплаченого судового збору в розмірі 4249,57гpн.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 04.09.2024року було відкрито спрощене провадження в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив, а відповідачу - заперечення протягом п`яти календарних днів з моменту отримання відповідних документів.

У встановлений судом строк, відповідач подав до суду відзив в якому проти позову заперечував з підстав викладених у ньому.

Позивач також скористався своїм правом на подачу відповіді на відзив, у якій заперечував проти доводів та аргументів відповідача викладених останнім у відзиві.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно зі статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Суд, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 25.03.2024 Головним управлінням Державної податкової служби у Харківській області було проведено камеральну перевірку показників податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи підприємця ОСОБА_2 . За результатами цієї перевірки Відповідач склав Акт про результати камеральної перевірки показників податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця № 11614/20-40-24-20-06 від 25.03.2024 (далі - Акт перевірки).

У Акті перевірки відповідачем встановлено, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 перевищено обсяг доходу, визначений підпунктом 2 пункту 291.4 статті 291 Податкового Кодексу України для платників єдиного податку 2 групи та не зазначено в податковій декларації податкове зобов`язання по єдиному податку за ставкою 15 відсотків (рядок 04, 09, 12, 14.1, 14) із суми перевищення.

Відповідач посилається на те, що Законом України від 30.06.2023 № 3219-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану» (далі також - Закон № 3219 ІХ) внесені доповнення до підрозділу 8 «Особливості справляння єдиного податку та фіксованого податку» розділу ХХ «Перехідні положення» кодексу. Відповідно до пункту 9-1.4.3. пункту 9-1 цього підрозділу у 2023 звітному році обсяг доходу для відповідної групи платників єдиного податку, встановлений пунктом 291.4 статті 291 цього Кодексу, визначається пропорційно до кількості календарних місяців поточного календарного року, протягом яких платник єдиного податку не застосовував особливості оподаткування встановлені пунктом 9 цього підрозділу.

Також відповідачем викладено висновок, що перевіркою показників податкової декларації фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 встановлені порушення вимог підпункту 1 293.4, підпункту 2 пункту 293.8 статті 293, пункту 295.7 статті 295, підпункту 296.5.2, статті 296 розділу XIV Кодексу, а саме не декларування податкового зобов`язання по єдиному податку за ставкою 15 відсотків з суми перевищення обсягу доходу, визначеного підпунктом 92.4.3. пункту 9 підрозділу 8 розділу XХ «Перехідні положення» для платників, які протягом 2023 звітного року застосовували особливості оподаткування встановлені пунктом 9 цього підрозділу Кодексу в результаті чого занижено податкове зобов`язання по єдиному податку на суму 386 325,00грн.

За наслідками перевірки, на підставі Акту перевірки, відповідно до зазначених порушень, Відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення № 0/22149/2420 від 24.04.2024 яким позивачу за порушення підпункту 9-1.4.3. пункту 9-1 підрозділу 8 Особливості справляння єдиного податку та фіксованого податку» розділу XX «Перехідні положення», підпункту 1 пункту 292.1 статті 292, підпункту 1 пункту 293.4 статті 293, пункту 295.7 статті 295, пп. 296.5.3. п. 296.5 ст.296 Податкового кодексу України № 2755-V1 від 02.12.2010 (3і змінами та доповненнями) збільшено суму грошового зобов`язання за платежем єдиний податок з фізичних осіб на 424 957 грн. 50 копійок та зобов`язано сплатити суму податку у розмірі 386 325, 00 грн. та штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 38 632, 50 грн.

Позивач вважає податкове повідомлення-рішення відповідача N 0/22149/2420 від 24.04.2024 неправомірним з точки зору: розрахунків; загального правового принципу дії норми права у часі; наявності усіх складових податкового правопорушення, зокрема вини, з урахуванням принципу правової визначеності принципу належного урядування та наявності легітимної мети втручання держави у майнові права платника податків; стабільності податкового законодавства.

Зазначає, що весь задекларований дохід за 2023рік, у сумі 5 369 400грн. позивач отримала перебуваючи у статусі платника єдиного податку 2-ої групи, у період січень-лютий 2023року, що не перевищує граничного обсягу доходу встановленого п.п. 5 п. 291.4 ст. 291 ПК України, у розмірі 5 587 800грн

Положення пункту 91.4.3 підрозділу 8 «Особливості справлення єдиного податку та фіксованого податку» розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, в частині визначення обсягу доходу для відповідної групи платників єдиного податку, встановлений пунктом 291.4 ст. 291 кодексу, пропорційно до кількості календарних місяців поточного календарного року, протягом яких платник податку не застосовував особливості оподаткування, встановленні пунктом 9 цього підрозділу не можуть застосовуватись до доходу отриманого позивачем до моменту набуття чинності цієї норми, бо вони набули чинності лише 01.08.2023року відповідно до Закону України № 3219-IX від 30.06.2023року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану».

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те що за даними ІКС «Податковий блок», позивач з 26.10.2022 перебуває на обліку в ГУ ДПС (Салтівський район м. Харкова) як фізична особа підприємець. Відповідно до Реєстру платників єдиного податку ФОП ОСОБА_1 зареєстрована платником єдиного податку 2 групи з 01.11.2022 року (ставка 20 %); з 01.01.2023 по 06.02.2023 - платник єдиного податку 2 групи (20%); з 07.02.2023 по 31.07.2023 - платник єдиного податку З групи з особливостями оподаткування на період дії воєнного, надзвичайного стану в Україні (ставка 2%); 3 01.08.2023 по 31.12.2023- платник єдиного податку 2 групи (20%). 3 01.01.2024 по 31.03.2024 здійснювала господарську діяльність на загальній системі оподаткування, обліку та звітності. З 01.04.2024 по теперішній час здійснює господарську діяльність на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності. Код виду економічної діяльності за КВЕД (основний): 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно - технічним обладнанням.

У відзиві відповідач підтвердив, що 25.03.2024 Київським відділом податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління податкового оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у Харківській області на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 розділу І ПКУ у порядку статті 76 та статті 86 розділу І ПКУ проведено камеральну перевірку показників податкової декларації платника єдиного податку, поданої за 2023 рік . Під час камеральної перевірки використано: податкову декларацію платника єдиного податку .

В ході проведення камеральної перевірки показників податкової декларації встановлено перевищення позивачем обсягу доходу, визначеного у підпункті 2 пункту 291.4 статті 291 ПКУ для платників єдиного податку 2 групи, та не зазначення в податковій декларації податкового зобов`язання по єдиному податку за ставкою 15% (рядок 04, 09, 12, 14.1, 14) з суми перевищення обсягу доходу визначеного пп. 914.3 п. 9 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення» ПКУ Законом України від 30.06.2023 № 3219-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану» внесені доповнення до підрозділу 8 «Особливості справляння єдиного податку та фіксованого податку» розділу XX «Перехідні положення» ПКУ. Відповідно до підпункту 91.4.3 пункту 91 цього підрозділу у 2023 звітному році обсяг доходу для відповідної групи платників єдиного податку встановлений пунктом 291.4 статті 291 ПКУ, визначаються пропорційно до кількості календарних місяців поточного календарного року, протягом яких платник єдиного податку не застосовував особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 цього підрозділу.

Відповідно до підпункту 2 пункту 291.4 статті 291 ПК України платниками єдиного податку другої групи є фізичні особи підприємці, обсяг доходу яких не перевищує 834 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, що складає 5587800,00 гривень. До суми перевищення обсягу доходу застосовується ставка єдиного податку у розмірі 15% (nп. 2 n. 293.8 ст. 293ПКУ).

Відповідач стверджує, що позивач не перебувала на особливих умовах 6 місяців 2023 року. Отже граничний обсяг доходу становить 2793900,00 грн. (5587800 : 12 міс. x 6 міс.), сума перевищення становить 2575500,00 гривень (задекларована сума доходу 5369400,00 гривень-граничний обсяг доходу 2793900,00 гривень). Перевіркою встановлено, що сума єдиного податку, зазначена ФОП ОСОБА_1 у податковій декларації за 2023 рік є меншою ніж визначено за результатами камеральної перевірки, що призвело до заниження суми податку, яка підлягає сплаті до бюджету.

Як наслідок, перевіркою показників податкової декларації позивача встановлені порушення наведених норм податкового законодавства за результатами чого був складений Акт перевірки та прийнято податкове повідомлення рішення від 24.04.2024 N 0/22149/2420, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі (за податковим зобов`язанням 386325,00 грн. за штрафними санкціями - 38632,50 грн.), всього 424957,50 гривень.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Згідно приписів ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Позивач з 26.10.2022 перебуває на обліку в ГУ ДПС (Салтівський район м. Харкова) як фізична особа підприємець та зареєстрований платником єдиного податку 2 групи з 01.11.2022 року (ставка 20 %); з 01.01.2023 по 06.02.2023 - платник єдиного податку 2 групи (20%); з 07.02.2023 по 31.07.2023 - платник єдиного податку 3 групи з особливостями оподаткування на період дії воєнного, надзвичайного стану в Україні (ставка 2%); 3 01.08.2023 по 31.12.2023- платник єдиного податку 2 групи (20%). 3 01.01.2024 по 31.03.2024 здійснювала господарську діяльність на загальній системі оподаткування, обліку та звітності

У наданих заявах по суті, сторони не заперечували проти того, що загальний дохід позивача за 2023рік, складає сумі 5 369 400грн.

В свою чергу позивач підтвердив відповідною декларацією та додатково банківськими виписками, що всю суму задекларованого доходу за 2023рік він отримав протягом січня-лютого 2023року, тобто перебуваючи на спрощеній системі оподаткування у статусі платника єдиного податку 2-ої групи.

Відповідно до положень підпункту 2 пункту 291.4 ст. 291 ПК України суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку: 2) друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 834 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, що в свою чергу складає 5 587 800грн.

Таким чином, позивач задекларувавши дохід отриманий у 2023році в період перебування у статусі платника єдиного податку 2-ої групи, не перевищив граничних розмірів обсягу доходу встановленого положеннями підпункту 2 пункту 291.4 ст. 291 ПК України.

Відносно застосування положення пункту 91.4.3 підрозділу 8 «Особливості справлення єдиного податку та фіксованого податку» розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, в частині застосування механізму визначення обсягу доходу для відповідної групи платників єдиного податку, встановлений пунктом 291.4 ст. 291 кодексу, у спосіб визначення такого доходу пропорційно до кількості календарних місяців поточного календарного року, протягом яких платник податку не застосовував особливості оподаткування, встановленні пунктом 9 цього підрозділу, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 4.1.9. пункту 4.1. ст. 4 Податкового кодексу України, одним із принципів на яких ґрунтується податкове законодавство України є стабільність, який визначає, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Статтею 8 Конституції України закріплено, що в Україні визначається та діє принцип верховенства права. Складовими принципу верховенства права є серед іншого правова передбачуваність та правова визначеність.

Застосування відповідачем до спірних правовідносин положень п.91.4.3 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України не відповідає критерію правової визначеності.

Так, зокрема, Конституційний Суд України, розвиваючи практику застосування статті 8 Основного Закону України, указав, що верховенство права слід розуміти, зокрема, як механізм забезпечення контролю над використанням влади державою та захисту людини від свавільних дій держави. Верховенство права як нормативний ідеал, до якого має прагнути кожна система права, і як універсальний та інтегральний принцип права необхідно розглядати, зокрема, в контексті таких основоположних його складових: принцип законності, принцип юридичної визначеності, принцип справедливого суду. Верховенство права означає, що органи державної влади обмежені у своїх діях заздалегідь регламентованими та оголошеними правилами, які дають можливість передбачити заходи, що будуть застосовані в конкретних правовідносинах, і, відповідно, суб`єкт правозастосування може передбачати й планувати свої дії та розраховувати на очікуваний результат (абзаци третій, четвертий, шостий пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 20 червня 2019 року № 6-р/2019).

Принцип юридичної визначеності є істотно важливим для питання довіри до державної влади.

Конституційний Суд України виходить з того, що принцип юридичної визначеності як складова конституційного принципу верховенства права є сукупністю вимог до організації та функціонування системи права, процесів правотворчості та правозастосування у спосіб, який забезпечував би стабільність юридичного становища індивіда. Зазначеного можна досягти лише шляхом законодавчого закріплення якісних, зрозумілих норм (абзац третій підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 6 червня 2019 року № 3-р/2019).

Юридичну визначеність необхідно розуміти через такі її складові: чіткість, зрозумілість, однозначність норм права; право особи у своїх діях розраховувати на розумну та передбачувану стабільність існуючого законодавства та можливість передбачати наслідки застосування норм права (законні очікування). Таким чином, юридична визначеність передбачає, що законодавець повинен прагнути до чіткості та зрозумілості у викладенні норм права. Кожна особа відповідно до конкретних обставин має орієнтуватися в тому, яка саме норма права застосовується у певному випадку, та мати чітке розуміння щодо настання конкретних правових наслідків у відповідних правовідносинах з огляду на розумну та передбачувану стабільність норм права (абзаци четвертий - шостий підпункту 4.1 пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 20 червня 2019 року № 6-р/2019).

За правовою позицією Конституційного Суду України, викладеною у рішенні від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005, із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абзац другий підпункту 5.4 пункту 5 мотивувальної частини).

Конституційний Суд України виходить із того, що принцип правової визначеності не виключає визнання за органом державної влади певних дискреційних повноважень у прийнятті рішень, однак у такому випадку має існувати механізм запобігання зловживанню ними. Цей механізм повинен забезпечувати, з одного боку, захист особи від свавільного втручання органів державної влади у її права і свободи, а з другого - наявність можливості у особи передбачати дії цих органів (абзац третій підпункту 2.4 пункту 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року № 1-2/2016).

Крім того, у Рішенні Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 вказано, що юридичну визначеність слід розуміти через такі її складові елементи: чіткість, зрозумілість, однозначність норм права; право особи у своїх діях розраховувати на розумну та передбачувану стабільність існуючого законодавства та можливість передбачати наслідки застосування норм права (легітимні очікування).

У Рішенні Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 також зазначено, що кожна особа залежно від обставин повинна мати можливість орієнтуватися в тому, яка саме норма права застосовується у певному випадку, та мати чітке розуміння щодо настання конкретних юридичних наслідків у відповідних правовідносинах з огляду на розумну та передбачувану стабільність норм права.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини вираз «згідно із законом» насамперед вимагає, щоб оскаржуване втручання мало певну підставу в національному законодавстві; він також стосується якості відповідного законодавства і вимагає, щоб воно було доступне відповідній особі, яка, крім того, повинна передбачати його наслідки для себе, а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права.

Поняття «якість закону» (quality of law) охоплює такі характеристики відповідного акта законодавства як чіткість, точність, недвозначність, зрозумілість, узгодженість, доступність, виконуваність, передбачуваність і послідовність. Ці характеристики стосуються як положень будь-якого акта (норм права, які у ньому містяться), так і взаємозв`язку такого акта з іншими актами законодавства такої ж юридичної сили. При цьому норми права, що не відповідають критерію «якості закону» (зокрема, не відповідають принципу передбачуваності (principle of foreseeability) або передбачають можливість різного тлумачення та правозастосування), суперечать і такому елементу принципу верховенства права як заборона свавілля, а застосування таких норм може призвести до порушення конституційних прав особи та неможливість адекватного захисту від необмеженого втручання суб`єктів владних повноважень у права такої особи.

Як наслідок, позивач не міг передбачити зміни у податковому законодавстві в частині впровадження механізму пропорційного розрахунку отриманого доходу протягом звітнього року, а тому впровадженні законодавцем зміни не можуть застосовуватись до механізмів визначення та оподаткування доходу отриманого позивачем до моменту набуття чинності цієї норми, бо вони набули чинності лише з 01.08.2023року відповідно до Закону України № 3219-IX від 30.06.2024року, тоді як судом встановлено, що весь задекларований дохід за 2023рік, у сумі 5 369 400грн. позивач отримала перебуваючи у статусі платника єдиного податку 2-ої групи, у період січень-лютий 2023року, що не перевищує законодавчо встановленого граничного обсягу доходу передбаченого п.п. 5 п. 291.4 ст. 291 ПК України.

За таких обставин, підстав для оподаткування частини зазначеного доходу за ставкою податку у 15%, у відповідача не було.

Як наслідок, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та про їх задоволення.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст.13, 14, 139, 241, 243, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46,м. Харків,Харківська обл. Харківський р-н, 61057, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області № 022149/2420 від 24.04.2024.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (код ЄДРОУ 43983495 ) на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНО КПП ) суму сплаченого судового збору в розмірі 4249,57гpн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Кухар М.Д.