Справа № 600/4617/24-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2024-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 р. м. Чернівці Справа № 600/4617/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Левицького В.К.

за участю:

секретаря судового засідання Олейщук А.-М.С.

представника позивача Стратія М.В.

представника відповідача Задорожного М.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС в Чернівецькій області

про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування податкової вимоги.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просить:

визнати дії щодо направлення на його адресу податкової вимоги від 06.06.2024 -протиправними;

скасувати податкову вимогу від 06.06.2024 № 0-2413.

В обґрунтування адміністративного позову позивач вказує, що повідомлення з 11.03.2019 до 01.01.2024 від АТ Укрсоцбанк, про прощення боргу не отримував. АТ Укрсоцбанк (нині СЕНС БАНК) надав контролюючому органу недостовірну інформацію, можливо, щоб уникнути додаткового тягара з оподаткування отримання ним у власність житлового будинку, який в рівних частках належить позивачу та його дружині. Позивач вважає, що станом на 11.03.2019 та надалі, будь якого доходу, отриманого як додаткове благо, згідно з пп. д пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, не отримував, тому і не включав його до загального оподатковуваного доходу платника податку. При цьому, позивач наголошує, що кредитор повідомляє платника податку (боржника) рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощено). Такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. Відтак, вважає, щодо винесення оскаржуваної податкової вимоги про сплату боргу є протиправними, а податкова вимога підлягає скасуванню.

За вказаною позовною заявою відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Головне управління ДПС у Чернівецькій області (далі - відповідач) подало до суду відзив на адміністративний позов, в якому просило у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі, оскільки оскаржувана податкова вимога прийнята на підставі чинного законодавства, у зв`язку із несплатою узгодженого податкового зобов`язання.

Сторони скористалися правом, передбаченим ст. ст. 163, 164 КАС України, подали до суду відповідь на відзив та заперечення.

Заслухавши вступне слово учасників справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

На підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.2 пункту 78.1, пункту 78.4 статті 78, пункту 79.1 статті 79, пункту 82.2 статті 82, підпункту 69.35 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України та наказу Головного управління ДПС у Чернівецькій області № 39-п від 09.01.2024, відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податків, зборів і платежів платника податків фізичної особи ОСОБА_1 за період з 01.01.2019 по 31.12.2019.

За результатами перевірки складено акт про результати документальної позапланової невиїзної перевірки від 01.03.2024 № 2396/5/24-13-24-04/ НОМЕР_1 , згідно якого встановлено порушення платником податків фізичною особою ОСОБА_1 :

підпункт 10.1.3 пункту 16.1 статті 16, підпункт 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, підпункт в пункту 176.1 статті 176, пункт 179.1 статті 179 Податкового кодексу України, а саме: неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за результатами звітного (податкового) 2019 року;

пункт 36.1 статті 36, підпункт 162.1.1 пункту 162.1 статті 162, підпункт 163.1.1 пункту статті 163, підпункт „д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, підпункт 168.1.3 пункту підпункту 168.2.1 пункту 168.2 статті 168 Податкового кодексу України, а саме: заниження за звітний (податковий) 2019 рік оподатковуваного доходу, отриманого у вигляді додаткового блага на суму 1594313,93 грн, в результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 на суму 286976,51 грн;

пункт 36.1 статті 36, підпункт 162.1.1 пункту 162.1 статті 162, підпункт 163.1.1 пункту статті 163, підпункт «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, підпункт 168.1.3 пункту підпункту 168.2.1 пункту 168.2 статті 168, підпункти 1.2, 1.4, 1.5 пункту 16 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України, а саме: заниження за звітний (податковий) 2019 рік оподатковуваного доходу, отриманого у вигляді додаткового блага на суму 1594313,93 грн, результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з військового збору за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 на суму 23914,71 грн (а.с. 89 - 112).

Із змісту акту перевірки видно, що перевіркою своєчасності подання податкових декларацій та ведення обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу встановлено, що згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДПС України про суми виплачених доходів платник податків фізична особа ОСОБА_1 у І кварталі 2019 року отримав дохід у сумі 1594313,93 грн за ознакою доходу « 126» дохід, отриманий платником податку як додаткове благо.

У акті зафіксовано, що АТ „Укрсоцбанк" (код за ) у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за формою № 1-ДФ за І квартал 2019 року відображено суму доходу нарахованого (виплаченого) на користь платника податків фізичної особи ОСОБА_1 у розмірі 1594313,93 грн за ознакою доходу « 126» - дохід, отриманий платником податку як додаткове благо, що свідчить про отримання платником податків фізичною особою ОСОБА_1 доходу у вигляді додаткового блага, а саме суми анульованого (прощеного) основного боргу, який є базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб та військовим збором.

Також, згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДПС України платником податків фізичною особою ОСОБА_1 отриманий оподатковуваний дохід у 1 кварталі 2019 року від АТ „Укрсоцбанк" (код за ) у сумі 1594313,93 грн за ознакою доходу « 126» - дохід, отриманий платником податку як додаткове благо.

04.03.2024 відповідач направив рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу позивача акт документальної позапланової невиїзної перевірки від 01.03.2024, який отримано ним 08.03.2024 (а.с. 86, 87, 88).

17.03.2024 позивач подав до відповідача заперечення на акт про результати документальної позапланової невиїзної перевірки від 01.03.2024 № 2396/5/24-13-24-04/ НОМЕР_1 (а.с. 59-60).

На підставі висновків, викладених в акті перевірки, ГУ ДПС у Чернівецькій області винесено податкове повідомлення - рішення форми Р:

№ 00000/3488/Ж10/24-13-24-04 від 09.04.2024, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за податковим зобов`язанням на суму, що становить 286976,51 грн (а.с. 115);

№ 00000/3489/Ж10/24-13-24-04 від 09.04.2024, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем Військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за податковим зобов`язанням на суму, що становить 23914,71 грн (а.с. 116).

Вказані податкові повідомлення - рішення направлено відповідачем рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу позивача, які отримані ним 11.04.2024 (а.с. 120).

Згідно інтегрованих карток платника, внаслідок своєчасної несплати грошових зобов`язань, визначених контролюючим органом, у позивача утворився податковий борг на загальну суму 310891,22 грн, в т.ч.: з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 286976,51 грн; військового збору у розмірі 23914,71 грн (а.с. 80, 81).

Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області сформовано податкову вимогу форми Ф від 06.06.2024 № 0-2413 про наявність у позивача станом на 05.06.2024 податкового боргу у сумі 310891,22 грн (а.с. 78).

Вказану податкову вимогу одержано позивачем 18.06.2024, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 79).

Згідно детального розрахунку суми податкового боргу до податкової вимоги, у позивача наявний податковий борг на загальну суму 310891,22 грн, в т.ч.: з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 286976,51 грн; військового збору у розмірі 23914,71 грн (а.с. 78 на звороті).

Вважаючи податкову вимогу протиправною, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі ПК України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно підпункту 78.1.2 пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звітність для податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, якщо їх подання передбачено законом.

Згідно пункт 79.1 статті 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Відповідно до приписів пункту 79.2 статті 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Судом встановлено, що документальна позапланова невиїзна перевірка позивача проводилася на підставі наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 09.01.2024 № 39-к та письмового повідомлення від 09.01.2024 про дату початку та місце проведення такої перевірки, які надіслано позивачу та отримано останнім 16.01.2024, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 23, 83 - 85).

За положеннями ст. 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Кожний з платників податків може бути платником податку за одним або кількома податками та зборами.

Відповідно до п.п. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно із п. 49.2 ст. 49 ПК України платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Пунктом 163.1 ст. 163 ПК України встановлено, що об`єктами оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Згідно п. 164.1 ст. 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені у п. 164.2 ст. 164 ПК України.

За змістом п. 176.2 ст. 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані: а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування.

Відповідно до п.п. "в" п. 176.1 ст. 176 ПК України платники податку зобов`язані: подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього Кодексу таке подання є обов`язковим.

Відповідно до п. 179.1 ст. 179 ПК України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Матеріалами справи підтверджено, що за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки позивача складено акт від 01.03.2024 № 2396/5/24-13-24-04/ в якому зазначено, що згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДПС України про суми виплачених доходів платник податків фізична особа ОСОБА_1 у І кварталі 2019 року отримав дохід у сумі 1594313,93 грн за ознакою доходу « 126» дохід, отриманий платником податку як додаткове благо.

У акті зафіксовано, що в порушення підпункту 10.1.3 пункту 16.1 статті 16, підпункт 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, підпункт в пункту 176.1 статті 176, пункт 179.1 статті 179 Податкового кодексу України позивачем неподано податкової декларації про майновий стан і доходи за результатами звітного (податкового) 2019 року.

Суд зауважує, що позивач не заперечує той факт, що ним не подана декларація про майновий стан і доходи за результатами звітного (податкового) 2019 року.

Водночас, позивач не погоджується із тим, що має включати суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на його користь.

Розглядом справи по суті встановлено, що на підставі висновків, викладених в акті перевірки, ГУ ДПС у Чернівецькій області винесено податкові повідомлення - рішення форми Р, а саме:

На підставі висновків, викладених в акті перевірки, ГУ ДПС у Чернівецькій області винесено податкове повідомлення - рішення форми Р:

№ 00000/3488/Ж10/24-13-24-04 від 09.04.2024, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за податковим зобов`язанням на суму, що становить 286976,51 грн (а.с. 115);

№ 00000/3489/Ж10/24-13-24-04 від 09.04.2024, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем Військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за податковим зобов`язанням на суму, що становить 23914,71 грн (а.с. 116).

Вказані податкові повідомлення - рішення направлено відповідачем рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу позивача, які отримані ним 11.04.2024 (а.с. 120).

Згідно п. 56.1 ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення (п. 56.2 ст. 56 ПК України).

Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій або електронній формі засобами електронного зв`язку (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується. рішення (п. 56.3 ст. 56 ПК України).

Згідно п. 56.5 ст. 56 ПК України платник податків одночасно з поданням скарги контролюючому органу вищого рівня зобов`язаний письмово або в електронній формі засобами електронного зв`язку (з дотриманням вимог, визначених пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу) повідомляти контролюючий орган, яким визначено суму грошового зобов`язання або прийнято інше рішення, про оскарження його податкового повідомлення-рішення або будь-якого іншого рішення.

З матеріалів справи видно, що вище вказані податкові повідомлення рішення позивачем в адміністративному чи судовому порядку не оскаржувалися.

Наведена не заперечувалася представником позивача під час розгляду справи по суті.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вказані вище податкові повідомлення-рішення є узгодженими.

Отже, податковий борг є узгодженим та не сплачений позивачем.

В даній справі предметом оскарження є податкова вимога та дії щодо винесення останньої за узгодженими податковими повідомленнями - рішеннями, а отже питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань не охоплюється предметом даного позову, оскільки податкові повідомлення-рішення, згідно з якими відповідні зобов`язання визначено, не є предметом дослідження у справі, а відповідно не має здійснюватися їх правовий аналіз.

Таким чином, якщо позивач вважав, що податковим органом протиправно було нараховано йому грошові зобов`язання, він мав захищати свої права шляхом оскарження відповідних податкових повідомлень - рішень в адміністративному або судовому порядку, однак позивач даним правом не скористався.

Водночас, заперечення на акт перевірки, які були подані позивачем не тотожні процедурі скарження податкових повідомлень-рішень.

Згідно п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

За приписами п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно п.п. 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Відповідно до п. 59.3 ст. 59 ПК України податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Згідно з пунктом 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Пункту 59.5 ст. 59 ПК України встановлено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Матеріалами справи підтверджується, що Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області сформовано податкову вимогу форми Ф від 06.06.2024 № 0-2413 про наявність у позивача станом на 05.06.2024 податкового боргу у сумі 310891,22 грн (а.с. 78).

Вказану податкову вимогу одержано позивачем 18.06.2024, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 79).

Згідно детального розрахунку суми податкового боргу до податкової вимоги, у позивача наявний податковий борг на загальну суму 310891,22 грн, в т.ч.: з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 286976,51 грн; військового збору у розмірі 23914,71 грн (а.с. 78 на звороті).

Суд зауважує, що відповідачем надсилалася податкова вимога з детальним розрахунком суми податкового боргу позивачу у відповідності до вимог ст. ст. 49, 59 ПК України.

Вказана обставина підтверджується дослідженими матеріалами справи та не заперечувалося представником позивача під час розгляду справи по суті.

Більше того, суд наголошує, що позивачем не сплачувався податковий борг за узгодженим податковим зобов`язанням.

Механізм формування, надсилання (вручення) та відкликання податкових вимог податковими органами визначає Порядок направлення податковими органами податкових вимог платникам податків, затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 №610, який зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 24.07.2017 за № 902/30770 (далі Порядок № 610).

Згідно пунктів 1, 2 Розділу ІІ Порядку №610 податкова вимога платнику податків, у якого виник податковий борг, формується податковим органом, на який згідно з Кодексом покладається виконання такої функції. Податкова вимога формується у разі, якщо платник податків не сплатив у встановлені Кодексом строки суму: узгодженого грошового зобов`язання.

Згідно пункту 1 Розділу ІІІ Порядку № 610 податкові вимоги разом з детальним розрахунком суми податкового боргу формуються автоматично на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - ІТС) податкових органів з урахуванням інформації про податковий борг з митних платежів, отриманої в порядку обміну інформацією відповідно до пункту 41.2 статті 41 Кодексу.

Відповідно до пункту 3 Розділу ІІІ Порядку № 610 податкова вимога, крім загальних реквізитів, повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис майна, яке відповідно до законодавства може бути предметом податкової застави, проведення публічних торгів з продажу заставного майна. До податкової вимоги додається детальний розрахунок суми податкового боргу.

Враховуючи зазначене, суд зауважує, що узгоджене податкове зобов`язання позивачем не сплачено, відтак саме за несплату узгодженого податкового зобов`язання, відповідачем як контролюючим органом, відповідно до вимог ПК України та Порядку № 610 надіслано податкову вимогу з метою погашення узгодженої суми боргу.

Відтак, суд зауважує, що відповідачем в спосіб та у межах наданих повноважень, надіслано податкову вимогу позивачу, у зв`язку із цим відсутні підстави для скасування оскаржуваної податкової вимоги, а також відсутні докази на підтвердження неправомірних дій відповідача під час формування та направлення оскаржуваної вимоги, у зв`язку з цим позовні вимоги позивача є необґрунтованими та невмотивованими, тому в позові суд відмовляє.

Стосовно посилань позивача щодо не отримання доходу як додаткового блага, а також неотримання повідомлення від банку про анулювання (прощеного) боргу, суд зазначає наступне.

У позові позивач вказував, що 08.12.2006 Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку Укрсоцбанк і ОСОБА_1 уклали договір кредиту №334, згідно п. 1.1. якого банк надав у тимчасове користування кредит, в межах максимального ліміту заборгованості 70000,00 доларів США, а позичальник зобов`язався використовувати кредит на цілі, зазначені умовами кредитного договору, своєчасно та у повному обсязі виплачувати банку проценти за користування кредитом, повертати банку кредит в повному обсязі у строки, передбачені п.1.1.2 кредитного договору, а також виконувати інші умови кредитного договору. Розмір процентів за користування кредитом складає 13% річних. Згідно п. 7.3. кредитний договір набуває чинності з дати його підписання банком та позичальником, скріплення печатками сторін, і діє до повного виконання зобов`язань позичальника по кредитному договору.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором, 08.12.2006 Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку Укрсоцбанк і ОСОБА_1 уклали іпотечний договір №334, відповідно до п.1.1. якого предметом іпотеки є будинок, що складається з: житлового будинку дерево, загальною площею 258,40 кв.м, житловою площею 135,40 кв.м, літня кухня дерево, сарай дерево, сарай дерево. сарай - дерево, убиральня цегла, криниця бутова, вигрібна яма з/бетон, огорожа дер.штах./мет.труби, що знаходиться за адресою: Чернівецька область, Вижницький район.

11.03.2019 державним реєстратором на підставі договору іпотеки зареєстровано право власності на вказаний житловий будинок за АТ Укрсоцбанк за АДРЕСА_1 .

На запит податкового органу, листом від 05.07.2024 за вих. № 31089-46/2024 АТ Сенс Банк надав документальне підтвердження стосовно повідомлення про прощення анулювання боргу боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме: копію списку згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих (Ф.103), та копію фіскального чеку (а.с. 113).

Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДПС України про суми виплачених доходів платник податків фізична особа ОСОБА_1 у І кварталі 2019 року отримав дохід у сумі 1594313,93 грн. за ознакою доходу « 126» дохід, отриманий платником податку як додаткове благо.

У справі, що розглядається, податковим органом встановлено, що позивач отримав дохід у вигляді анулювання основної суми заборгованості за ознакою доходу « 126» у вигляді додаткового блага.

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України).

Статтею 605 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Підпунктом 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що додатковим благом є кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку.

Як зазначалося вище, згідно пункту 164.1 ст. 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно п.п. 165.1.55 п. 165.1 ст. 165 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи: основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності у сумі, що не перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року; сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Відповідно до п.п. "д" п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку (крім суми прощеного (анульованого) основного боргу платника податку за іпотечним кредитом в іноземній валюті, забезпеченим іпотекою житлової нерухомості), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом;

Матеріалами справи підтверджено, що АТ Сенс Банк повідомив позивача про прощення (анулювання) боргу (а.с. 113).

На переконання суду, основна сума боргу (кредиту) платника податку прощена (анульована) кредитором за його самостійним рішенням є доходом такого платника.

Суд зауважує, що визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податку.

Разом з тим, при прощенні (анулюванні) заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов`язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом.

Боржник (платник податків), який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) суми основного боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідних сум податку, в тому числі і військового збору.

За приписами п.п. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 ПК податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб, у тому числі самозайнятих осіб, - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Платник податку - боржник відповідно до підп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 ПК України зобов`язаний до 01 травня року, що настає за звітним, подати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи до органу державної податкової служби, в якому останній перебуває на обліку, відобразити в ній дохід та самостійно до 01 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в декларації.

З аналізу наведених норм слідує, що банк, маючи статус податкового агента, зобов`язаний подавати у строки, які встановлені ПК України для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до органу державної податкової служби за місцем свого розташування.

У даній справі встановлено, що підписавши 08.12.206 кредитний договір № 334 позивач вступив в договірні відносини з банком, прийняв та погодився з умовами договору у тому числі і з умовами щодо обов`язку самостійно відобразити дохід у річній податковій декларації відповідно до вимог ПК України.

Отже, анульована основна сума кредитної заборгованості позивача за кредитним договором є доходом, який отриманий платником податку як додаткове благо, а відповідно такий дохід підлягає включенню до річного оподаткованого доходу.

Таким чином, позивач отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) суми заборгованості за кредитом, отриманим відповідно до кредитного договору № 334 від 18.12.2006.

Будь-яких доводів про відсутність податкового боргу з огляду на обставини, відмінні від перелічених, адміністративний позов станом на час його подання не містив, також не висловлював позивач такі доводи і в ході розгляду справи.

Відтак, в межах наведеного позивачем обґрунтування адміністративного позову відсутні підстави вважати, що відповідач протиправно сформував оскаржувану податкову вимогу.

Інші доводи позивача щодо протиправності оскаржуваної податкової вимоги, суд відхиляє, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною 5 ст. 139 КАС України встановлено, що у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки, у задоволенні позову позивачу відмовлено повністю, та за відсутності понесення відповідачем судових витрат, судом розподіл судових витрат не проводиться.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 72, 73, 77, 90, 139, 241-243, 246, 287 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Чернівецькій області про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування податкової вимоги, - відмовити повністю.

Згідно ст. 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Повний текст судового рішення виготовлено 19.12.2024.

Повне найменування учасників процесу:

позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач - Головне управління ДПС у Чернівецькій області (вул. Героїв Майдану, 200-А, м. Чернівці, ).

Суддя В.К. Левицький