Справа № 204/4679/24
Суддя: Приваліхіна А. І.
Дата ухвалення: 2024-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 204/4679/24
Провадження № 2-а/204/54/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська, в особі Приваліхіної А.І., розглянувши у приміщенні суду у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до т. в. о начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

10 травня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача т. в. о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 із вимогою про визнання протиправним та скасування (а. с. 1-3).

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що постановою № 4468 від 03 травня 2024 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП та накладено штраф у розмірі 850 гривень. Вказує, що з даною постановою він не згоден, бо вважає її необґрунтованою, незаконною та складеною з порушенням норм КУпАП, оскільки вона не відповідає вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи. Так, зазначає, що з 16 листопада 2021 року він працює на посаді ректора ПЗВО Дніпровського технологічного університету «ШАГ» (м. Дніпро, пр. Д.Яворницького, 101), тому кожний ранок прибував на місце роботи з м. Кривого Рогу і кожний вечір повертався додому. Вказує, що у зв`язку з тим, що в травня 2024 року почалася вступна компанія до магістратури та аспірантури, а відтак збільшилося навантаження та обсяг роботи, тому він з 01 травня 2024 року вирішив орендувати житло в АДРЕСА_1 , щоб періодично він міг там лишатися ночувати, коли не встигав до комендантської години повернутися додому до м. Кривого Рогу. У зв`язку з цим, він 03 травня 2024 року прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 для повідомлення про часткову зміну місця свого проживання, однак працівниками ТЦК на нього було складено протокол про порушення правил військового обліку за п. п. 2 п. 1 ст. 37, п. 11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та винесено оскаржувану постанову, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП. Тому, прохає суд визнати вищевказану постанову протиправною та скасувати її, а провадження у справі закрити.

Ухвалою суду від 15 травня 2024 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано термін на усунення недоліків (а. с. 30).

16 травня 2024 року недоліки, зазначені в ухвалі суду від 15 травня 2024 року, позивачем усунуто (а. с. 31-34).

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, без виклику сторін (а. с. 35), копія якої надіслана учасникам справи 21 травня 2024 року за вихідним № 13963/24-вих/2-а/204/54/24 (а. с. 36).

02 липня 2024 року на адресу суду надійшов відзив представника відповідача на позовну заяву (а. с. 37-53), в якому він позовні вимоги не визнає, проти задоволення позовних вимог, заперечує.

В обґрунтування відзиву зазначено, що 03 травня 2024 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про взяття його на військовий облік військовозобов`язаних, посилаючись на те, що він змінив своє місце проживання на АДРЕСА_1 , на підтвердження чого надав копію договору оренди житла за вказаною адресою від 05 лютого 2024 року. Вказано, що відповідальна особа, яка склала протокол, спочатку перевірила в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних і резервістів місце перебування позивача на військовому обліку, зібрала докази порушення Правил військового обліку. 03 травня 2024 року т. в. о начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 було розглянуто даний протокол та винесено оскаржувану постанову, якою позивача притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП та накладено штраф у сумі 850 гривень. Вважає, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП відбулося із дотримання встановлених законом строків, а відтак доводи останнього є необґрунтованими, а дана позовна заява безпідставною, тому прохає суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

11 липня 2024 року на адресу суду надійшла відповідь позивача на відзив (а. с. 56-57), в якому він з доводами викладеними відповідачем у відзиві не погоджується.

В обґрунтування відповіді на відзив зазначає, що він з 06 листопада 2021 року офіційно працює на посаді ректора закладу вищої освіти Дніпровського технологічного університету «ШАГ» (м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, 101), тому навчальний заклад сплачує за нього податки, а інформація щодо нього та його посади з фактичним місцем роботи закладу міститься в податкових органах. З цих підстав, вважає, що відповідач, як держатель Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів шляхом електронної інформаційної взаємодії з податковими органами міг отримати відносно нього повну інформацію про місце його роботи і посаду, але цього не зробив, натомість, порушивши законодавство притягнув його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП України.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 03 травня 2024 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про постановлення його на військовий облік офіцерів запасу у зв`язку зі зміною місця проживання (а. с. 46).

03 травня 2024 року начальником адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 відносно ОСОБА_1 складено протокол № 242 про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210 КУпАП (а. с. 40-41).

03 травня 2024 року т. в. о. начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , за результатами вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення, винесено постанову № 4468 (а. с. 42 та на звороті), якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 850 гривень.

Зі змісту постанови вбачається, що 03 травня 2024 року ОСОБА_1 з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою стати на облік військовозобов`язаних за фактичним місцем проживання (роботи). У грудні 2021 року ОСОБА_1 переїхав на фактичне місце проживання до АДРЕСА_1 , але в семиденний строк, як вимагає законодавство України, за фактичним місцем проживання, на військовий облік військовозобов`язаних до ІНФОРМАЦІЯ_2 останній не став, відомостей про себе не надав.

Таким чином, встановлено те, що з грудня 2021 року ОСОБА_1 , після реєстрації фактичного місця проживання (роботи) до теперішнього часу, до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`являвся, на облік військовозобов`язаних не став, відомостей про зміну місця проживання, роботи, посади, освіти тощо не надав, доказів поважності причин неявки ним також не надано, чим порушив правила військового обліку визначені п. 3 ст. 1, п. п. 2 п. 1 ст. 37, п. 11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Правилами військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 2 до Порядку організації ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який затверджений Постановою КМУ від 30 грудня 2022 року № 1487, відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 210 КУпАП. Вказано, що оскільки зазначені дії вчинені в умовах особливого періоду, то ОСОБА_1 вчинено адміністративне правопорушення, що передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП.

З військового квитка серії НОМЕР_1 від 18 серпня 2014 року (а. с. 9-23) вбачається, що ОСОБА_1 з 10 березня 2014 року перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 03 травня 2024 року взятий на облік відповідачем.

З витягу з реєстру територіальної громади Криворізької територіальної громади № 2024/004479983 від 03 травня 2024 року (а. с. 24) вбачається, що позивач з 01 квітня 2014 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

З довідки приватного закладу вищої освіти Дніпровського технологічного університету «ШАГ» № 09/02/24 від 25 березня 2024 року (а. с. 25) вбачається, що ОСОБА_1 з 06 листопада 2021 року працює у даному закладі на посаді ректора.

05 лютого 2024 року між позивачем та ОСОБА_5 було укладено договір оренди квартири АДРЕСА_3 , строком до 04 лютого 2025 року з можливістю автоматичного його продовження (а. с. 45- та на звороті).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами ч. 1 ст. 55 Конституції України проголошено право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Приписами п. 8 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що позивач це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду.

Нормами п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України встановлено, що індивідуальний акт акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій aбo в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав aбo інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням aбo мас визначений строк.

Статтею 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Частиною 2 ст. 11 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Приписами ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Приписами ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, приписами ст. 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Зокрема, приписами ч. 2 ст. 210 КУпАП встановлено відповідальність, за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті (порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку), за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП, виражається у формі порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Відповідно до оскаржуваної постанови, 03 травня 2024 року ОСОБА_1 з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою стати на облік військовозобов`язаних за фактичним місцем проживання (роботи). У грудні 2021 року ОСОБА_1 переїхав на фактичне місце проживання до АДРЕСА_1 , але в семиденний строк, як вимагає законодавство України, за фактичним місцем проживання, на військовий облік військовозобов`язаних до ІНФОРМАЦІЯ_2 останній не став, відомостей про себе не надав. Таким, чином, встановлено те, що з грудня 2021 року ОСОБА_1 , після реєстрації фактичного місця проживання (роботи) до теперішнього часу, до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`являвся, на облік військовозобов`язаних не став, відомостей про зміну місця проживання, роботи, посади, освіти тощо не надав, доказів поважності причин неявки ним також не надано, чим порушив правила військового обліку визначені п. 3 ст. 1, п. п. 2 п. 1 ст. 37, п. 11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Правилами військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 2 до Порядку організації ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який затверджений Постановою КМУ від 30 грудня 2022 року № 1487, відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 210 КУпАП. Вказано, що оскільки зазначені дії вчинені в умовах особливого періоду, то ОСОБА_1 вчинено адміністративне правопорушення, що передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП.

Так, п. 1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» визначених у додатку 2 до вищевказаного Порядку визначено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: 1) перебувати на військовому обліку: за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ (далі - органи СБУ), військовозобов`язані Служби зовнішньої розвідки - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки). Крім того, призовники, військовозобов`язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на персонально-первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад; за місцем роботи (навчання) - в центральних і місцевих органах виконавчої влади, в інших державних органах, в органах місцевого самоврядування, в органах військового управління (органах управління), військових частинах (підрозділах) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органах спеціального призначення, на підприємствах, в установах, організаціях, закладах освіти, закладах охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності; у разі вибуття за межі України на строк більше трьох місяців - за місцем консульського обліку в закордонних дипломатичних установах України; 2) прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів; 3) не змінювати місце проживання з моменту оголошення мобілізації та у воєнний час без дозволу керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів СБУ, Служби зовнішньої розвідки - без дозволу відповідного керівника); 4) проходити медичний огляд та лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішеннями комісій з питань приписки, призовних комісій або військово-лікарських комісій районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я СБУ, а у Службі зовнішньої розвідки - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки; 5) проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі, проходити службу у військовому резерві; 6) особисто прибувати до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки з паспортом громадянина України і військово-обліковими документами для зняття з військового обліку в разі вибуття в іншу місцевість до нового місця проживання, за межі України на постійне місце проживання або на строк більше трьох місяців, у разі зміни місця проживання в межах міста з переїздом на територію іншого адміністративного району; 7) особисто в семиденний строк з дня прибуття до нового місця проживання прибувати із паспортом громадянина України і військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки, закордонної дипломатичної установи України), який організовує та веде військовий облік на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, для взяття на військовий облік; 8) особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»; 9) негайно повідомляти районним (міським) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, органам СБУ, підрозділам Служби зовнішньої розвідки за місцем військового обліку про втрату військово-облікового документа; 10) звіряти не рідше одного разу на п`ять років власні персональні дані з обліковими даними районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки; 11) подавати щороку до 1 жовтня до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки документи, що підтверджують право громадян на відстрочку від призову на строкову військову службу.

Так, з матеріалів справи № 242 про адміністративне правопорушення (а. с. 39-53), зокрема військового квитка серії НОМЕР_1 від 18 серпня 2014 року, вбачається, що ОСОБА_1 з 10 березня 2014 року по 03 травня 2024 року перебував на військовому обліку в

ІНФОРМАЦІЯ_4 , з оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 з грудня 2021 року, після реєстрації фактичного місця проживання (роботи) до теперішнього часу, до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`являвся, на облік військовозобов`язаних не став, відомостей про зміну місця проживання, роботи, посади, освіти тощо не надав, доказів поважності причин неявки ним також не надано, чим останнім, вчинено триваюче правопорушення, адміністративна відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 210 КУпАП.

Однак, з вказаної постанови не зрозуміло, в чому саме полягало правопорушення позивача, чи то в тому, що він не став на військовий облік після реєстрації фактичного місця проживання, чи то не надав дані щодо зміни місця роботи, чи то не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Більш того, суд зазначає, що доводи відповідача про те, що позивач, з грудня 2021 року зареєстрував фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не відповідають дійсності, оскільки, по-перше, вказане спростовується витягом з реєстру Криворізької територіальної громади № 2024/004479983 від 03 травня 2024 року, відповідно до якого позивач з 01 квітня 2014 року та станом на 03 травня 2024 року зареєстрований у АДРЕСА_2 ; по-друге, саме по собі, укладення позивачем договору оренди квартири у АДРЕСА_1 , не є підтвердженням реєстрації його фактичного місця проживання.

Натомість, відповідно до вимог п. 12 ст. 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16 березня 2017 року, до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать відомості про зайнятість (код ЄДРПОУ та місцезнаходження підприємства, установи, організації, місце роботи, посада, стаж роботи).

Суд звертає увагу на те, що додаток 2 «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» введено в дію саме 30 грудня 2022 року, тобто із дня затвердження постановою КМУ № 1487 від 30 грудня 2022 року Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів. До цього часу у ОСОБА_1 були відсутні вищевикладені обов`язки та він не мав їх виконувати.

ОСОБА_1 не порушено вимоги Правил, оскільки з моменту вступу їх в законну силу п`ятирічний строк, протягом якого останній зобов`язаний здійснити звірку власних персональних даних з обліковими даними районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, не минув.

Крім того, суд зазначає про те, що відповідно до вимог п. 34 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, з метою ведення персонального військового обліку державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, з поміж-іншого, здійснюють надсилання у семиденний строк з дня видання наказу про прийняття на роботу (навчання) звільнення з роботи, завершення навчання (відрахування із закладу освіти) до відповідних районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів повідомлень про зміну облікових даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 4).

Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, зокрема обліку відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладено на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (ст. 34 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).

Більш того, приписами ч. 3 ст. 14 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» визначено, що актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.

Таким чином, Приватний заклад вищої освіти Дніпровський технологічний університет «ШАГ» у семиденний строк з дня видання наказу про прийняття на роботу позивача повинен був повідомити відповідний районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про зміну облікових даних призовника (позивача) щодо його працевлаштування до вказаного закладу освіти.

Натомість, відповідний районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, з метою актуалізації бази даних Реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, повинен був шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною отримати відповідну інформацію.

Отже, відповідачем доказів вчинення вказаного адміністративного правопорушення позивачем суду не надано, а оскаржувана постанова посилань на такі докази не містить.

Суд зазначає, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Таким чином, виконуючи обов`язок доказування, відповідач мав би надати докази вчинення позивачем інкримінованого останньому правопорушення, оскільки обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

З наведеного слідує, що відповідач належними та допустимими доказами не підтвердив порушення позивачем Правил військового обліку, через що суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП, що виключає можливість притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вказаною статтею, а відтак оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а позовні вимоги задоволенню.

Статтею 286 КАС України передбачені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про наявність підстав для скасування постанови т. в. о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 № 4468 від 03 травня 2024 року за справою про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а справу про адміністративне правопорушення слід закрити за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, з урахуванням того, що позовні вимого задоволено в повному обсязі, відповідно до вимог ст. 139 КАС України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 1211 гривень 20 копійок.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 1, 2, 19, 20, 72, 77, 96, 229, 242-246, 262, 286 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до т.в.о начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5 ; ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 4468 від 03 травня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 210 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень визнати протиправною та скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 210 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_6 ( АДРЕСА_5 ; ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду згідно з вимогами ч. 4 ст. 286 КАС України протягом десяти днів зо дня його підписання суддею або протягом десяти днів зо дня отримання його копії учасниками справи.

Рішення суду набирає законної сили протягом десяти днів зо дня його підписання суддею або протягом десяти днів зо дня отримання його копії учасниками справи, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя А.І. Приваліхіна