Справа № 215/1972/21
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2024-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 грудня 2024 року

м. Київ

справа №215/1972/21

адміністративне провадження № К/990/45564/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мацедонської В.Е.,

суддів - Білак М.В., Мельник-Томенко Ж. М.,

перевіривши касаційну скаргу Харківської обласної державної (військової) адміністрації

на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року

у справі № 215/1972/21 за позовом ОСОБА_1 до Харківської обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною на підставі ст. 6, 7 КАС України,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу з адміністративним позовом до Харківської обласної державної адміністрації, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Харківської обласної державної адміністрації, яка виявилася у неналежному застосуванні управлінської функції, у порушенні правового режиму, форми розгляду скарги ОСОБА_1 від 19.08.2020 року і не підкоренню ст. ст. 43, 46, 92 Конституції України;

- визнати протиправною бездіяльність Харківської обласної державної адміністрації, яка виявилася у невинесенні за результатами розгляду скарги від 19.08.2020 року рішення, постанови, тобто правового акту та у порушенні управлінської функції відповідно п. п. 18, 19 ч. 1 ст. 4 КАСУ і ст. ст. 3, 19 Конституції України;

- визнати протиправною бездіяльність Харківської обласної державної адміністрації, яка виявилася у ненаданні штатного розкладу департаменту соціального захисту населення, у невжитті заходів для забезпечення права на отримання інформації, права на отримання належно завірених двох копій скарги від 19.08.2020 року, запрошення для нього, з повідомленням про повноваження осіб з приводу розгляду його скарги від до правової позиції ст. ст. 3, 22 ч. 3, 32, 34, 59 Конституції України;

- визнати протиправною бездіяльність Харківської обласної державної адміністрації, яка виявилася у порушенні права на свободу від шкоди, спричиненої неналежним функціонуванням системи органу державної влади, у невжитті заходів до усунення причин, що породжують подання скарги від 19.08.2020 року та зазначити закон, вимоги якого порушено ним згідно ст. 249 КАС України.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07 травня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07 травня 2024 року у справі № 215/1972/21 скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності Харківської обласної державної адміністрації, яка виявилась у ненаданні ОСОБА_1 штатного розкладу Департаменту соціального захисту населення із зазначенням тарифних окладів та визнання протиправною бездіяльності Харківської обласної державної адміністрації, яка виявилась у ненаданні ОСОБА_1 належно завіреної копії його скарги від 19.08.2020, адресованої Харківській обласній державній адміністрації .

Прийнято постанову, якою в скасованій частині задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 .

Визнано протиправною бездіяльність Харківської обласної державної адміністрації, яка виявилась у ненаданні ОСОБА_1 штатного розкладу Департаменту соціального захисту населення із зазначенням тарифних окладів.

Визнано протиправною бездіяльність Харківської обласної державної адміністрації, яка виявилась у ненаданні ОСОБА_1 копії його скарги від 19.08.2020 року, адресованої Харківській обласній державній адміністрації із зазначенням на її першому аркуші штампу із найменування організації-адресата, дати надходження скарги та вхідного номера скарги.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07 травня 2024 року у справі № 215/1972/21 - залишено без змін.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, Харківська обласна державна (військова) адміністрації подала до Верховного Суду касаційну скаргу.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Відповідно до частини 1 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до частини 3 статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25 березня 2024 року відкрито провадження у справі, та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Пунктом 2 ч. 5 статті 328 КАС України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до ч. 1 статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Крім того, згідно з ч. 2 статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч. 4 статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що предметом позову у даній справі є визнання протиправною бездіяльність відповідача, яка виявилася у неналежному застосуванні управлінської функції, у порушенні правового режиму, форми розгляду скарги позивача, у невинесенні за результатами розгляду скарги рішення, постанови, тобто правового акту та у порушенні управлінської функції, у ненаданні штатного розкладу департаменту соціального захисту населення, у невжитті заходів для забезпечення права на отримання інформації, права на отримання належно завірених двох копій скарги, запрошення для нього, з повідомленням про повноваження осіб з приводу розгляду його скарги, у порушенні права на свободу від шкоди, спричиненої неналежним функціонуванням системи органу державної влади, у невжитті заходів до усунення причин, що породжують подання скарги.

Проаналізувавши встановлені судами обставини справи, предмет спору та обраний відповідачем спосіб захисту його прав, доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про те, що характер спірних правовідносин, предмет і категорія спору, коло учасників спірних правовідносин, правозастосовна практика, що складалася з приводу спорів цієї категорії, відсутність ознак, які відрізняють цю касаційну скаргу від інших, дають підстави вважати, що судові рішення, які ухвалені у справі за позовом ОСОБА_1 , розглянутої в порядку спрощеного позовного провадження, не підлягають касаційному оскарженню.

Оскаржуючи судові рішення у справі, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, відповідач зазначає про наявність виняткових обставин, передбачених підпунктом а) пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які є передумовою для перевірки вмотивованості підстав, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.

Оскаржуючи судові рішення, розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження, відповідач зазначає, що розгляд цієї справи матиме фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Суд касаційної інстанції відхиляє зазначені доводи скаржника з огляду на те, що вони мають загальний характер та притаманні кожній аналогічній справі. При цьому заявником касаційної скарги не обґрунтовано в чому саме полягає фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин. У поданій касаційній скарзі відсутні посилання на конкретні справи або їх кількісні показники, які б свідчили про те, що судами сформульовано різну правову позицію при вирішенні справ з аналогічними обставинами справи.

При цьому, суди попередніх інстанцій при ухваленні оскаржуваних рішень керувались висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від16.01.2020 у справі №580/1832/16-а щодо розгляду «звернення-запиту».

Зміст касаційної скарги зводиться до викладення фактичних обставин справи та цитування норм права з посиланням на невірну оцінку судами попередніх інстанцій доказів у справі, однак, у силу частини 2 статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Інші, наведені у касаційній скарзі доводи та мотиви не дають підстав для висновку, що судові рішення, постановлені у зазначеній справі, можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції.

На підставі викладеного суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 248, 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Харківської обласної державної (військової) адміністрації на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року у справі № 215/1972/21 за позовом ОСОБА_1 до Харківської обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною на підставі ст. 6, 7 КАС України.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Е. Мацедонська

Судді М. В. Білак

Ж. М. Мельник-Томенко