Справа № 260/5684/24
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2024-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

20 грудня 2024 року м. Ужгород№ 260/5684/24
Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Микуляк П.П., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, яким просить суд визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області щодо вилучення (неврахування) при призначенні та нарахуванні пенсії ОСОБА_1 страхового трудового стажу періоди роботи в Агровиробничій торговій фірмі «Гроно ЛТД», а саме: 8м., 9м. 2000 року, 4м., 6м, 7м., 9-12м. 2001 року, 1м., 4м., 6м., 8м. 2002 року, 7м., 9м., 12м. 2003 року та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи в Агровиробничій торговій фірмі «Гроно ЛТД», а саме: 8м.,9м., 2000 року, 4м.,6м,7м.,9-12м., 2001 року, 1м.,4м.,6м.,8м., 2002 року, 7м.,9м.,12м., 2003 року.

Позовна заява мотивована тим, що після призначення пенсії за віком позивачу 01 грудня 2023 року Головним управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області 27 червня 2024 року направлено лист, відповідно до якого слідує що при призначенні пенсії було враховано до страхового стажу 30 років 0 місяців 23 днів, а за наслідками перегляду згідно акту стаж роботи зменшився і становить 28 років 10 місяців і 22 дні. У зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи (30 років), підстав для призначення та виплати пенсії згідно заяви немає.

Відповідачем не враховано до трудового стажу періоди роботи в Агровиробничій торговій фірмі «Гроно ЛТД», а саме: 8м.,9м., 2000 року, 4м.,6м,7м.,9-12м., 2001 року, 1м.,4м.,6м.,8м., 2002 року, 7м.,9м.,12м., 2003 року, оскільки відсутні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування».

Позивач акцентує увагу на тому, що з огляду на відповідні записи трудової книжки, яка є основним документом, що підтверджує стаж, відповідач необґрунтовано та безпідставно не врахував до страхового трудового стажу відповідні періоди роботи.

Позивач вважає, що не зарахування періодів роботи до загального стажу роботи при призначенні пенсії є протиправним та таким, що прямо суперечить нормам законодавства.

Відповідачем подано до суду відзив на позов, відповідно до якого вважає позов ОСОБА_1 не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню та зазначає, що, починаючи з 01.07.2000 р. обчислення пенсій здійснюється і заробітку особи, за період роботи після 01.07.2000 р. за даними сертифікованого обліку.

До страхового стажу позивач не було враховано періоди роботи в Агровиробничій торговій фірмі «Гроно ЛТД», а саме: 8м.,9м., 2000 року, 4м.,6м,7м.,9-12м., 2001 року, 1м.,4м.,6м.,8м., 2002 року, 7м.,9м.,12м., 2003 року, оскільки відсутні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування».

Згідно ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши всі докази, які мають юридичне значення для вирішення справи і розгляду спору по суті, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 виповнилось 60 років, у зв`язку з чим він 01 грудня 2023 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою вих. № 10627 від 01.12.2023 р. про призначення пенсії за віком на підставі трудової книжки серії НОМЕР_1 від 31.06.1981 р., за якою згодом була призначена пенсія та видане пенсійне посвідчення серії НОМЕР_2 від 20.12.2023 року.

Відповідно до довідки форми РС-право № 43 від 01.12.2023 року виданої ОСОБА_1 , його страховий стаж станом на день призначення пенсії складав - 30 років 0 місяців 23 днів.

Листом від 27 червня 2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повідомило позивача, що при призначенні його пенсії було враховано до страхового стажу 30 років 0 місяців 23 днів. За наслідками перегляду згідно акту стаж роботи зменшився і становить 28 років 10 місяців і 22 дні. У зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи (30 років), підстав для призначення та виплати пенсії згідно заяви № 10627 від 01.12.2023 року немає.

В подальшому, 25 липня 2024 року, листом Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повідомило ОСОБА_1 , що при перевірці стажу роботи за 2000-2003 р.р. виявлено частково відсутні дані в системі персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб (СПОВ), що впливає на право призначення пенсії, у зв`язку з чим виникла переплата пенсії за період з 01.12.2023 року по 30.06.2024 року. Сума переплати пенсії за період з 01.12.2023 р. по 30.06.2024 р. становить 15723,00 грн.

У зв`язку з наведеним, представник позивача 22 серпня 2024 р. звернувся до відповідача з адвокатським запитом для отримання інформації про пенсійний (трудовий) стаж ОСОБА_1 , який не було враховано при призначенні йому пенсії за віком.

У відповіді від 27.08.2024 р. № 0700-0305-8/53186 Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, повідомило, що при призначені пенсії за віком ОСОБА_1 не було враховано до трудового стажу періоди роботи в Агровиробничій торговій фірмі «Гроно ЛТД», а саме: 8м., 9м. 2000 року, 4м., 6м, 7м., 9-12м. 2001 року, 1м., 4м., 6м., 8м. 2002 року, 7м., 9м., 12м., 2003 року, оскільки відсутні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування».

Позивач ,не погодившись з відмовою відповідача щодо зарахування відповідного стажу, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Зі змісту ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 частини першої Європейської соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

За приписом п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Питання виникнення та реалізації права громадян на пенсійне забезпечення врегульоване положеннями Законів України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (в редакціях, чинних на момент прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії).

Статтею 1 Закону України № 1058-IV встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1058, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Відповідно до частини 3 статті 26 Закону № 1058 у разі відсутності, починаючи 01.01.2023 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, починаючи з 1 січня 2023 по 31 грудня 2023 року не менше 30 років.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058).

Згідно до ч. 1 ст. 56 Закону № 1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» визначено, що заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації в присутності працівника, а відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Відповідно до п. 2.2 Інструкції, до трудової книжки вносяться наступні відомості: про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіхи в роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Згідно п. 2.3 Інструкції записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Відповідно до п. 2.14 Інструкції, у графі 3 розділу «Відомості про роботу» як заголовок пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу.

Вказане кореспондується також з положеннями Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 № 162 (що була чинна на момент видачі трудової книжки позивача). Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону №1058).

Згідно до ч.1 ст. 56 Закону №1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Положеннями ст. 62 Закону № 1788 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Вказане кореспондується також з положеннями п.1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 р. та п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Судом встановлено, що до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи в Агровиробничій торговій фірмі «Гроно ЛТД», а саме: 8м., 9м. 2000 року, 4м., 6м, 7м., 9-12м. 2001 року, 1м., 4м., 6м., 8м. 2002 року, 7м., 9м., 12м., 2003 року, оскільки відсутні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування».

Трудова книжка ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 31.06.1981 р., яка містить, серед іншого, містить такі відомості про спірні періоди роботи:

- з 03 травня 2000 року по 09 жовтня 2002 року, згідно записів трудової книжки № НОМЕР_3 , 15 ОСОБА_1 працював на посаді робітника у бригаду № 1;

- з 09 жовтня 2002 року по 15 вересня 2008 року, згідно записів трудової книжки № НОМЕР_4 , 17 ОСОБА_1 працюав в автопарку Агровиробничоторгової фірми «Гроно» ЛТД на посаді водія.

Дослідивши наявні в матеріалах справи копії зазначеної вище трудової книжки, судом встановлено, відомості про такі періоди роботи внесені з дотриманням вимог Інструкції. Зокрема, з таких можна точно встановити місце, посаду та період роботи позивача, а також номер та дату розпорядчого документа, на підставі яких зроблені відповідні записи.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо даних періодів роботи відповідачами суду не надано.

У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17 викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічний правовий висновок викладений також у Постанові Верховного суду від 04 липня 2023 року по справі №580/4012/19.

З огляду на вищезазначене суд вважає, що відомості трудової книжки серії НОМЕР_1 від 31.06.1981 р. є належним доказом підтвердження трудової діяльності ОСОБА_1 .

Окрім того, суд звертає увагу, що відповідач теж не заперечує щодо відсутності будь-яких записів чи недоліків у трудовій книжці позивача.

Як встановлено судом, підставою для не зарахування до загального страхового стажу позивача періодів роботи в Агровиробничій торговій фірмі «Гроно ЛТД», а саме: 8м., 9м. 2000 року, 4м., 6м, 7м., 9-12м. 2001 року, 1м., 4м., 6м., 8м. 2002 року, 7м., 9м., 12м. 2003 року, слугувало те, що відсутні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до статті 1 Закону України № 1058-IVстрахові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до вказаного Закону.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 24 Закону України №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Cтраховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ч. 2 ст. 24 Закону України № 1058-IV).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 22 Закону України № 1058-IV відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду серед іншого для: підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; обчислення страхових внесків; визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом; визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом; надання застрахованій особі на її вимогу або у випадках, передбачених цим Законом та Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Часиною першою статті 16 Закону № 2464-VI встановлено, що Державний реєстр створюється для забезпечення: ведення обліку платників і застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та їх ідентифікації; накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про сплату платниками єдиного внеску та про набуття застрахованими особами права на отримання страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; нарахування та обліку виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини другої статті 16 Закону № 2464-VI Державний реєстр складається з реєстру страхувальників і реєстру застрахованих осіб.

Ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру здійснюється на підставі положення, що затверджується Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування (абзац другий частини третьої статті 16 Закону № 2464-VI).

Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування затверджене постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 №10-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за №785/25562, відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначає порядок організації ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та порядок надання інформації з Реєстру застрахованих осіб.

Пунктом 4 розділу І «Загальні положення» Положення № 8-1 визначено, що Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд України, який є володільцем даних Реєстру застрахованих осіб.

Реєстр застрахованих осіб забезпечує: облік застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та їх ідентифікацію; накопичення, зберігання та автоматизовану обробку інформації про страховий стаж та заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію), про набуття застрахованими особами права на отримання страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; нарахування та облік виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (пункт 5 розділу І «Загальні положення» Положення № 8-1).

Згідно з пунктом 1 розділу IV «Дані облікової картки Реєстру застрахованих осіб, зміни та уточнення до них» Положення № 8-1 Реєстр застрахованих осіб складається з облікових карток, які включають дані, визначені частиною третьою статті 20 Закону та частиною третьою статті 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Водночас суд враховує, що згідно з ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно із статтею 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до статті 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів.

Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За змістом вищезазначених норм, обов`язок щодо внесення даних в індивідуальні відомості про застраховану особу та внесення відомостей по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Тому, відповідальність за не внесення індивідуальних відомостей про застраховану особу та несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки воно здійснює таке внесення відомостей та нарахування страхових внесків, їх сплату (утримання) із заробітної плати застрахованої особи.

Фактично, внаслідок невиконання страхувальником обов`язку по внесенні індивідуальних відомостей та сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи в 2000 році, 2001 році, 2002 році та 2003 році, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Отже, відсутність в інформаційній базі індивідуальних відомостей та в системі персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків за оскаржувані періоди для нарахування пенсії не є підставою для позбавлення позивача права на призначення та виплату пенсії.

Вказаний висновок узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 01 листопада 2018 року у справі №199/1852/15-а та від 17 липня 2019 року у справі №144/669/17.

Таким чином, страховий стаж, набутий до 01.01.2004 р., підтверджується трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 31.06.1981 р.

Суд наголошує, що відсутність відомостей про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування не є підставою для позбавлення позивача права на призначення та виплату пенсії.

Відтак, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належного внесення індивідуальних відомостей та належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу періодів його роботи.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 20.03.2019 у справі № 688/947/17, від 30.09.2019 у справі № 414/736/17 та від 23.07.2019 у справі № 617/927/17.

Суд звертає увагу на те, що відповідач не обґрунтовує підстав відсутності в реєстрі застрахованих осіб відомостей про спірний період роботи позивача.

При цьому, вказаний період роботи позивача відображений в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 31.06.1981 р., яка в силу приписів чинного законодавства України є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Враховуючи викладене, періоди роботи позивача в Агровиробничій торговій фірмі «Гроно ЛТД», а саме: серпень-вересень 2000 року; квітень, червень-липень, вересень-грудень 2001 року; січень, квітень, червень, серпень 2002 року; липень, вересень, грудень 2003 року безпідставно не враховані до його страхового стажу, а не зарахування відповідачем таких періодів порушує право позивача на соціальний захист, гарантоване Конституцією України та Законом № 1058-IV.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням встановлених фактичних обставин справи та наведених приписів нормативно-правових актів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області щодо вилучення (неврахування) при призначенні та нарахуванні пенсії позивача страхового трудового стажу періоди роботи в Агровиробничій торговій фірмі «Гроно ЛТД», а саме: серпень-вересень 2000 року; квітень, червень-липень, вересень-грудень 2001 року; січень, квітень, червень, серпень 2002 року; липень, вересень, грудень 2003 року та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи в Агровиробничій торговій фірмі «Гроно ЛТД», а саме: серпень-вересень 2000 року; квітень, червень-липень, вересень-грудень 2001 року; січень, квітень, червень, серпень 2002 року; липень, вересень, грудень 2003 року серії БТ-І № 3418975 від 31.06.1981 р.

При цьому, таке рішення суду не призведе до втручання у дискреційні повноваження відповідача, оскільки дискреційні повноваження не є необмеженими (абсолютними) та закінчуються з прийняттям таким органом Пенсійного фонду певного рішення, яке свідчить про те, що він скористався наданим йому правом свободи дій для його винесення (дискреційними повноваженнями), чим виключив можливість прийняття іншого рішення.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21.03.2019 у справі № 817/498/17 (№ К/9901/44445/18).

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням зазначеного, судовий збір у розмірі 968,96 грн підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на користь позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст.5, 9, 19, 77, 78, 243, 246, 262 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області щодо вилучення (неврахування) при призначенні та нарахуванні пенсії ОСОБА_1 страхового трудового стажу періоди роботи в Агровиробничій торговій фірмі «Гроно ЛТД», а саме: серпень-вересень 2000 року; квітень, червень-липень, вересень-грудень 2001 року; січень, квітень, червень, серпень 2002 року; липень, вересень, грудень 2003 року, згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 31.06.1981 р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи в Агровиробничій торговій фірмі «Гроно ЛТД», а саме: серпень-вересень 2000 року; квітень, червень-липень, вересень-грудень 2001 року; січень, квітень, червень, серпень 2002 року; липень, вересень, грудень 2003 року, згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 31.06.1981 р.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (код ЄДРПОУ - 20453063) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) сплачений судовий збір у розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.П.Микуляк