Справа № 440/12187/24
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2024-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2024 рокум. ПолтаваСправа № 440/12187/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області та Відділення поліції № 1 міста Полтава Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 /надалі - позивач, ОСОБА_1 / звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою (з урахуванням уточненої позовної заяви від 18 жовтня 2024 року) до Головного управління Національної поліції в Полтавській області /надалі - відпловідач-1, ГУ НП в Полтавській області/ та Відділення поліції № 1 міста Полтава Головного управління Національної поліції в Полтавській області /надалі - відповідач-2, ВП №1 м. Полтава ГУ НП в Полтавській області/ про:

- визнання протиправною бездіяльності відділення поліції № 1 міста Полтава Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо неналежного розгляду повторної заяви ОСОБА_1 від 02 жовтня 2024 року, поданої через Урядовий контактний центр реєстраційний № ФИ-17872245 з урахуванням ухвали Полтавського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року справа №552/5408/22 (провадження 11-кп/814/1153/24), ухвали Київського районного суду м. Полтави від 19 серпня 2022 року справа № 552/2541/19 (провадження № 1-кс/552/471/22), ухвали Київського районного суду м. Полтави від 18 лютого 2022 року справа № 552/2541/19 (провадження № 1-кс/552/85/22), ухвали Київського районного суду м. Полтави від 08 вересня 2021 року справа №552/2541/19 (провадження № 1-кс/552/1377/21), ухвали Київського районного суду м. Полтави від 13 травня 2021 року справа № 552/2541/19 (провадження № 1-кс/552/558/21), ухвали Київського районного суду м. Полтави від 15 липня 2020 року справа № 552/2541/19 (провадження № 1-кс/552/1106/20), постанови Верховного суду від 22 червня 2023 року справа № 552/5408/22 (провадження № 51-1585км23), ухвали Полтавського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року справа №552/5408/22 (провадження 11-кп/814/1153/24), ухвали Київського районного суду м. Полтави від 23 травня 2024 року справа № 552/2541/19 (провадження № 1-кс/552/811/24), ухвали Київського районного суду м. Полтави від 03 вересня 2024 року справа № 552/2541/19 та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини справа Karnaushenko v. Ukraine, no 23853/02, 30 november 2006, Muta v. Ukraine, no 37246/06, 31 July 2012, Chernaya v. Ukraine (dec.) Committee, no 1661/08, 15 December 2016;

- визнання протиправною бездіяльності відділення поліції № 1 міста Полтава Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо невжиття відповідних заходів реагування по обставинам, викладеним у повторній заяві ОСОБА_1 від 02 жовтня 2024 року, поданої через Урядовий контактний центр реєстраційний № ФИ-17872245 з урахуванням ухвали Полтавського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року справа №552/5408/22 (провадження 11-кп/814/1153/24), ухвали Київського районного суду м. Полтави від 19 серпня 2022 року справа № 552/2541/19 (провадження № 1-кс/552/471/22), ухвали Київського районного суду м. Полтави від 18 лютого 2022 року справа № 552/2541/19 (провадження № 1-кс/552/85/22), ухвали Київського районного суду м. Полтави від 08 вересня 2021 року справа №552/2541/19 (провадження № 1-кс/552/1377/21), ухвали Київського районного суду м. Полтави від 13 травня 2021 року справа № 552/2541/19 (провадження № 1-кс/552/558/21), ухвали Київського районного суду м. Полтави від 15 липня 2020 року справа № 552/2541/19 (провадження № 1-кс/552/1106/20), постанови Верховного суду від 22 червня 2023 року справа № 552/5408/22 (провадження № 51-1585км23), ухвали Полтавського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року справа №552/5408/22 (провадження 11-кп/814/1153/24), ухвали Київського районного суду м. Полтави від 23 травня 2024 року справа № 552/2541/19 (провадження № 1-кс/552/811/24), ухвали Київського районного суду м. Полтави від 03 вересня 2024 року справа № 552/2541/19 та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини справа Karnaushenko v. Ukraine, no 23853/02, 30 november 2006, Muta v. Ukraine, no 37246/06, 31 July 2012, Chernaya v. Ukraine (dec.) Committee, no 1661/08, 15 December 2016;

- зобов`язання відділення поліції № 1 міста Полтава Головного управління Національної поліції в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 реєстраційний № ФИ-17872245 від 02 жовтня 2024 року, вжити заходів реагування з урахуванням обставин, встановлених судом та з урахуванням ухвали Полтавського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року справа №552/5408/22 (провадження 11-кп/814/1153/24), ухвали Київського районного суду м. Полтави від 19 серпня 2022 року справа № 552/2541/19 (провадження № 1-кс/552/471/22), ухвали Київського районного суду м. Полтави від 18 лютого 2022 року справа № 552/2541/19 (провадження № 1-кс/552/85/22), ухвали Київського районного суду м. Полтави від 08 вересня 2021 року справа №552/2541/19 (провадження № 1-кс/552/1377/21), ухвали Київського районного суду м. Полтави від 13 травня 2021 року справа № 552/2541/19 (провадження № 1-кс/552/558/21), ухвали Київського районного суду м. Полтави від 15 липня 2020 року справа № 552/2541/19 (провадження № 1-кс/552/1106/20), постанови Верховного суду від 22 червня 2023 року справа № 552/5408/22 (провадження № 51-1585км23), ухвали Полтавського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року справа №552/5408/22 (провадження 11-кп/814/1153/24), ухвали Київського районного суду м. Полтави від 23 травня 2024 року справа № 552/2541/19 (провадження № 1-кс/552/811/24), ухвали Київського районного суду м. Полтави від 03 вересня 2024 року справа № 552/2541/19 та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини справа Karnaushenko v. Ukraine, no 23853/02, 30 november 2006, Muta v. Ukraine, no 37246/06, 31 July 2012, Chernaya v. Ukraine (dec.) Committee, no 1661/08, 15 December 2016 /а.с. 74-93/.

Позов обґрунтований тим, що 02 жовтня 2024 року через Урядовий контактний центр позивач подала повторну заяву (реєстраційний номер № ФИ-17872245) на ім`я начальника ВП №1 м. Полтави ГУНП, в якій вимагала ініціювати проведення службової перевірки за фактом допущення порушень, встановлених рішенням Європейського суду з прав людини у справі Fysun v. Ukraine (Application Number 34046/20) від 04 липня 2024 року під час здійснення досудового розслідування КП №0001086 від 03 травня 2019 року з притягненням винних працівників до відповідальності та їх керівників за відсутність відомчого контролю за діями підлеглих, адже порушення прав заявниці носять систематичний характер. Також вимагала провести службові перевірки за вказаними у зверненні фактами окремо з урахуванням доказів у додатках та притягнути винних працівників поліції до відповідальності. Але викладені у зверненні факти безпосередньо ГУНП залишені поза увагою, про що свідчить протиправна, як на думку позивача, відповідь від 08 жовтня 2024 року за вих. №Ф-550/115/102/6-2024, яка суперечить пункту 4 статті 7 Закону України "Про Національну поліцію", за змістом якого при встановленні неналежного поводження поліцейським, керівник органу, протягом доби з моменту отримання відомостей про такі факти зобов`язаний ініціювати проведення службового розслідування та притягнення винних до відповідальності.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази.

Відповідач-1 позов не визнав та у відзиві на позовну заяву /а.с. 141-142/ зазначив, що ОСОБА_1 звернулася із зверненням від 02 жовтня 2024 року № ФИ-17872245 до відділу поліції № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області. 08 жовтня 2024 року позивача попередньо поінформовано про те, що матеріали, які були зареєстровані в секторі документального забезпечення ГУНП в Полтавській області за № Ф-2982/Кц від 02 жовтня 2024 року, були приєднані до матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001086 від 03 травня 2019 року за ознаками частини другої статті 125 КК України. Остаточну відповідь на зазначене звернення надано ОСОБА_1 листом відділу поліції № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області від 10 жовтня 2024 року № Ф-550/кц/115/102/6-2024. Таким чином, ГУНП в Полтавській області дотримано вимог щодо розгляду звернення, визначених статтями 15, 20 Закону України «Про звернення громадян». Всі доводи ОСОБА_1 викладені у позові, зводяться до незгоди позивача з тим, що за результатами розгляду її звернення не було притягнуто до відповідальності поліцейських. При цьому притягнення до дисциплінарної відповідальності є дискреційним повноваженням начальника відповідного поліцейського, чому передує відповідна процедура службового розслідування. Відповідь ГУНП в Полтавській області є повною та об`єктивною, звернення розглянуто із дотриманням вимог Закону України «Про звернення громадян». Так, під час розгляду звернення ОСОБА_1 останній повідомлено, що сектором дізнання відділу поліції № 1 Полтавського РУП ГУНП здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001086 від 03 травня 2019 року за частиною другою статті 125 КК України. Наразі у кримінальному провадженні проводяться додаткові слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії відповідно до вказівок, наданих Полтавською окружною прокуратурою, стан розслідування перебуває на контролі керівництва відділу поліції № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області.

Відповідач-2 правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 КАС України.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

02 жовтня 2024 року ОСОБА_1 через Урядовий контактний центр надіслала заяву (реєстраційний №ФИ-17872245), адресовану начальникові Відділення поліції №1 м. Полтава ГУНП в Полтавській області, в якій повідомила наступне:

"Керуючись статтею 40 Конституції України направляю Вам листа та повідомляю, що в провадженні ВП № 1 м. Полтава ГУНП у Полтавській області перебуває КП № 0001086 від 03.05.2019.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 03.09.2024 справа № 552/2541/19, визнано протиправною бездіяльність дізнавача ВП № 1 Полтавського РУП ГУ НП в Полтавській області, щодо тривалого досудового розслідування кримінального провадження № 0001086 від 03.05.2019 про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та не здійснення необхідних та достатніх дій для закінчення досудового розслідування протягом розумного строку та порушення розумних строків досудового розслідування.

Судом встановлено, що слушними є посилання скаржника, про те що ухвали слідчого судді не виконуються належним чином, та порушено розумні строки досудового розслідування.

Згідно з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод ст. 13 передбачено, що «Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження».

У зв`язку викладеним вимагаю, ініціювати проведення службової перевірки з урахуванням ухвали Київського районного суду м. Полтави від 03.09.2024 справа №552/2541/19 та вищевказаним фактам з притягненням до відповідальності дізнавачів, які здійснювали та здійснюють досудове розслідування в рамках КП №0001086 та окремо притягнути до відповідальності її керівника за відсутність відомчого контролю, адже здійснено порушення ст. 6, ст. 3, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та має системний характер, що підтверджено рішенням Європейського суду з прав людини від 04.07.2024р. по справі Fysun v. Ukraine Заява 34046/20.

Вимагаю провести службові перевірки по вказаним фактам оремо з урахуванням доказів у додатках та притягнути винних працівників поліції до відповідальності з наданням мені копій матеріалів перевірок, лише на електронну адресу .

Наголошую, що працівники поліції намагаються тривалий час укрити злочин, скоєний відносно мене, незаконно закриваючи кримінальне провадження та умисно порушуючи, строки досудового розслідування в наслідок чого, винна особа уникне від кримінальної відповідальності." /а.с. 24, 47-зворот - 48/.

Вказане звернення зареєстроване за вх. №Ф-550/кц-ез від 02 жовтня 2024 року /а.с. 147/.

Листом Відділу поліції №1 Полтавського районного управління поліції ГУ НП в Полтавській області від 08 жовтня 2024 року № Ф-550/кц/115/102/6-2024 /а.с. 23-зворот, 148-зворот/ за підписом дізнавача Тараса Козицького поінформовано ОСОБА_2 у відповідь на її звернення за вх. № Ф-550/Кц-ез від 02 жовтня 2024 року, що матеріали, які були зареєстровані в секторі документального забезпечення ГУНП в Полтавській області за № Ф-2982/Кц від 02 жовтня 2024 року, були приєднані до матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001086 від 03 травня 2019 року за ознаками частини другої статті 125 КК України.

Листом Відділу поліції №1 Полтавського районного управління поліції ГУ НП в Полтавській області від 10 жовтня 2024 року № Ф-550/кц/115/102/6-2024 "Про розгляд звернення" /а.с. 149/ за підписом начальника Станіслава Коротаєва поінформовано ОСОБА_2 у відповідь на її звернення подане до вебсайту Урядового контакт центру № ФИ-17872245 від 02 жовтня 2024 року щодо неналежного здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001086 від 03 травня 2019 року за частиною другою статті 125 КК України, а також з інших питань повідомлено, що сектором дізнання відділу поліції № 1 Полтавського РУП ГУНП здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001086 від 03 травня 2019 року за частиною другою статті 125 КК України. Наразі у кримінальному провадженні проводяться додаткові слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії відповідно до вказівок, наданих Полтавською окружною прокуратурою, стан розслідування перебуває на контролі керівництва відділу поліції №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області. Також за фактами бездіяльності посадових осіб відділу поліції № 1 Полтавського РУП ГУНП, визнаної ухвалою Київського районного суду від 03 вересня 2024 року, проводилась перевірка, за результатами якого вказані відомості не знайшли своє підтвердження. Відповідно до частини четвертої 40-1 КПК України дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Згідно зі статтями 36 КПК України нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням здійснюється відповідним прокурором Полтавської окружної прокуратури. У разі не згоди, вона можете оскаржити / прийняті рішення відповідно до статті 303 КПК України.

Вважаючи, що відповідачі допустили протиправну бездіяльність в частині неналежного розгляду звернення від 02 жовтня 2024 року та не вжили відповідних заходів реагування, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм статтею 40 Конституції України права на звернення урегульовано Законом України від 02 жовтня 1996 року №393/96-ВР "Про звернення громадян" /надалі - Закон №393/96-ВР у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин/.

Частиною першою статті 1 Закону №393/96-ВР визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

За змістом статті 3 Закону №393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Згідно з положеннями частин першої, шостої та сьомої статті 5 Закону №393/96-ВР звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону №393/96-ВР звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 7 Закону №393/96-ВР якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обгрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Статтею 15 Закону №393/96-ВР визначено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Згідно зі статтею 19 Закону №393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:

об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;

на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;

скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;

забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;

письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;

вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;

у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;

не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;

особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Відповідно до частини першою статті 20 Закону №393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

З аналізу вищенаведених положень Закону слідує висновок про те, що в разі надходження до органу звернення такий орган повинен об`єктивно, всебічно і вчасно перевірити викладені в ньому обставини, за результатом проведеної перевірки прийняти відповідне рішення, яке забезпечить поновлення порушених прав заявника, та письмово повідомити громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №815/1178/17, від 30 листопада 2020 року у справі №280/4698/19.

Предметом спору у цій справі є питання обґрунтованості звинувачень позивача у бездіяльності відповідачів в частині неналежного розгляду звернення від 02 жовтня 2024 року (реєстраційний номер ФИ-17872245).

Як встановлено судом, у заяві від 02 жовтня 2024 року, реєстраційний номер ФИ-17872245, адресованій начальникові Відділення поліції №1 м. Полтава ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_1 порушила питання щодо проведення службових перевірок за фактом неналежного здійснення досудового розслідування КП №0001086 від 03 травня 2019 року з метою притягнення керівника та усіх винних працівників поліції до відповідальності.

Встановленими судом обставинами справи, які підтверджуються дослідженими письмовими доказами, підтверджується факт того, що звернення ОСОБА_1 від 02 жовтня 2024 року було розглянуто по суті, за наслідками чого заявнику надано відповідь листом від 10 жовтня 2024 року № Ф-550/кц/115/102/6-2024 "Про розгляд звернення" за підписом начальника Відділу поліції №1 Полтавського районного управління поліції ГУ НП в Полтавській області Станіслава Коротаєва.

Отже, у спірному випадку звернення від 02 жовтня 2024 року було розглянуто у термін не більше одного місяця від дня його надходження, надано відповідь по суті звернення за підписом уповноваженої особи, що узгоджується з вимогами статей 15, 20 Закону №393/96-ВР.

При цьому незгода позивача зі змістом наданої відповіді не може бути підставою для звинувачень у неналежному розгляді звернення, а тим більше у бездіяльності з приводу його розгляду.

Суд бере до уваги те, що згідно з абзацом 2 пункту 1 розділу ІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року №893, підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Разом з тим, перевіркою звернення не встановлено підстав для притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, про що поінформовано заявницю.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що під час розгляду її звернення відповідачами порушено пункт 4 статті 7 Закону України "Про Національну поліцію".

Так, частиною 4 статті 7 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" визначено, що поліцейським за будь-яких обставин заборонено сприяти, здійснювати, підбурювати або терпимо ставитися до будь-яких форм катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання.

У разі виявлення таких дій кожен поліцейський зобов`язаний негайно вжити всіх можливих заходів щодо їх припинення та обов`язково доповісти безпосередньому керівництву про факти катування та наміри їх застосування. У разі приховування фактів катування або інших видів неналежного поводження поліцейськими керівник органу протягом доби з моменту отримання відомостей про такі факти зобов`язаний ініціювати проведення службового розслідування та притягнення винних до відповідальності.

У разі виявлення таких дій поліцейський зобов`язаний повідомити про це орган досудового розслідування, уповноважений на розслідування відповідних кримінальних правопорушень, вчинених поліцейськими.

Враховуючи те, що фактів катування або інших видів неналежного поводження (жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання) поліцейськими позивач у своєму зверненні від 02 жовтня 2024 року не повідомила, у керівника структурного підрозділу ГУНП не виник обов`язок ініціювати відповідно до частини четвертої статті 7 Закону України "Про Національну поліцію" проведення службового розслідування з метою притягнення винних до відповідальності.

Як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в невчиненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними й реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі №342/158/17.

Суд зазначає, що у спірному випадку було проведено перевірку звернення від 02 жовтня 2024 року і надано відповідь по суті порушеного питання, що свідчить про відсутність будь-яких ознак порушення прав позивача на звернення до органу державної влади.

За таких обставин вимогу позивача щодо визнання протиправною бездіяльності ГУНП в частині неналежного розгляду заяви від 02 жовтня 2024 року, реєстраційний номер ФИ-17872245 та невжиття відповідних заходів реагування суд визнає необґрунтованою, у зв`язку з чим відмовляє у задоволенні відповідної частини позовних вимог.

За відсутності підстав для задоволення основної вимоги відсутні й підстави для задоволення усіх похідних вимог, які зводяться до вимог про зобов`язання відповідачів повторно розглянути заяву від 02 жовтня 2024 року, реєстраційний номер ФИ-17872245, та вжити заходів реагування.

Отже, у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Полтавській області та Відділення поліції № 1 міста Полтава Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною восьмою статті 18, частинами сьомою-восьмою статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.І. Слободянюк