Справа № 580/4603/24
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2024-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року справа № 580/4603/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А. В., розглянувши у письмовому провадженні у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

07.05.2024 до Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі відповідач), в якому позивач просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до страхового стажу в подвійному розмірі періоду роботи з 01.01.2004 по 01.12.2020 на посаді лікаря-фтизіатра консультативно-діагностичної поліклініки Монастирищенської центральної районної лікарні, а з 04.09.2019 реорганізовано шляхом перетворення в Комунальне некомерційне підприємство «Монастирищенська центральна районна лікарня» Монастирищенської районної ради Черкаської області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу в подвійному розмірі період роботи з 01.01.2004 по 01.12.2020 на посаді лікаря-фтизіатра консультативно-діагностичної поліклініки Монастирищенської центральної районної лікарні, а з 04.09.2019 реорганізовано шляхом перетворення в Комунальне некомерційне підприємство «Монастирищенська центральна районна лікарня» Монастирищенської районної ради Черкаської області, відповідно до вимог ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити з 02.12.2020 перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум, ОСОБА_1 , врахувавши страховий стаж роботи з 12.08.1996 по 01.12.2020 в подвійному розмірі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що з 02.12.2020 перебуває на пенсійному обліку та отримую пенсію за вислугу років на підставі п «е» ч. 1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». У березні 2024 року позивач звернулася до Головного управління із заявою щодо проведення перерахунку розміру пенсії, в якій просила зарахувавши стаж роботи в медичних закладах в подвійному розмірі за періоди: з 12.08.1996 до 27.07.1997 та з 01.01.2004 до 02.12.2020. Відповідач листом від 27.03.2024 №4593-4184/М-03/8-2300/24 повідомив, що період роботи позивача з 12.08.1996 по 28.07.1997 враховано в подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону №1788. Страховий стаж для обчислення пенсії з 01.01.2004 по 02.12.2020 враховано в одинарному розмірі. Для визначення права на пенсію за вислугу років період роботи з 01.01.2004 по 10.10.2017 обраховано відповідно до ст. 60 Закону №1788, підстав для проведення перерахунку відсутні. Позивач вважаючи, що Головне управління протиправно не зарахувало до її страхового стажу період роботи з 01.01.2004 по 01.12.2020 на посаді лікаря-фтизіатра консультативно-діагностичної поліклініки Монастирищенської центральної районної лікарні в подвійному розмірі, звернулась до суду з цим позовом.

Головне управління проти позову заперечило. У відзиві на позовну заяву, наданому до суду 27.05.2024, відповідач зазначив, що ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» було передбачено пільги по обчисленню страхового стажу. Оскільки Закон №1058-IV набрав чинності 01.01.2004, то в подвійному розмірі на підставі статті 60 Закону № 1788-ХІІ підлягають зарахуванню періоди роботи до 01.01.2004, з цієї дати згідно пункту 16 Розділу ХУ Прикінцевих положень Закону №1058-IV, встановлено, що положення Закону №1788-ХІІ застосовуються виключно в частині визначення права на пенсію на пільгових умовах. Робота у туберкульозній лікарні до 1 січня 2004 року зараховується до страхового та пільгового стажу у подвійному розмірі, а період роботи у закладі після 01 січня 2004 року, в одинарному розмірі, оскільки обчислюється у подвійному розмірі тільки щодо визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах. З указаних підстав просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою від 13.05.2024 суддя відмовив у відкритті провадження в адміністративній справі № 580/4603/24 у частині позовних вимог про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 158 479,36 грн невиплачену в період з 01.06.2021 по 31.01.2024 пенсії за вислугу років.

В іншій частині позовних вимог суддя ухвалою від 13.05.2024 позовну заяву прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження без виклику сторін.

З`ясувавши доводи учасників справи, викладені у заявах по суті, дослідивши подані письмові докази, суд встановив таке.

Позивач ОСОБА_1 02.12.2020 звернулася до Головного управління із заявою про призначення їй пенсії за вислугою років, як лікарю-фтизіатру протитуберкульозного кабінету, однак відповідач рішенням від 04.12.2020 № 25 у задоволенні заяви відмовив.

Рішенням від 18.02.2021 у справі № 580/158/21 Черкаський окружний адміністративний суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.12.2020 про призначення їй пенсії за вислугу років. Рішення суду від 18.02.2021 у справі № 580/158/21 набрало законної сили 23.03.2021.

На виконання зазначеного рішення суду відповідач повторно розглянув заяву позивача та призначив з 02.12.2020 пенсію за вислугу років.

31.05.2021 відповідач прийняв розпорядження №25, яким припинив позивачу із 01.06.2021 виплату пенсії згідно з рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 18.02.2021 №580/158/21.

Рішенням від 18.08.2021 у справі №580/5212/21 Черкаський окружний адміністративний суд визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо припинення виплати призначеної ОСОБА_1 пенсії. Визнав протиправним і скасував його розпорядження від 31.05.2021 №25 щодо припинення такої виплати. Стягнув з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 20916,65 грн (двадцять тисяч дев`ятсот шістнадцять гривень шістдесят п`ять копійок) невиплаченої в період з 02.12.2020 до 30.04.2021 пенсії за вислугу років. Рішенням суду від 18.08.2021 у справі №580/5212/21 набрало законної сили 11.11.2021.

Рішенням суду від 03.05.2023 у справі №580/2042/23 Черкаський окружний адміністративний суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду в Черкаській області відновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, починаючи 01.06.2021. Рішенням суду від 03.05.2023 у справі №580/2042/23 набрало законної сили 15.01.2024.

Позивач звернулась до Головного управління із заявою від 06.03.2024, в якій просила, зокрема, провести перерахунок її пенсії, зарахувавши стаж роботи в медичних закладах в подвійному розмірі: з 12.08.1996 по 27.07.1997, з 01.01.2004 по 02.12.2020.

Відповідно до листа Головного управління від 27.03.2024 № 4593-4184/М-03/8-2300/24 рішення суду від 03.05.2023 у справі № 580/2042/23, яким зобов`язано Головне управління відновити позивачу нарахування та виплату пенсії за вислугу років, починаючи з 01.06.2021, виконано. Щодо зарахування стажу в подвійному розмірі відповідач повідомив, що ст. 24 Закону № 1058 передбачено врахування страхового стажу в одинарному розмірі. Водночас, п. 16 Прикінцевих положень Закону № 1058 передбачено, що положення Закону № 1788 зараховуються у частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (набув чинності 10.10.2017), мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії. Тому, період роботи позивача з 12.08.1996 по 28.07.1997 враховано в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону № 1788. Страховий стаж для обчислення пенсії з 01.01.2004 по 02.12.2020 враховано в одинарному розмірі. Для обчислення права на пенсію за вислугу років період роботи з 01.01.2004 по 10.10.2017 обраховано відповідно до ст. 60 Закону № 1788.

Відповідно до протоколу за період з 01.06.2021 по 31.01.2024 відповідач провів нарахування пенсії на виконання рішення суду від 03.05.2023 у справі №580/2042/23.

Також враховуючи положення ч. 4 ст. 78 КАС України, відповідно до якої обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, суд врахував наступне.

Як встановив суд у рішенні від 18.02.2021 у справі № 580/158/21 відповідно до записів її трудової книжки позивач трудову діяльність розпочала з 01.08.1995: прийнята лікарем-інтерном неврології Черкаської обласної лікарні (наказ від 01.08.1995 №71-к). 12.08.1996 звільнена за переведенням в Обласний противотуберкульозний диспансер для подальшого проходження інтернатури (наказ від 12.08.1996 №71-к). 12.08.1996 зарахована на посаду лікаря-інтерна фізіатрії (наказ від 12.08.1996 №52/к). 29.07.1997 звільнена у зв`язку з закінченням інтернатури (наказ від 01.07.1997 №41/к). 29.07.1997 зарахована на посаду лікаря-фтизіатра до Монастирищенської ЦРЛ (наказ від 29.07.1997 №64). З 04.09.2019 Монастирищенська ЦРЛ реорганізована шляхом перетворення в Комунальне некомерційне підприємство «Монастирищенська ЦРЛ» Монастирищенської районної ради Черкаської області ( рішення від 29.08.2019 №39-14/VII). 11.09.2020 переведена на посаду 0,5ставки лікаря-фтизіатра (наказ від 10.09.2020 №56клп.1). 01.12.2020 звільнена з роботи за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за вислугу років (наказ від 30.11.2020 №79-кл п.3).

Довідкою Комунального некомерційного підприємства «Монастирищенська центральна районна лікарня» Монастирищенської районної ради Черкаської області від 26.11.2020 №21 підтверджується, що позивач працює у вказаній установі на посаді лікаря-фтизіатра консультативно-діагностичної поліклініки з 29.07.1997 дотепер. У довідці зазначено, що відповідно до ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» стаж роботи зараховується у подвійному розмірі. Монастирищенська центральна районна лікарня з 04.09.2019 реорганізована шляхом перетворення в Комунальне некомерційне підприємство «Монастирищенська центральна районна лікарня» Монастирищенської районної ради Черкаської області (рішення від 29.08.2019 №39-14/VII).

Відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства «Черкаський обласний протитуберкульозний диспансер Черкаської обласної ради» від 30.11.2020 №322 позивач працювала у Черкаському обласному протитуберкульозному диспансері з 12.08.1996 до 29.07.1997 на посаді лікаря-інтерна фтизіатрії. Черкаський обласний протитуберкульозний диспансер перейменовано у Комунальний заклад «Черкаський обласний протитуберкульозний диспансер» Черкаської обласної ради на підставі наказу від 11.02.2009 №53. Комунальний заклад «Черкаський обласний протитуберкульозний диспансер» Черкаської обласної ради реорганізовано шляхом його перетворення у комунальне некомерційне підприємство «Черкаський обласний протитуберкульозний диспансер Черкаської обласної ради» з 27.12.2018 згідно з рішенням Черкаської обласної ради від 07.09.2018 №24-25/VII.

Не погодившись з діями відповідача щодо не зарахування до страхового стажу в подвійному розмірі спірного періоду роботи, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Ст. 8 Закону №1058-IV передбачає право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно приписів ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Закон України №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» набрав чинності 01.01.2004.

Тобто, до цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 (далі Закон № 1788-XII).

Так, відповідно до ст. 60 Закону №1788-XII робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Редакція статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є чинною на теперішній час. Стаття 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не скасовує ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та не зупиняє її дію.

Водночас, нормами ст. 16 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на за вислугою років.

Відповідно до вимог ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається із записів копії трудової книжки позивача протягом спірного періоду позивач працювала у КНП «Монастирищенська центральна районна лікарня» Монастирищенської районної ради Черкаської області на посаді лікаря-фтизіатра консультативно-діагностичної поліклініки.

Суд зазначає, що відповідач не заперечує факт роботи позивача в КНП «Монастирищенська центральна районна лікарня» у спірний період на вказаній посаді.

Разом з тим, відповідач відмовив проводити обчислення стажу позивача в подвійному розмірі після 01.01.2004, посилаючись на те, що таке обчислення не передбачено ст. 24 Закону № 1058-IV.

Суд зауважує, що у постанові від 03.11.2021 по справі №360/3611/20 Велика Палата Верховного Суду, визначаючи співвідношення між Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Законом України «Про пенсійне забезпечення», вказала, що Конституція України не передбачає можливості надання певному закону вищої юридичної сили щодо інших законів, або можливості передбачити законом заборону законодавцю приймати інші закони, що регулюють однопредметні відносини. Крім того, Закон України «Про пенсійне забезпечення» був прийнятий раніше за Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що якби законодавець мав намір обмежити сферу застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення», то він мав би виключити із Закону України «Про пенсійне забезпечення» усі інші положення, чого зроблено не було.

Таким чином, за правилами статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та в силу приписів пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи у інфекційному закладі охорони здоров`я підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо не зарахування до страхового стажу позивача в подвійному розмірі періоду роботи в КНП «Монастирищенська центральна районна лікарня» з 01.01.2004 по 01.12.2020 на посаді лікаря-фтизіатра консультативно-діагностичної поліклініки, оскільки, як було зазначено вище, ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є чинною на теперішній час, а положення ст. 24 Закону №1058-IV не скасовують та не зупиняють її дію.

Посилання відповідача на правову позицію, викладену Верховним Судом у постановах від 24.01.2019 у справі № 265/4648/14-а та від 11.10.2019 у справі № 329/553/17, суд вбачає безпідставним, позаяк у вказаних справах обставини є такими, що ОСОБА_2 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а не за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». У вказаних постановах касаційний суд дійшов висновку, що з моменту призначення ОСОБА_2 пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», між нею та управлінням Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя виникли правовідносини у сфері пенсійного забезпечення, які урегульовані саме на підставі норм вказаного Закону. Натомість, у справі, що розглядається, спірні правовідносини стосуються саме призначення позивачу пенсії за вислугу років, а не пенсії за віком. Тому відсутні підстави для врахування вказаних правових позицій у цій справі.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління здійснити перерахунок та виплату пенсії з 02.12.2020, суд врахував, що у цій справі Головне управління не зарахувало спірний період роботи позивача у подвійному розмірі, відновивши виплату пенсії з 01.06.2021 на виконання рішення суду від 03.05.2023 у справі № 580/2042/23.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що необхідно зобов`язати відповідача провести перерахунок пенсії позивача саме з 01.06.2021.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Згідно частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з частковим задоволення позову судові витрати підлягають розподілу пропорційно до задоволених позовних вимог.

Позивачем сплачено судовий збір у сумі 1 211,20 грн, отже на відповідача покладаються судові витрати у сумі 605,60 грн (розрахунок: 1 211,20/2).

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу в подвійному розмірі періоду роботи в комунальному некомерційному підприємстві «Монастирищенська центральна районна лікарня» з 01.01.2004 по 01.12.2020 на посаді лікаря-фтизіатра консультативно-діагностичної поліклініки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18000, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до страхового стажу в подвійному розмірі період роботи в комунальному некомерційному підприємстві «Монастирищенська центральна районна лікарня» з 01.01.2004 по 01.12.2020 на посаді лікаря-фтизіатра консультативно-діагностичної поліклініки та здійснити перерахунок і виплату пенсії з 01.06.2021, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18000, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційного суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Суддя Алла РУДЕНКО