Справа № 440/4862/24
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2024-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 грудня 2024 року

м. Київ

справа № 440/4862/24

адміністративне провадження № К/990/46466/24

Суддя Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді Мацедонська В.Е.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області

на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20 червня 2024 року

та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року

у справі № 440/4862/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання протиправними та скасування висновку службового розслідування, наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати висновок службового розслідування від 10.02.2024 року вих.№140/115/15/2021 за фактом вчинення дій, що мають ознаки дисциплінарного проступку поліцейським взводу №1 (з обслуговування м. Кременчук) батальйону поліції особливого призначення ГУНП в Полтавській області в частині встановлення вчинення дисциплінарного проступку поліцейським взводу №1 (з обслуговування м. Кременчук) батальйону поліції особливого призначення ГУНП в Полтавській області ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Полтавській області від 12.02.2024 року №314 "Про неналежне виконання службових обов`язків та притягнення до дисциплінарного стягнення" в частині застосування до поліцейського взводу №1 (з обслуговування м. Кременчук) батальйону поліції особливого призначення ГУНП в Полтавській області, старшого сержанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у формі звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Полтавській області від 25.03.2024 року №133 щодо звільнення позивача зі служби в поліції відповідно до підпункту 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" з 25.03.2024 року;

- поновити ОСОБА_1 на займаній посаді поліцейського взводу №1 (з обслуговування м. Кременчук) батальйону поліції особливого призначення ГУНП в Полтавській області з 25.03.2024 року;

- зобов`язати ГУНП в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25.03.2024 року по дату поновлення на роботі.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20 червня 2024 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 12.02.2024 року №314 "Про неналежне виконання службових обов`язків та притягнення до дисциплінарного стягнення" в частині застосування до поліцейського взводу №1 (з обслуговування м. Кременчук) батальйону поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Полтавській області, старшого сержанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у формі звільнення зі служби в поліції.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 25.03.2024 року №133 о/с.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді поліцейського взводу №1 (з обслуговування м. Кременчук) батальйону поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Полтавській області з 26.03.2024.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26.03.2024 по 20.06.2024 у розмірі 65656,29 грн (шістдесят п`ять тисяч шістсот п`ятдесят шість тисяч двадцять дев`ять копійок).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Головне управління Національної поліції в Полтавській області звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України встановлено, що у касаційній скарзі зазначається підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Так у касаційній скарзі скаржник вказує пункт 3 частину 4 статті 328 КАС України та зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме відсутність єдиного висновку Верховного Суду з питання застосування пункту 7 Інструкції про службові відрядження поліцейських у межах України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02 серпня 2017 року № 672.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права (пункт, частина, стаття) судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати, у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права.

Однак при вирішення спору суди попередніх інстанцій керувалися іншими законодавчими актами, а не пунктом 7 Інструкції № 672, відповідно висновок Верховного Суду не тягне за собою скасування рішень попередніх інстанцій. З огляду на це Суд відхиляє посилання скаржника на пункт 3 частину 4 статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження.

Згідно з вимогами частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження, а за змістом частини першої статті 341 КАС України, за винятком частини третьої цієї статті КАС України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Таким чином межі касаційного перегляду судових рішень обмежено підставами, на яких подається касаційна скарга, зазначеними скаржником, та викладеними в ухвалі суду підставами для відкриття касаційного провадження.

При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України .

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20 червня 2024 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року у справі № 440/4862/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання протиправними та скасування висновку службового розслідування, наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.Е. Мацедонська