Справа № 620/10791/24
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2024-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2024 року Чернігів Справа № 620/10791/24

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Падій В.В.,

за участі секретаря Краснової О.Р.,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Козелецької окружної прокуратури до Деснянської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

Козелецька окружна прокуратура звернулась до суду з позовом до Деснянської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просить:

-визнати протиправною бездіяльність Деснянської селищної ради щодо не вжиття заходів, спрямованих на проведення обстеження земельної ділянки з кадастровим номером :25:124:0002 площею 49,8776 га;

- зобов`язати Деснянську селищну раду вжити заходи, спрямовані на проведення обстеження земельної ділянки з кадастровим номером :25:124:0002 площею 49,8776 га та визначення її фактичного цільового призначення та виду угідь.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач вказує на порушення відповідачем у спірних правовідносинах чинного законодавства України на момент їх виникнення, що стало підставою для його звернення до суду.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Падій В.В. від 20.08.2024 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Відповідачем подано відзив на позов, в якому просить відмовити Козелецькій окружній прокуратурі в задоволенні позову у повному обсязі та зазначає, що дійсно до Деснянської селищної ради надходило клопотання від ДП «Остерський військовий лісгосп» за №353 від 08.09.2021 щодо надання земельної ділянки з кадастровим номером :25:124:0002 площею 49,8776 га в постійне користування ДП «Остерський військовий лісгосп» для використання за цільовим призначенням 09.01. «Для ведення лісового господарства і пов`язаних із ним послуг». В результаті виконавчим комітетом Деснянської селищної ради було прийнято рішення №51 від 17.08.2021 «Про проведення інвентаризації земель комунальної власності Деснянської громади». Розпорядженням селищного голови від 28.09.2021за №186 «Про створення комісії по інвентаризації земель лісогосподарського призначення на території Деснянської селищної ради» створена комісія по інвентаризації земель лісогосподарського призначення на території Деснянської селищної ради. Проте 24.02.2022 почалось повномасштабне вторгнення росії на територію України та в Україні введено воєнний стан. Також в цей період проходить реорганізація лісогосподарських підприємств, і як наслідок ДП «Остерський військовий лісгосп» ліквідовується 18.02.2022, а отже запит ДП «Остерський військовий лісгосп» втратив свою юридичну силу. Правонаступник ДП «Остерський військовий лісгосп» ДП «Чернігівське лісове господарство» також ліквідовується 02.02.2023. Правонаступником на даний час є Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», проте правонаступник Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» не звертався до Деснянської селищної ради із заявами про віднесення залісненої земельної ділянки з кадастровим номером :25:124:0002, площею 49,8776 га до самозаліснених та передачі цієї ділянки їм у користування. Також відповідач стверджує, що в цей період не можливе було обстеження вказаної земельної ділянки, оскільки на території Деснянської громади знаходиться військовий полігон та є місцем розташування військових. Отже в період з вересня 2021 року по 10 липня 2022 року не було законодавчого визначення самозаліснених ділянок та не було визначено процедури їх передачі, а з 24.02.2022 по 31.12.2022 не було можливості здійснювати обстеження земельних ділянок. Також звертають увагу суду, що згідно розпорядження начальника Чернігівської обласної військової адміністрації від 20.04.2022 №147 «Про тимчасову заборону відвідування населенням лісів і в`їзду до лісових масивів області транспортних засобів у період воєнного стану» заборонено відвідування лісів населенням і в`їзд до лісів Чернігівської області транспортних засобів. З початком повномасштабного вторгнення росії та введенням в Україні воєнного стану державні публічні сервіси були заблоковані, з метою забезпечення безпеки даних громадян. Цей крок був невід`ємною частиною стратегії захисту національної інформаційної безпеки та територіальної цілісності. Серед переліку заблокованих сервісів були такі важливі інструменти, як публічна кадастрова карта України, що надає доступ до важливих геодезичних та кадастрових даних. Поступово, з відновленням контролю над територіями та відступанням агресора, деякі державні сервіси відновили свою роботу для громадян. Проте, через те, що певні частини територій України досі залишаються під окупацією, проблема безпеки даних залишається актуальною. На виконання Протокольного рішення наради Чернігівської ОДА від 04.07.2023 було винесено на розгляд XXXVIII сесії Деснянської селищної ради VIII скликання проект рішення «Про розгляд клопотання ДП «Ліси України», але рішення не набрало необхідної кількості голосів депутатів і не було прийнято. На 50 сесії Деснянської селищної ради VIII скликання 30.07.2024 року винесено проект рішення «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок з подальшою передачею в постійне користування ДП «Ліси України», проте рішення також не було прийнято, так як не набрало необхідної кількості голосів депутатів. Стосовно обстеження земельної ділянки за кадастровим номером :25:124:0002 площею 49,8776 га повідомили, що проведення обстеження земельної ділянки та визначення її фактичного цільового призначення та виду угідь є дискреційними повноваженнями органу місцевого самоврядування, а тому суд не вправі зобов`язувати такий орган приймати відповідні рішення, оскільки в такому випадку він виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Позивачем подана відповідь на відзив, в якій зазначені аналогічні обставини, викладені в адміністративному позові.

Відповідачем подані заперечення, в яких зазначені аналогічні обставини, викладені у відзиві.

Ухвалою суду від 21.10.2024 вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено перше підготовче судове засідання.Ухвалою суду від 30.10.2024 підготовче провадження у справі закрито; призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 18.11.2024 о 14:00 год.

Учасники справи про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, за наявними в матеріалах справи доказами.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснювалося.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд враховує таке.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 № 60-р «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад» на Державну службу з питань геодезії, картографії та кадастру покладено обов`язок починаючи з 01.02.2018 забезпечити формування земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в межах, визначених перспективним планом формування територій громад, шляхом проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності з подальшою передачею зазначених земельних ділянок у комунальну власність відповідних об`єднаних територіальних громад згідно із ст. 117 Земельного кодексу України.

На виконання вказаного розпорядження наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастру) від 15.03.2018 №45 «Про проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності» визначено проведення у 2018 році інвентаризації на території об`єднаних територіальних громад, несформованих земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, відомості про які відсутні у Державному земельному кадастрі, крім земель, які знаходяться в постійному користуванні державних підприємств, установ та організацій.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 27.09.2018 за № 25-4563/14-18-сг «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» та відповідно до акту приймання-передачі від 27.09.2018, у комунальну власність Деснянської селищної об`єднаної територіальної громади Чернігівського (колишнього Козелецького) району Чернігівської області передано земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 1857,3247 га, розташовані за межами населених пунктів на території Деснянської селищної об`єднаної територіальної громади, у тому числі і земельну ділянку з кадастровим номером :25:124:0002 площею 49,8776 га (Морівська сільська рада), за актом приймання-передачі порядковий номер 5.

На підставі вищезазначеного наказу внесені відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 18.01.2019 про земельну ділянку із кадастровим номером :25:124:0002 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 220).

В подальшому до Деснянської селищної ради надійшло клопотання ДП «Остерський військовий лісгосп» від 08.09.2021 за № 353 щодо надання земельної ділянки з кадастровим номером :25:124:0002, площею 49,8776 га в постійне користування ДП «Остерський військовий лісгосп» для використання за цільовим призначенням 09.01 «Для ведення лісового господарства і пов`язаних із ним послуг».

При цьому відповідно до даних Публічної кадастрової карти, земельна ділянка з кадастровим номером :25:124:0002 частково зайнята лісовими насадженнями.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку: земельна ділянка площею 49,8776 га, сформована як об`єкт цивільних прав із кадастровим номером :25:124:0002, код цільового призначення 16.00 - землі запасу (земельні ділянки кожної категорії, які не надані у власність чи користування громадянам чи юридичним особам), категорія земель землі сільськогосподарського призначення, дата державної реєстрації 23.08.2017.

Козелецька окружна прокуратура листом від 17.05.2024 № 50-77-2280вих24 звернулась до Деснянської селищної ради з проханням обстежити самозалісені земельні ділянки за участі представників Північного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства, лісогосподарського підприємства, Державної екологічної інспекції у Чернігівській області та вжити заходів для збереження та охорони самозалісених земельних ділянок, у тому числі шляхом зміни цільового призначення земельних ділянок в Державному земельному кадастрі та віднесення їх до самозалісених.

Однак листом від 05.06.2024 №08-12/667 Деснянська селищна рада повідомила, що обстеження самозалісених земельних ділянок за участі представників Північного міжрегіонального лісового управління та мисливського господарства, лісогосподарського підприємства селищною радою не були проведені, що вказує на бездіяльність органу місцевого самоврядування.

Таким чином на даний час питання визначення цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером :25:124:0002, площею 49,8776 га до самозалісених із урахуванням її фактичного стану не вирішено.

Вважаючи вказану бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд враховує таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади та місцевого самоврядування здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, який побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи органом місцевого самоврядування, їх посадовою особою дій у межах компетенції, але не передбаченим способом, у не передбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Обсяг судового контролю в адміністративних справах визначено частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій зазначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

У відповідності до норм Закону України «Про прокуратуру» прокурор одержує передбачену законом можливість захищати права та інтереси не конкретного державного органу, а дещо абстрактні інтереси держави, що в широкому сенсі можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів і являти собою потребу в здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих, зокрема, на гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, а також охорону землі, лісів, водойм як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання, в тому числі, й територіальних громад.

У рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі №1-1/99 зазначено, що із врахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia (суд знає закони) під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Велика Палата Верховного Суду у своєму рішенні також послалася на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, згідно з яким Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду, зокрема зазначив, що за змістом частини третьої статті 23 Закону № 1697-VІІ прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.

Враховуючи, що інтереси держави до цього часу залишаються не захищеними, наявні підстави для представництва прокурором інтересів держави у спірних правовідносинах.

Частинами 2 та 3 статті 1 Лісового кодексу України визначено, що ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцем розташування виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Відповідно частини 12 статті 1 Лісового кодексу України, самозалісена ділянка це земельна ділянка будь-якої категорії земель (крім земель лісогосподарського призначення, природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення) площею понад 0,5 гектара, вкрита частково чи повністю лісовою рослинністю, залісення якої відбулося природним шляхом.

Згідно зі статтею 7 Лісового кодексу України ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи.

Відповідно до Закону України від 20.06.2022 №2321-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо збереження лісів», внесені зміни до Земельного кодексу України, а саме главу 11 доповнено статтею 57-1 «Самозалісені землі», якою визначений порядок віднесення земельних ділянок до самозалісених.

Відповідно до вимог статті 57-1 Земельного кодексу України самозалісена ділянка - це земельна ділянка будь-якої категорії земель (крім земель лісогосподарського, призначення, природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення) площею понад 0,5 гектара, вкрита частково чи повністю лісовою рослинністю, залісення якої відбулося природним шляхом.

Віднесення земельної ділянки приватної власності до самозалісеної ділянки здійснюється її власником, а щодо земельних ділянок державної та комунальної власності - органом, який здійснює розпорядження нею.

Відповідно до частин 3,4 статті 57-1 Земельного кодексу України, віднесення земельної ділянки до самозалісеної ділянки здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про належність всіх її угідь до угідь самозалісеної ділянки. Земельна ділянка вважається самозалісеною ділянкою з дня внесення зазначених відомостей до Державного земельного кадастру.

Віднесення земельної ділянки, сформованої як об`єкт цивільних прав, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, до самозалісеної ділянки здійснюється без розроблення документації із землеустрою.

Відповідно до частини 4 статті 21 Закону «Про Державний земельний кадастр» відомості про угіддя земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі заяви власника земельної ділянки або за рішенням органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування, який, відповідно до ст. 22 Земельного кодексу України приймає рішення про передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності у власність, - щодо зміни угідь на угіддя самозалісеної ділянки.

Разом з тим, введено новий вид у підгрупах угідь Класифікації видів земельних угідь (КВЗУ) -: « 005.05. Самозаліснені землі», які включають самозаліснені території будь-якої категорії земель (крім земель лісогосподарського призначення, природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення) площею понад 0,5 гектара, вкриті частково чи повністю лісовою рослинністю, залісення яких відбулося природним шляхом.

Отже земельна ділянка сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :25:124:0002, площею 49,8776 га після її обстеження селищною радою може бути віднесена до самозалісених, шляхом внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру на підставі заяви Деснянської селищної ради.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статей 13, 16 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією, а забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України є обов`язком держави.

У даному випадку органом уповноваженим державною здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, з врахуванням статей 57-1, 122 Земельного кодексу України та частини 4 статті 21 Закону України «Про державний земельний кадастр», є Деснянська селищна рада.

Слід зазначити, що вирішення питання щодо зміни виду угідь земель на самозалісені ділянки відноситься до виключної компетенції органу, уповноваженого на розпорядження такою земельною ділянкою.

Враховуючи, що з 27.05.2021 переважна більшість земель за межами населених пунктів знаходиться у комунальній власності, питання щодо зміни виду угідь всіх земельних ділянок (сформованих як об`єкт цивільних прав чи не сформованих) комунальної власності відноситься відповідно до статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції сесії органу місцевого самоврядування.

З огляду на положення частини 2 статті 57-1, статті 122 ЗК України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеві ради як розпорядники земель комунальної власності можуть самостійно вирішувати питання щодо зміни виду угідь земель, у тому числі на самозалісені землі. Будь-які обмеження чи застереження щодо самостійного вирішення вказаного питання органами місцевого самоврядування у чинному законодавстві відсутні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що встановлена інформація належним чином підтверджує факт бездіяльності відповідача щодо не вжиття заходів, із залученням спеціалістів у лісовій галузі, спрямованих на проведення, обстеження спірної земельної ділянки та визначення її фактичного цільового призначення та виду угідь, що призводить до порушення інтересів держави та створює передумови незаконного використання спірної земельної ділянки, можливого її поділу та передачу у приватну власність у порядку безоплатної приватизації.

Так, згідно із Законом України «Про Основні засади (стратегію) державної екологічної політики України на період до 2030 року» лісистість становить 15,9 відсотка території України.

Цим же Законом визначено ряд індикаторів реалізації державної екологічної політики, зокрема лісистість території країни повинна складати в 2025 році 16.5%, а в 2030 році 17.5%. в порівнянні з нинішніми 15.9%.

В Україні за різними оцінками розташовано 300-500 000 гектарів самосійних лісів, які знаходяться на землях сільськогосподарського призначення і активно повертаються в сільськогосподарське виробництво. Іншою проблемою є збільшення розорюваності пасовищ та сіножатей, що призводить до деградації біорізноманіття.

В рамках реалізації земельної реформи та земельної децентралізації існуюча ситуація створює ризики невиконання поставлених індикаторів щодо збільшення лісистості та збільшення площі сіножатей та пасовищ, деградації біорізноманіття.

Крім того віднесення земельної ділянки до самозалісених сприятиме збереженню довкілля та формуванню позитивного іміджу України на міжнародній арені, що є особливо важливим у контексті міжнародних зобов`язань України, у тому числі вимог Європейського Союзу, виконання Україною міжнародних зобов`язань, взятих у рамках приєднання до Європейської зеленої угоди (EU Green Deal).

З метою усунення виявлених порушень інтересів держави та упередження інших порушень, у відповідності до положень статті 23 Закону України «Про прокуратуру», Козелецькою окружною прокуратурою скеровано до Деснянської селищної ради листи від 29.05.2024 №50-75-1972вих-23, від 26.06.2023 №50-75-2320вих-23 та від 17.05.280вих-24, проте Деснянською селищною радою обстеження спірної земельної ділянки не проведено та рішення про віднесення земельної ділянки сільськогосподарського призначення до самозалісених не прийнято.

Таким чином маючи можливість вчинення нагально необхідних та законодавчо визначених дій з метою віднесення вказаної земельної ділянки до самозалісеної Деснянська селищна рада свідомо уникає вирішення вказаного питання, допускаючи протиправну бездіяльність.

Щодо доводів відповідача, викладених у відзиві, то суд останні не приймає до уваги та зазначає, наступне.

Так, з метою збереження самосійних лісів та подальшого ведення лісового господарства на цих територіях з 20.06.2022 законодавчо встановлено процедуру віднесення земель до самозалісених, яка покликана збільшити лісистість території України.

Зокрема статтею 57-1 ЗК України встановлено порядок вирішення питань щодо зміни виду угідь земель на самозалісені.

Так відповідно до частини 2 статті 57-1 Земельного кодексу України віднесення земельної ділянки приватної власності до самозалісеної ділянки здійснюється її власником, а щодо земельних ділянок державної чи комунальної власності органом, який здійснює розпорядження нею.

Віднесення земельної ділянки, що перебуває у користуванні, заставі, до самозалісеної ділянки здійснюється за погодженням із землекористувачем, заставодержателем.

Рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування щодо віднесення земельної ділянки до самозалісеної ділянки приймається за поданням відповідного територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства.

Таким чином, будь-який інший нормативно-правовий акт, крім статті 57-1 Земельного кодексу України, не визначає процедуру віднесення земель до самозалісених.

Пунктом 121 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051, передбачено, що внесення до Державного земельного кадастру змін до відомостей про склад угідь земельної ділянки на угіддя самозалісеної ділянки здійснюється державним кадастровим реєстратором на підставі заяви власника земельної ділянки або за рішенням органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування, який відповідно до ст. 122 Земельного кодексу України приймає рішення про передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності у власність, без розроблення документації із землеустрою.

Отже статтею 57-1 Земельного кодексу України чітко визначено процедуру внесення змін до Державного земельного кадастру відомостей щодо самозалісених земельних ділянок.

Статтею 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що органи та посадові особи місцевого самоврядування несуть відповідальність за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами.

Слід зазначити, що вирішення питання щодо зміни виду угідь земель на самозалісені ділянки відноситься до виключної компетенції органу, уповноваженого на розпорядження такою земельною ділянкою.

За таких обставин безпідставною є позиція відповідача щодо відсутності порядку зміни виду угідь земельних ділянок на самозалісені та відсутності в Деснянської селищної ради компетенції щодо зміни виду угідь спірної земельної ділянки.

Також суд зазначає, що розпорядженням начальника Чернігівської обласної військової адміністрації №147 від 20.04.2022 «Про тимчасову заборону відвідування населенням лісів і в`їзду до лісових масивів області транспортних засобів у період воєнного стану» заборонено відвідування лісів населенням і в`їзд до лісів Чернігівської області (крім транзитних шляхів) транспортних засобів за винятком, зокрема, органів місцевого самоврядування.

Також суд зазначає, що поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, прийнятій Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за певних обставин.

Пунктами 1.6, 2.4 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 № 1380/5, передбачено, що дискреційні повноваження сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проєктом нормативно-правового акта.

Дискреційні повноваження можуть закріплюватися в нормативно-правових актах, проєктах нормативно-правових актів такими способами: 1) за допомогою оціночних понять, наприклад: «за наявності поважних причин орган вправі надати …», «у виключних випадках особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може дозволити…», «рішення може бути прийнято, якщо це не суперечить суспільним інтересам…» тощо; 2) шляхом перерахування видів рішень, що приймаються органом (особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), не вказуючи підстав для прийняття того чи іншого рішення або шляхом часткового визначення таких підстав; 3) шляхом надання права органу (особі, 8 уповноваженій на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) при виявленні певних обставин (настанні конкретних юридичних фактів) приймати чи не приймати управлінське рішення залежно від власної оцінки цих фактів; 4) за допомогою нормативних приписів, що містять лише окремі елементи гіпотези чи диспозиції правової норми, що не дозволяють зробити однозначний висновок про умови застосування нормативного припису або правові наслідки застосування такого припису.

Однак у випадку обстеження Деснянською селищною радою спірної земельної ділянки, не йдеться про вибір ради на власний розсуд прийняти рішення про віднесення чи про відмову у віднесенні до замозалісених спірної земельної ділянки, оскільки згідно із статтею 57-1 Земельного кодексу України до самозалісених угідь орган місцевого самоврядування може віднести лише землі які підпадають під дану категорію земель.

У відповідності до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити.

Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір), відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Деснянської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області щодо не вжиття заходів, спрямованих на проведення обстеження земельної ділянки з кадастровим номером :25:124:0002, площею 49,8776 га.

Зобов`язати Деснянську селищну раду Чернігівського району Чернігівської області вжити заходи, спрямовані на проведення обстеження земельної ділянки з кадастровим номером :25:124:0002, площею 49,8776 га та визначення її фактичного цільового призначення та виду угідь.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 19 грудня 2024 року.

Позивач: Козелецька окружна прокуратура (вул. Євгенія Лоскота, буд. 1, с-ще Козелець, Чернігівський район, Чернігівська область, 17000, код ЄДРПОУ - 02910114).

Відповідач: Деснянська селищна рада Чернігівського району Чернігівської області (вул. Ювілейна, буд. 1А, с-ще Десна, Чернігівський район, Чернігівська область, 17024, код ЄДРПОУ - 05389882).

Суддя В.В. Падій