Справа № 420/39259/24
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2024-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 грудня 2024 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Катаєва Е.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за його позовом до Міністерства оборони України, треті особи Головне управління капітальних вкладень Міністерства оборони України, Центральне управління інженерно-інфраструктурного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 , Начальник гарнізону м. Одеси, Житлова комісії Одеського гарнізону, Приморська районна адміністрація Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

18.12.2024 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України (далі МОУ), треті особи Головне управління капітальних вкладень Міністерства оборони України (ГУКВ), Центральне управління інженерно-інфраструктурного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ЦУІІЗ), Начальник гарнізону м. Одеси, Житлова комісії Одеського гарнізону, Приморська районна адміністрація Одеської міської ради (далі Приморська райадміністрація) про визнання протиправним та скасування рішення заступника Міністра оброни України щодо розподілу квартир в Одеському гарнізоні від 25.11.2024 №6103/уд/1, а саме розподілу 38 квартир в будинку АДРЕСА_1 .

Разом із позовною заявою позивач подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення виконання рішення заступника Міністра оборони України щодо розподілу квартир в Одеському гарнізоні від 25.11.2024 №6103/уд/1, а саме: розподілу 38 квартир в будинку АДРЕСА_1 до завершення розгляду даної справи судом та набранням рішенням суду законної сили; заборони начальнику гарнізону міста Одеса, житловій комісії Одеського гарнізону і будь-яким іншим третім особам приймати будь-які рішення щодо розподілу 38 квартир в будинку АДРЕСА_1 , а також проведення щодо цих квартир будь-яких робіт щодо підготовки та направлення облікових житлових справ до Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 та на розгляд до Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями до завершення розгляду даної справи судом та набранням рішенням суду законної сили.

Згідно з ч.1 ст.154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

У заяві про забезпечення позову позивач зазначив, що з 20.11.1992 року перебуваю на квартирному обліку при житловій комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 по забезпеченню постійним житлом в Одеському гарнізоні за рахунок житлового фонду Міністерства оборони України.

Вважає, що протоколом №6 засідання житлової комісії Одеського гарнізону від 28.03.2024 року незаконно визначено відсотковий розподіл житлових приміщень (квартир) в будинку АДРЕСА_1 .

12.12.2024 року він звернувся до МОУ з запитом на інформацію, в якому просив надати інформацію про розподіл в Одеському гарнізоні службових житлових приміщень та надання житлових приміщень для постійного проживання за конкретно визначеною адресою за рішенням заступника Міністра оборони України.

Згідно наданих документів йому стало відомо, що житловою комісією Одеського гарнізону (протокол від 28.03.2024 року №6) надано пропозиції, щодо визначення кількості службових квартир та квартир для постійного проживання, а саме: 14 квартир для постійного проживання, з них 4 квартири для осіб з інвалідністю внаслідок війни та 24 службові квартири, до ЦУІІЗ та до ГУКВ, яке в свою чергу 21.11.2024 року звернулося на підставі вищенаведених клопотань до заступника Міністра оборони України з відповідною пропозицією.

Рішенням заступника Міністра оборони України Дмитра Кліменкова №6103/уд/1 від 25.11.2024 року затверджено розподіл житлових приміщень у Одеському КЕУ, а саме: 38 квартир в АДРЕСА_1 .

На думку позивача відбулося порушення відповідачем пункту 1 розділу III Інструкції №380. згідно якої всі жилі приміщення повинні розподіляються між військовими частинами, військовими комісаріатами та квартирно-експлуатаційними установами (організаціями) заступником Міністра оборони України (згідно з розподілом обов`язків) за поданням ГКЕУ в пропорційному співвідношенні, залежно від кількості військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими житловими приміщеннями та шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання.

Це порушення пропорційного відсоткового розподілу квартир призвело до порушення його прав.

Позивач вважає, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 ст.150 КАС України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акту або нормативно-правового акту; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною 2 ст.151 КАС України встановлено, зокрема, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів позивача в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

У той же час забезпечення адміністративного позову не є самостійним способом захисту порушеного права, та не повинне призводити до вирішення позовних вимог або досягнення іншої мети, не пов`язаної із забезпеченням права особи до вирішення справи по суті.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та позовну заяву, судом встановлено, що підставою для забезпечення позову заявник посилається на правову позицію та мотиви, що викладена у позові. Таким чином, питання пов`язані з вимогами позивача є предметом доказування у даній справі.

Суд вважає, що у разі задоволення заяви позивача про забезпечення позову, суд фактично надасть оцінку обставинам справи без розгляду справи по суті, що не відповідає завданню та меті правового інституту забезпечення позову.

При цьому суд за приписами ч.5 ст.242 КАС України враховує правові висновки Верховного Суду щодо застосування інституту забезпечення позову.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним в постановах Верховного Суду від 24.01.2019 року у справі № 826/7496/18, від 20.01.2021 року у справі №ЗПП/320/23/20 забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Верховний Суд зазначив, що підстави забезпечення позову, передбачені ч.2 ст.150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

При цьому суд враховує, що позивач вказав, що він оскаржував до суду протокольне рішення №6 засідання житлової комісії Одеського гарнізону від 28.03.2024 року та рішенням суду від 07.11.2024 року йому відмовлено в задоволенні позову (справа №420/16547/24). Позивач зазначив, що він оскаржив в апеляційному порядку рішення суду від 07.11.2024 року, проте згідно з автоматизованою системою діловодства суду апеляційна скарга не зареєстрована.

Крім того, по справі №420/16547/24 також розглядалась заява позивача про забезпечення позову. Ухвалою суду від 11.06.2024 року відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову. Залишаючи ухвалу суду від 11.06.2024 року без змін П`ятий апеляційний адміністративний суд у постанові від 17.09.2024 року зазначив, що сама лише незгода позивача із діями суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання їх протиправними і зобов`язання вчинити певні дії ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову. Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими у постанові від 05 вересня 2019 року у справі №400/722/19.

У постанові Верховного Суду від 14.07.2021 по справі №300/2540/19 зазначено, що сам собою факт прийняття відповідачем рішень, які стосуються прав та інтересів позивача не може автоматично свідчити про те, що такі рішення є очевидно протиправними і невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду, а факт порушення прав та інтересів позивача підлягає доведенню у встановленому законом порядку.

Позивачем не надано до суду будь-яких об`єктивних доказів, що до моменту ухвалення рішення в адміністративній справі існує, саме, очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, а захист цих прав, свобод або інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову, чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат. Крім того, суд вважає, що заходи, які просить застосувати позивач є очевидно не співмірними із заявленими позивачем вимогами щодо його прав (інтересу), про захист яких він просить, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви представника позивача про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.150, 151,152,154,248 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за його позовом до Міністерства оборони України, треті особи Головне управління капітальних вкладень Міністерства оборони України, Центральне управління інженерно-інфраструктурного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 , Начальник гарнізону м. Одеси, Житлова комісії Одеського гарнізону, Приморська районна адміністрація Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку ст. 256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст.ст.293,295 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва