Справа № 200/5454/24
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2024-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року справа №200/5454/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Гаврищук Т.Г. суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року у справі №200/5454/24 (головуючий І інстанції Духневич О.С.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача, щодо не включення до пільгового стажу ОСОБА_1 , періоду роботи за Списком №1 з 19.06.1992 по 09.11.1992, з 19.11.1992 по 16.11.1994 (Військова служба строкова), з 01.09.1989 по 16.06.1992 (період навчання), з 18.01.1995 по 31.12.1999;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії та зарахувати ОСОБА_1 , до пільгового стажу за Списком № 1 період роботи: з 19.06.1992 по 09.11.1992, з 19.11.1992 по 16.11.1994 (Військова служба строкова), з 01.09.1989 по 16.06.1992 (період навчання), з 18.01.1995 по 31.12.1999, з дня призначенні пенсії з 04.07.2024.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 1 періоду роботи з 19.06.1992 по 09.11.1992, з 18.01.1995 по 31.12.1999, періоду навчання з 01.09.1989 по 16.06.1992, періоду проходження строкової військової служби з 19.11.1992 по 16.11.1994. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 1 період роботи з 19.06.1992 по 09.11.1992, з 18.01.1995 по 31.12.1999, період навчання з 01.09.1989 по 16.06.1992, період проходження строкової військової служби з 19.11.1992 по 16.11.1994 та здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з дня призначенні пенсії з 04.07.2024.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування доводів зазначає, що період проходження військової строкової служби з 19.11.1992 по 16.11.1994 не зараховано до пільгового стажу, оскільки не підтверджено пільгову роботу перед військовою службою.

Період роботи до призову в армію та період роботи після звільнення із строкової військової служби зараховується до пільгового стажу, якщо призов на строкову військову службу був безпосередньо з пільгової роботи, та після звільнення з військової служби безпосередньо слідувала пільгова робота.

Період роботи з 19.06.1992 по 09.11.1992 на посаді слюсарем-ремонтником металургійних обладнань, електрозварником ручної зварки та період роботи з 18.01.1995 по 31.12.1999 не зараховано до пільгового стажу за Списком №1.

Таким чином, враховуючи, що періоди роботи з 19.06.1992 по 09.11.1992 та з 18.01.1995 по 31.12.1999 не зараховано до пільгового стажу, у зв`язку з тим, що позивачем не надано документи, підтверджуючі пільговий характер роботи,

тому для врахування періоду навчання та проходження військової строкової служби відсутнє право.

Також зазначає, що підприємство ПРАТ «ММК імені Ілліча» розташовано на території Маріупольського району, що передбачений п.2 розділу ІІ Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309.

Довідки, що підтверджують пільговий характер роботи, та виписки із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці для розгляду за період з 19.06.1992 по 31.12.1999 не надано.

Спірне рішення про відмову у перерахунку/виплаті було прийнято ГУ ПФУ в Хмельницькій області. ГУ ПФУ в Донецькій області не вчиняло жодних дій у відношенні ОСОБА_1 які б порушили його право на пенсійне забезпечення.

Спираючись на зазначене Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області є неналежним відповідачем по справі.

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту громадянина України НОМЕР_1 .

22.07.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно розпорядження про призначення пенсії від 30.07.2024 позивачу з 04.07.2024 призначено пенсію відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Під час ознайомлення з протоколом призначення пенсії позивачу стало відомо про не зарахування відповідачем до пільгового стажу за Списком № 1 періоду роботи: з 19.06.1992 по 09.11.1992, з 19.11.1992 по 16.11.1994 (Військова служба строкова), з 01.09.1989 по 16.06.1992 (період навчання), з 18.01.1995 по 31.12.1999.

З метою зарахування до пільгового стажу вказаних вище періодів позивач 03.08.2024 звернувся через веб-портал Пенсійного фонду України до відповідача із відповідною заявою, однак відповідачем не зараховано вказані вище періоди до пільгового стажу.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

За змістом пункту «а» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, (далі - Порядок № 383).

Згідно з п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До посад або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пункт 3 Порядку № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637(надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто надання уточнюючої довідки необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Щодо доводів апелянта, що періоди роботи з 19.06.1992 по 09.11.1992 та з 18.01.1995 по 31.12.1999 не зараховано до пільгового стажу, у зв`язку з тим, що позивачем не надано документи, підтверджуючі пільговий характер роботи, тому для врахування періоду навчання та проходження військової строкової служби відсутнє право, суд зазначає наступне.

Згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 18.06.1992, позивач в період з 01.09.1989 по 16.06.1992 навчався в Професійно-технічному училищі № 99 м. Маріуполь за професією "електрогазозварник; електрозварник на автоматичних і напівавтоматичних машинах; контролер зварювальних робіт" та присвоєно кваліфікацію електрогазозварника 4 розряду; електрозварник на автоматичних і напівавтоматичних машинах 3 розряду; контролер зварювальних робіт 2 розряду, що підтверджено дипломом серії НОМЕР_3 від 27.06.1992.

Після закінчення навчання в Професійно-технічному училищі № 99 м.Маріуполь позивач з 19.06.1992 по 09.11.1992 працював в металургійному комбінаті ім. Ілліча м. Маріуполь на посаді слюсар-ремонтник металургійного обладнання 4 розряду.

Згідно розрахунку стажу позивача форми РС-право період навчання з 01.09.1989 по 16.06.1992 зараховано відповідачем тільки до страхового стажу.

Статус навчального закладу слід визначати з огляду на законодавство, що діяло на час навчання особи.

Суд зауважує, що навчання в Професійно-технічному училищі № 99 м.Маріуполь відбувалося до набрання чинності Законом України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» від 10.02.1998 № 103/98-ВР.

Так, відповідно до п. п. "з" п. 109 розділу VIII Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 № 590 (далі-Положення № 590), крім роботи в якості робітника або службовця, до загального стажу роботи зараховується також: навчання в училищах і школах системи державних трудових резервів і системи професійно-технічної освіти (в ремісничих, залізничних училищах, гірничопромислових школах і училищах, школах фабрично-заводського навчання, училищах механізації сільського господарства, технічних училищах, професійно-технічних училищах і т. д.) і в інших училищах, школах і на курсах з підготовки кадрів, з підвищення кваліфікації і з перекваліфікації.

Приписами абз. 3 п. 109 розділу VIII Положення № 590 було передбачено, що при призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій по старості та інвалідності робітникам і службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці та в гарячих цехах і на інших роботах з важкими умовами праці (п. п. п. п. "а" і "б" п. 16), і пенсій у зв`язку з втратою годувальника їх сім`ям, а також пенсій по старості робітницям підприємств текстильної промисловості (п. п. "в" п. 16) періоди, зазначені в п. п. п. п. "д" і "л", прирівнюються за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, або до роботи, яка передувала даного періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду. Період, зазначений у п. п. "з", прирівнюється до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.

З аналізу наведених вище норм Положення № 580 слідує, що період навчання прирівнювався до роботи, яка слідувала за закінчення цього періоду.

Позивач завершив навчання 16.06.1992. З 19.06.1992 позивач був прийнятий на роботу в металургійний комбінат ім. Ілліча м. Маріуполь на посаду слюсаря-ремонтника металургійного обладнання 4 розряду.

Професія "слюсар-ремонтник" включена до Списку № 1, тобто робота за цією професією дає право на пенсію відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV.

Отже, оскільки період навчання прирівнювався до роботи, яка слідувала за закінчення цього періоду, суд дійшов висновку, що позивач має право на зарахування періоду навчання з 01.09.1989 по 16.06.1992 в Професійно-технічному училищі № 99 м.Маріуполь до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV.

Стосовно зарахування до пільгового стажу період проходження військової служби з 19.11.1992 по 16.11.1994, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи, що дає право на трудову пенсію, зараховується військова служба, незалежно від місця її проходження.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.92 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України (ч. 1 ст. 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.91 № 2011-XII).

Отже, за вимогами законодавства, час проходження військової служби зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову, особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 18.06.1992, позивач з 19.11.1992 по 16.11.1994 проходив строкову військову службу. Вказане також підтверджується записами у військовому квитку серії НОМЕР_4 .

При цьому, судом встановлено, що позивач на момент призову на строкову військову службу, а також після військової служби працював за професією, що віднесена до пільгового стажу за Списком № 1.

Таким чином, період проходження строкової військової служби з 19.11.1992 по 16.11.1994 належить зарахуванню до пільгового стажу позивача, а тому відповідачем протиправно не враховано такий період.

Стосовно доводів, що періоди роботи з 19.06.1992 по 09.11.1992 та з 18.01.1995 по 31.12.1999 не зараховано до пільгового стажу, у зв`язку з тим, що позивачем не надано документи, підтверджуючі пільговий характер роботи, суд зазначає наступне.

Згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 18.06.1992, позивач в період з 19.06.1992 по 09.11.1992 та з 18.01.1995 по 31.12.1999 працював в металургійному комбінаті ім. Ілліча м. Маріуполь на посаді слюсар-ремонтник металургійного обладнання 4 розряду, електрозварником ручної зварки 4 розряду.

Суд відзначає, що професії "слюсар-ремонтник", "електрозварник" включені до Списку № 1, тобто робота за цією професією дає право на пенсію відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV.

Суд зазначає, що трудова книжка позивача містить належним чином здійснені записи щодо спірних періодів роботи, які не мають дефектів їх вчинення.

Отже, записи у трудовій книжці підтверджують характер роботи позивача у періоди з 19.06.1992 по 09.11.1992 та з 18.01.1995 по 31.12.1999 в якості слюсаря-ремонтника металургійного обладнання 4 розряду, електрозварника ручної зварки 4 розряду з повним робочим днем, що надає право включення вищевказаних періодів роботи до пільгового стажу за Списком №1.

Суд звертає увагу, що в даному випадку, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Системний аналіз наведених вище положень Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку № 637 дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 року у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 року у справі №161/17658/16-а, від 27.02.2020 року у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 року у справі №446/656/17, від 21.05.2020 року у справі №550/927/17.

В той час, зазначені вище спірні періоди роботи позивача підтверджено копією трудової книжки.

Стосовно відсутності проведення атестації на відповідному робочому місці, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 №442, та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Відповідно п.4.2 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (затверджений Наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005383, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 р. за № 1451/11731 ) результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умові характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Відповідно до пунктів 4.4, 4.5 Порядку №383 якщо атестація була вперше проведена після 21.08.97, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.92, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку. Якщо ж атестація з 21.08.92 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.97, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.92 включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Пунктом 10 Порядку №383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442, та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року №41. Відповідно до зазначених нормативних актів документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що атестація має проводитися у передбачені для цього строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Зазначеної позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 21.08.2018 (адміністративне провадження К/9901/20098/18, справа №352/547/16-а) та постанові від 10.07.2018 (справа №227/545/17, адміністративне провадження №К/9901/22421/18) вказуючи, що: атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації. Разом з цим, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

При цьому, суд зазначає, що особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №1, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Суд звертає увагу на те, що Велика Палата Верховного Суду у справі №520/15025/16-а від 19.02.2020 сформулювала правовий висновок, згідно якого особі, яка зайнята на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, має право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону №1788-XII. Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи.

Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Відтак Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10 вересня 2013 року у справі №21-183а13, від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14, від 10 й 17 березня 2015 року у справах №21-51а15, та №21-585а14, від 14 квітня 2015 року у справі №21-383а14, від 02 грудня 2015 року у справі №21-1329а15, від 10 лютого 2016 року у справі №21-5432а15 та від 12 квітня 2016 у справі №21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Робота позивача за професією (посадою), яка передбачена Списком № 1, підтверджена належним чином оформленими записами в трудовій книжці.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що відповідачем протиправно не враховано до пільгового стажу позивача період роботи з 19.06.1992 по 09.11.1992 та з 18.01.1995 по 31.12.1999, а тому такі підлягають зарахуванню до пільгового стажу за Списком № 1.

Доводи апелянта, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області є неналежним відповідачем по справі, колегія суддів не приймає, оскільки згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 02.08.2024 року №40 позивачу з 04.07.2024 призначено пенсію відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Разом з тим, під час призначення пенсії відповідачем не зараховано до пільгового стажу за Списком № 1 періоду роботи: з 19.06.1992 по 09.11.1992 та з 18.01.1995 по 31.12.1999, з 19.11.1992 по 16.11.1994 (Військова служба строкова), з 01.09.1989 по 16.06.1992 (період навчання), що і стало підставою звернення позивача до суду. Доводи, що рішення про відмову у перерахунку/виплаті було прийнято ГУ ПФУ в Хмельницькій області, спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи викладене, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 1 період роботи з 19.06.1992 по 09.11.1992, з 18.01.1995 по 31.12.1999, період навчання з 01.09.1989 по 16.06.1992, період проходження строкової військової служби з 19.11.1992 по 16.11.1994 та здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з дня призначенні пенсії з 04.07.2024.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року у справі №200/5454/24 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року у справі №200/5454/24 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 19 грудня 2024 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді А.А. Блохін

І.В. Сіваченко