Справа № 206/6088/24
Суддя: Маштак К. С.
Дата ухвалення: 2024-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 206/6088/24
Провадження № 2-а/206/50/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2024 Самарський районний суд

м. Дніпропетровська

у складі:

головуючий суддя Маштак К.С.

за участю:

секретаря судового засідання Похил А.В.

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Оніщенка В.В.,

представника відповідача Норочевського О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності № 20021 від 02.11.2024, -

І. Стислий виклад позиції позивача, його представника та представника відповідача.

Позивач позовні вимоги з урахуванням уточнень обґрунтував тим, що із постановою № 20021 від 02.11.2024 він не погоджується, оскільки вона винесена незаконно, є необґрунтованою, та прийнята з порушенням вимог чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню, виходячи з наступного. Так, у постанові не зазначене місце роботи позивача, не зазначена назва документа, його серія (за наявності) та номер, ким і коли виданий та вказана не адреса його реєстрації: АДРЕСА_1 , за якою позивач територіально відноситься до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а інша адреса, де він проживає у м. Київ і яку позивач оновив у Резерв +, номер в реєстрі Оберіг 5. Додаток сформований 14.11.2024 і в ньому не висвічується, що у позивача є порушення військового обліку, враховуючи що постанова № 20021 винесена 02.11.2024. При формуванні даних позивача у Резерв + він використовував банківську картку банку ПУМБ через що усі його дані автоматично були оновлені і занесені у реєстр системи Резерв + і Оберіг. У постанові № 20021 від 02.11.2024 не вказаний документ, який би міг посвідчити особу ОСОБА_1 , за яким його можна ідентифікувати, не вказані данні його паспорта, навіть не вказаний його РНОКПП НОМЕР_1 , який є у військово-обліковому документі Резерв + від 14.11.2024, номер в реєстрі Оберіг 5. ІНФОРМАЦІЯ_3 наданий доступ до усіх державних реєстрів України і по РНОКПП НОМЕР_1 позивача, який вказаний у військово-обліковому документі Резерв + і по якому можливо легко встановити будь-які дані про ОСОБА_1 , дізнатися про серію і номер паспорта, дізнатися що він ФОП і багато іншої інформації. Усі дані позивача ОСОБА_1 у достатній кількості містяться у ЄДР електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних що дає можливість оновити необхідні дані ТЦК та СП і відповідно заходи адміністративного впливу не можуть бути застосовані до нього. Позивач ОСОБА_1 виїхав з м. Києва у м. Дніпро 05.10.2024, тому він не міг побачити представника Укрпошти який може і приносив йому повідомлення про цінний лист з номером поштового відправлення 06 002 9232 48 36. Начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 мав з`ясувати усі обставини справи і надати позивачу можливість бути присутнім при її розгляді, повідомивши завчасно про її розгляд, місце розгляду і о котрій годині, але цього не було зроблено. Крім того, постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , не відповідає технічному опису бланка постанови по справі про адміністративне правопорушення. Вважає, що дану постанову слід скасувати за відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення (а.с. 34-38).

Не погодившись із вказаним позовом, представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що доводи позивача викладені у позовній заяві не є обґрунтованими. Позивач після досягнення 25 років (відбулося 17 жовтня 2023 року) зобов`язаний був з`явився до відповідача, уточнити свої військово-облікові дані та встати на військовий облік як військовозобов`язаний. Однак, позивач не виконав свій обов`язок встати на військовий облік як військовозобов`язаний ні після досягнення 25 років, ні станом на сьогоднішній день. Позивач порушив свій обов`язок, тому його правомірно та справедливо було притягнуто до адміністративної відповідальності. Аргумент позивача щодо його необізнаності щодо явки до відповідача спростовується наступним. У позовній заяві позивач посилається на те, що 05 жовтня 2024 року він виїхав із м. Києва до м. Дніпро, а тому він не міг отримати повістку № 285223. В даній ситуації необхідно також враховувати, що під час перебування у м. Дніпро позивач негайно не виконав свій обов`язок щодо явки до відповідача з метою постановки на військовий облік як військовозобов`язаного. Дана обставина додатково вказує на відсутність у позивача наміру з`являтися до відповідача. За таких умов, всі ризики неотримання ним зазначеної вище повістки повинні бути покладені на нього. Враховуючи те, що позивач продовжує обліковуватися у відповідача як призовник (незважаючи на припинення у нього цього статусу 17 жовтня 2023 року) і здійснив спробу самостійно оновити свої військово-облікові дані через електронний кабінет без попередньої постановки на облік як військовозобов`язаного (вчиняється виключно за його особистої присутності) виникла необхідність для його особистого виклику до відповідача для звірки даних. Необхідність даної звірки також викликана тим, що під час оновлення своїх військово-облікових даних через електронний кабінет, позивач зазначив своїм постійним місцем проживання наступну адресу: АДРЕСА_2 . Натомість, його зареєстрованим місцем проживання була з 11 грудня 2012 року та залишається така адреса: АДРЕСА_1 . Дане питання також потребує уточнення із приводу визначення місця постійного проживання позивача. В прохальній частині позовної заяви позивач просить суд визнати протиправними дії начальника відповідача, які полягають у винесенні оскаржуваної постанови за відсутності, на його думку, складу та події адміністративного правопорушення. Також, він просить визнати незаконною та скасувати цю постанову. Заявлений у прохальній частині спосіб захисту не є ефективним в частині захисту прав позивача, оскільки визнання незаконними дій начальника відповідача (який до речі не заявлений у справі в якості співвідповідача) та саме по собі скасування оскаржуваної постанови не дає можливості ефективно захистити права позивача. Ефективним способом захисту прав позивача в даному випадку могло б бути визнання протиправним та скасування оскаржуваної постанови із прийняттям судом одного з таких рішень: залишення постанову без зміни, а скаргу без задоволення; скасування постанови і надіслання справи на новий розгляд; скасування постанови і закриття справу; зміна заходу стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Між тим, суд розглядає справу в межах позовних вимог та не може прийняти рішення в частині, яка не була заявлена в позовних вимогах. За таких умов, позовні вимоги не підлягають задоволенню (а.с. 65-67).

Від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої останній зазначає, що викладені у відзиві мотиви невизнання відповідачем позовних вимог є безпідставними, доводи відповідача суперечать вимогам закону та не ґрунтуються на матеріалах справи. У відзиві дуже багато викладено не по суті самого позову, зайвим є у відзиві викладене про повістку, тому представник позивача зазначає, що у позовній заяві позивач просить скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності № 20021 від 02.11.2024, а не повістку. Крім того, до позовної заяви доданий витяг з реєстру Резерв +, що підтверджує, що ОСОБА_1 оновив свої військово-облікові дані, а тому зазначена у відзиві представником відповідача особиста думка є суб`єктивною. Крім того, представник відповідача в відзиві зазначив, що ОСОБА_1 порушив військовий облік з моменту коли йому виповнилося 25 років, але сам же у своєму відзиві на позовну заяву вказує, що громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду. Позивач хоч і був викликаний належним чином, за адресою фактичного місця проживання, але не отримав повістку відповідно до вимого чинного Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Так, у повістці від ІНФОРМАЦІЯ_4 № 285223 від 04.10.2024, яку додано до відзиву, зазначена мета виклику до ІНФОРМАЦІЯ_5 », усі свої дані позивач ОСОБА_1 оновив через систему Резерв +, усі інші будь-які дані є у реєстрах, до яких ІНФОРМАЦІЯ_4 є доступ. Також, позивач став на облік через оновлення даних Резерв + і має реєстрацію про це у системі Оберіг 5. Тому підстави для виклику були не правомірні і надумані. Таким чином, доводи відповідача є безпідставними, так як правова позиція останнього заснована на помилковому тлумаченні норм чинного законодавства. Враховуючи вищевикладене, представник позивача просив задовольнити позов в повному обсязі (а.с. 80-83).

Від представника відповідача до канцелярії суду надійшли заперечення на відповідь на відзив. Представник відповідача в своїх письмових запереченнях зазначив, що вказані норми у відповіді на відзив представником позивача не поширюються на зазначені спірні правовідносини (а.с. 94-95).

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

19.11.2024 через систему «Електронний суд» представником позивача подано дану позовну заяву з додатками, яку ухвалою суду від 22.11.2024 було залишено без руху (а.с. 1-26, 28).

02.12.2024 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків разом з уточненою позовною заявою з додатками (а.с. 31-56).

05.12.2024 відкрито провадження у справі, призначено судовий розгляд на 11.12.2024 (а.с. 57).

10.12.2024 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву з додатками (а.с. 65-75).

11.12.2024 було відкладено судове засідання на 16.12.2024 (а.с. 77).

11.12.2024 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив з додатками (а.с. 80-87).

13.12.2024 до канцелярії суду від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (а.с. 94-95).

16.12.2024 судом заслухано вступні слова позивача, його представника та представника відповідача, досліджено матеріали справи (а.с. 96-98).

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 14.11.2024 ОСОБА_1 сформовано витяг через застосунок «Резерв +», відповідно до якого позивач відноситься до категорії обліку військовозобов`язаний, але має відстрочку до 07.02.2025 (а.с. 51).

Відповідно до повістки № 285223 від 04.10.2024 ІНФОРМАЦІЯ_6 викликав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на 14.10.2024 об 11 год. 00 хв., метою виклику до ІНФОРМАЦІЯ_5 зазначено для звірки даних (а.с. 72).

Повістка № 285223 від 04.10.2024, ІНФОРМАЦІЯ_6 була направлена ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 рекомендованим листом з описом через АТ «Укрпошта» з зазначенням номеру поштового відправлення № 06 002 9232 48 36 (а.с. 71-72).

18.10.2024 конверт із зазначенням номеру поштового відправлення № 06 002 9232 48 було повернуто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з відсутністю за вказаною адресою адресата (а.с. 71 на зворотній стороні).

Так, відповідно до посадочного документу № 93DB4756-F817F2DF-0001 від 30.09.2024 встановлено, що ОСОБА_1 купив білети на потяг Київ-Дніпро на 05.10.2024 (а.с. 54).

02.11.2024 Начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 капітаном ОСОБА_2 , приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_8 було розглянуто матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який зареєстрований/задеклароване місце проживання: АДРЕСА_3 та складено постанову № 20021. Зі змісту якої встановлено, що 04 жовтня 2024 року централізовано роздрукована та направлена через АТ «Укрпошта», сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з кваліфікованим електронним підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , повістка № 285223 про виклик військовозобов`язаного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який перебуває на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 , для звірки даних до ІНФОРМАЦІЯ_8 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 годині 00 хвилин 14 жовтня 2024 року (номер поштового відправлення 06 002 9232 48 36). 18 жовтня 2024 року з АТ «Укрпошта» до ІНФОРМАЦІЯ_2 повернуто конверт з повісткою та довідкою про те, що поштове відправлення повернуто через відсутність адресата за вказаною адресою місця проживання. Станом на 02 листопада 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 не прибув за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_2 для звірки даних. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , будучи належним чином оповіщеним про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , у визначений у повістці строк не з`явився до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а також не виконав вимоги закону, щодо необхідності у разі неприбуття у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки повідомити про причини своєї неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів. Встановлені у справі обставини підтверджуються: оригіналом повістки, конвертом з довідкою АТ «Укрпошта», даними книги обліку відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_2 , рапортами уповноважених відповідальних осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 . Таким чином, своїми діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 порушив ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 17 Закону України «Про оборону», п. 21, 24 Порядку, тобто порушив вимоги законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (а.с. 46).

04.11.2024 заступником начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 капітаном ОСОБА_3 було складено рапорт зі змісту якого встановлено, що 04 жовтня 2024 року за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів було сформовано та направлено через АТ «Укрпошта» повістку про виклик громадянина ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_7 до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 14 жовтня 2024 року об 11 годині 00 хвилин. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_7 у визначений у повістці термін не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , не повідомив про причини своєї неявки та до теперішнього часу не з`явився для звірки даних. За таких обставин, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_7 порушив ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п. 34 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 - не виконавши свій обов`язок щодо своєчасного прибуття за повісткою до територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Зазначені факти вказують на ознаки адміністративного правопорушення, що передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (а.с. 72).

Також, 04.11.2024 старшим інструктором відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_2 сержантом ОСОБА_4 складено рапорт зі змісту якого встановлено, що відповідно до книги обліку відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_2 під час її чергування по ІНФОРМАЦІЯ_9 14 жовтня 2024 року в період з 08 години по 17 годину громадян ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 не прибував до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 73).

Так, відповідно до витягу з сайту АТ «Укрпошта» за трекінгом номер поштового відправлення № 480 встановлено, що постанову ОСОБА_1 вручено особисто 14.11.2024 (а.с. 47).

Також, отримання постанови ОСОБА_1 14.11.2024, підтверджується корінцем про рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 480 на якому останній власноручно розписався (а.с. 72).

ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками процесу щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядаючи справи про адміністративне правопорушення від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, зокрема за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, з метою своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, повинні, крім іншого, вирішити питання визначені ст. 278 КУпАП, а саме: чи належить згідно з ст. 235 КУпАП до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол згідно з ст. 256 КУпАП та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи згідно з ст. 277-2 КУпАП, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката. При розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Водночас в ході судового розгляду встановлено, що відповідачем при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, розпочатої відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, належним чином не перевірено питання щодо сповіщення ОСОБА_1 про час і місце її розгляду, чи правильно складено матеріали справи про адміністративне правопорушення, внаслідок чого справа розглянута 02.11.2024 та в ході розгляду такої справи належним чином не з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винний в його вчиненні , чи підлягає він адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжуються відповідальність, не встановлено наявність інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із абз. 2 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Згідно із пп. 1 п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ у разі вручення повістки є особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки.

Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідач заперечуючи проти позову надав повістку (її копію) про виклик позивача та копію конверту з поштовим повідомленням на якому зазначено повернуто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з відсутністю за вказаною адресою адресата.

Також, представником відповідача долучені рапорти працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 датовані 04.11.2024, тобто вони були складені через 2 (два) дні після винесення постанови № 20021 від 02.11.2024, хоча в постанові вже наявні посилання на ці рапорти.

Крім того, в змісті як повістки так і оскаржуваної постанови не зазначено конкретну мету з якою викликався ОСОБА_1 , а лише зазначено «для звірки даних», а саме яких даних не вказано.

Згідно із ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі № 513/899/16-а.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання обов`язку щодо доказування правомірності свого рішення відповідачем подано відзив на позовну заяву узагальнені доводи котрого зводяться до того, що оскаржувана постанова є правомірною та винесена з дотриманням вимог чинного законодавства. При цьому копії документів, долучених до відзиву за переконанням суду є такими, що не відповідають критеріям належності та достовірності доказів, оскільки останні містять в собі недостовірні відомості щодо предмету доказування тощо.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд погоджується з позицією позивача щодо порушення порядку розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення та відсутності належних, допустимих та достатніх доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

При цьому, відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 23 жовтня 2019 року по справі № 917/1307/18, розтлумачено сутність принципу змагальності та неможливість застосування учасником справи концепції «негативного доказу» для обґрунтування власної позиції. Так, Верховний Суд зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

При цьому, згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, суд, з урахуванням п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

За таких обставин, необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 605,60 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 6, 9, 73-79, 90, 121, 139, 241-246, 286 КАС України,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце знаходження: АДРЕСА_5 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання дій протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності № 20021 від 02.11.2024 задовольнити частково.

Скасувати постанову про адміністративне правопорушення № 20021 від 02.11.2024 якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (РНОКПП НОМЕР_1 ), було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_8 ( АДРЕСА_5 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених КАС України.

Суддя К.С. Маштак