Справа № 320/46574/24
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2024-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в задоволенні відводу судді

20 грудня 2024 року 320/46574/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши в місті Києві у письмовому провадженні питання про відвід судді в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту наслення Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації та Управління державної казначейської служби України в Оболонському районі про визнання протиправними дій,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Управління соціального захисту наслення Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації та Управління державної казначейської служби України в Оболонському районі та просить суд:

- визнати дії та бездіяльність суб?єкта владних повноважень Управління соціального захисту населення Оболонської районної Державної адміністрації у м. Києві в частині безпідставного припинення нарахування та виплати Допомоги ВПО ОСОБА_1 та дитині ОСОБА_2 з 01.10.2023 і по цей час у сумі 60 000,00 грн протиправними;

- зобов?язати Управління Державної казначейської служби України у Оболонському районі м. Києва, , на підставі: ч. ч. 1, 2, 3 ст. 22, ч. 1 ст.1173 Цивільного кодексу України, ст. 56 Конституції України відшкодувати майнову шкоду у загальній сумі 60 000,00 (шістдесят тисяч) грн на особовий рахунок позивача: НОМЕР_1 ;

- зобов?язати відповідача-2 Управління Державної казначейської служби України у Оболонському районі м. Києва, , на підставі: ч.ч. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 23, ст. 1173 Цивільного кодексу України та ст. 56 Конституції України відшкодувати обом ВПО моральну шкоду у сумі 40 000,00 грн на рахунок позивача: НОМЕР_1 для довготривалого лікування і реабілітації втраченого здоров?я внаслідок вимушеного голодування під час протиправно позбавлених державної підтримки батька-одинака ОСОБА_1 та малолітню дитину ОСОБА_3 за відсутності коштів на лікування та через нестерпний біль, алергію та страждання від набутих хронічних хвороб позивача і малолітньої дитини зі статусом дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних кофліктів, отримавши істотну психологічну травму та залишившися без материнської опіки та піклування з боку безвісно зниклої матері дитини під час бойових дій при захопленні і окупації м. Світлодарська Бахмутського району Донецької області.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.10.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк на усунення недоліків шляхом подачі до суду документу про сплату судового збору в розмірі 3 633,00 грн або документ, який підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, копію паспорта громадянина України в кількості примірників відповідно до кількості учасників справи, а також привести суб`єктний склад учасників справи у відповідність до вимог КАС України та висновків суду у цій ухвалі.

27.11.2024 від позивача надійшла заява про відвід головуючого судді Головенко О.Д., в обгрунтування якої, вказує, що в нього наявні сумніви в неупередженості та об`єктивності судді.

Ухвалою від 19.12.2024 року ОСОБА_4 відмовив в задоволенні заяви про відвід.

Відповідно до ч. 4 ст. 40 КАС України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Протколом розподілу від 20.12.2024 року справу для розгляду питання про відвід передано судд Терлецькій О.О.

Вирішуючи заяву про відвід, суд виходить з наступного.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені ст. 36 та 37 КАС України.

Водночас, особливості вирішення заявленого відводу та самовідводу ст. 40 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого ст. 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 цього Кодексу (ч. 2 ст. 36 КАС України).

Частиною 1 ст. 40 КАС України передбачено, що питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід (ч. 4 ст. 40 КАС України).

Аналіз поданої заяви про відвід судді свідчить про те, що передумовою для виникнення у позивача сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді слугувало те, що позивач недовіряє судді та фактично не згідний з ухвалою суду від 18.10.2024 про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, заява позивача про відвід судді є необґрунтованою.

Окрім наведеного, Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на те, що існування безсторонності для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої відповідно до Закону України від 17.07.1997 № 475/97-ВР повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), у контексті об`єктивного критерію у цій справі окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy).

Отже, при наданні оцінки об`єктивності судді під час здійснення правосуддя необхідно розрізняти два критерії: 1) об`єктивна безсторонність, яка полягає у встановленні фактів, які можуть ставити під сумнів незалежність судді; 2) суб`єктивна безсторонність, яка полягає у відсутності упередженості або тенденційності в поведінці судді при розгляді конкретної справи.

При цьому, особиста безсторонність судді презюмується поки не надано доказів протилежного (згадане вище рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v.Switzerland).

Відтак, не може бути підставою для відводу заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджена жодними належними і допустимими доказами.

Натомість, заявляючи відвід судді, позивач не надав доказів на підтвердження обставин, які б об`єктивно викликали обґрунтовані сумніви в неупередженості судді. Наведені позивачем обставини не свідчать про наявність підстав для відводу, передбачених у п. 4 ч. 1 ст. 36 КАС України, а сам відвід взагалі не обґрунтованим.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Керуючись статями 36, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Головенка О.Д., - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення. Ухвала за наслідками розгляду питання про відвід окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення чи ухвалу суду, прийняті за наслідками розгляду справи.

Суддя Терлецька О.О.