Справа № 953/10020/24
Суддя: Муратова С. О.
Дата ухвалення: 2024-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2024 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Муратової С.О.,

за участю секретаря - Драгана О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Київського районного суду м. Харкова позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції у Львівській області (, адреса: 79000, Львівська область, м. Львів, площа Генерала Григоренка, буд. 3), третя особа: інспектор Золочівського районного відділу поліції Головного Управління національної поліції у Львівській області старший лейтенант поліції Панькевич Михайло Ігорович (адреса: 80700, Львівська область, Золочівський район, м. Золочів, вул. Шашкевича, 43) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

30.10.2024 до Київського районного суду м. Харкова надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить витребувати у відповідача: інформацію про технічний засіб, яким здійснено фото/відео фіксацію правопорушення; відеозапис, на якому зафіксований факт керування позивачем транспортним засобом, рух транспортного засобу «Toyota Camry» до моменту зупинки, момент його зупинки, інтенсивність та рівень організації дорожнього руху в момент його руху та зупинки, а також розгляд справи на місці зупинки; скасувати постанову від 22.10.2024 серії ЕНА №3316507 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складену інспектором Золочівського районного відділу поліції Головного Управління національної поліції у Львівській області старшим лейтенантом поліції Панькевичем Михайлом Ігоровичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121-3 КУпАП, у вигляді штрафу в сумі 2550,00 гривень; закрити справу про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121-3 КУпАП; стягнути на його користь здійснені ним документально підтверджені витрати, а саме: витрати по сплаті судового збору у розмірі 605,60 грн. з бюджетних асигнувань відповідача.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 22.10.2024 інспектором Золочівського районного відділу поліції Головного Управління національної поліції у Львівській області старшим лейтенантом поліції Панькевичем М.І. (далі - інспектор) винесено постанову серії ЕНА №3316507 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої 21.10.2024 о 18 год. 00 хв. в м. Золочів, по вул. Тернопільській, 7В, водій ОСОБА_1 здійснював рух на автомобілі «Toyota Camry» з номерним знаком НОМЕР_2 , який не належить Національній гвардії України, з номерним знаком, що за візуальними ознаками використовується Національною гвардією України, чим порушив п. 2.9.в. Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121-3 КУпАП. Вважає постанову протиправною, винесеною з порушенням закону. Інспектором не було встановлено об`єктивних обставин події, будь-які докази вчинення ним адміністративного правопорушення відсутні. 21 та 22 жовтня він не керував транспортним засобом з зазначеним в постанові номерним знаком. 22.10.2024 він перебував в готельному номері готелю «Золота підкова», який розташований в м. Золочів Львівської області. Належний йому на праві користування автомобіль «Toyota Camry» (далі - автомобіль) перебував на стоянці готелю. Засобом телефонного зв`язку до готельного номеру, в якому він перебував, зателефонував працівник готелю та повідомив, що до його автомобілю «Toyota Camry» під`їхав екіпаж патрульної поліції, працівники ТЦК та інші невідомі йому особи в формі військових, які вимагали надати дані щодо власника автомобіля та викликати його на парковку до автомобіля. Після повідомлення даних обставин працівником готелю він вийшов з готельного номеру до автомобіля, біля якого перебували патрульний екіпаж поліції разом з представниками ТЦК та іншими особами в військовій формі. Працівники поліції почали звинувачувати його в тому, що він керував автомобілем з номерними знаками, що не належать цьому транспортному засобу, зважаючи на що вони зараз оформлять постанову про накладення адміністративного стягнення, затримають його та вилучать автомобіль «Toyota Camry» для воєнних потреб на користь Збройних Сил України. При цьому працівники поліції та особи в військовій формі обмежили його у русі та перешкоджали здійсненню ним телефонних дзвінків з метою отримання правової допомоги та сповіщення про неправомірні дії працівників поліції та осіб у військовій формі на гарячу лінію МВС України.

Незважаючи на надані ним пояснення щодо перебування у готельному номері, з якого працівники поліції його викликали, заперечення стосовно того, що він керував транспортним засобом, та вимоги надати відеозапис, на якому зафіксований факт керування ним транспортним засобом з вказаними вище номерними знаками, працівник поліції склав оскаржувану постанову. На його заперечення щодо керування автомобілем з номерними знаками, які йому не належать, невідома особа у військовій формі змусила його зняти зазначені номерні знаки з його автомобіля, передати їх йому, після чого пішла з ними у невідомому напрямку. Врахувавши всі зазначені обставини, той факт, що він не керував автомобілем з номерним знаком, який йому не належить, він не порушував Правил дорожнього руху. Під час розгляду інспектором адміністративної справи він заперечував проти доводів поліцейського щодо порушення ним п. 2.9.в. Правил дорожнього руху та вимог 4.2 ст. 121-3 КУпАП, надав пояснення, в яких неодноразово зазначав про те, що не керував транспортним засобом з номерними знаками, що не належать цьому засобу. Його вимоги щодо надання для ознайомлення відеозапису, на якому зафіксований факт керування ним автомобілем з номерними знаками, що не належать йому, інспектором поліції були проігноровані. Всі зазначені ним заперечення, доводи та пояснення інспектором були проігноровані, їм не було надано належної правової оцінки, зважаючи на що ним неправильно було оцінено дорожню обстановку. Крім того, інспектором було проігноровано вимогу надати для ознайомлення відеозапис руху транспортного засобу та момент його зупинки, з метою встановлення фактичних обставин та вирішення справи. Будь-яких доказів на підтвердження факту керування ним 21 або 22 жовтня 2024 року автомобілем з номерними знаками, що не належать йому, надано не було. Інспектором перед винесенням оскаржуваної постанови не було досліджено матеріали, які потрібні для вирішення справи та взагалі не було надано будь-яких доказів порушення ним п. 2.9.в. Правил дорожнього руху. Зважаючи на неналежний розгляд інспектором справи, недослідження доказів, невідповідність висновків фактичним обставинам справи, ним було заявлено клопотання про оголошення перерви у розгляді справи з метою підготовки до її розгляду та необхідності скористатись правом на правову допомогу, проте інспектором не вжито жодних дій щодо надання йому можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги та підготовки до розгляду справи, що свідчить про порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення. Інспектором не вжито жодних дій щодо об`єктивного, повного дослідження матеріалів, які потрібні для правильного вирішення справи, не надано доказів порушення ним п. 2.9.в. Правил дорожнього руху, не надано можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги та підготовки до розгляду справи. Такими діями інспектор порушив порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення та його права, як особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не містить інформації про технічний засіб, яким здійснено фото/відео фіксацію правопорушення. З метою доведення зазначених вище доводів щодо відсутності факту керування ним транспортним засобом з номерним знаком, що не належить цьому засобу та неправомірності дій працівників поліції, долучає до позову відеозаписи з камер наружного спостереження готелю, з яких вбачається, що транспортний засіб перебував на парковці готелю та він не керував ним, до нього під`їхали військові, працівники поліції, після чого він вийшов до них з готельного номеру. В правому верхньому куті відеозапису зазначена дата та час вказаних подій.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2024, розгляд вказаної справи визначено судді Київського районного суду м. Харкова Муратовій С.О. (а.с. 13).

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 08.11.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі за вказаним адміністративним позовом; розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін; клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено; витребувано у ГУ НП у Львівській області інформацію про технічний засіб, яким здійснено фото/відео фіксацію правопорушення; відеозапис, на якому зафіксований факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, рух транспортного засобу «Toyota Camry» до моменту зупинки, момент його зупинки, інтенсивність та рівень організації дорожнього руху в момент його руху та зупинки, а також розгляд справи на місці зупинки (а.с. 15-16).

22.11.2024 на електрону адресу суду та 26.11.2024 до канцелярії суду надійшов відзив представника відповідача ГУНП в Львівській області Середюка Л.В. на позовну заяву, в якому просив прийняти та долучити до матеріалів справи відзив на позовну заяву у страві №953/10020/24; розглядати дану справу за наявними в ній належними та допустимими доказами та аргументами, з врахуванням обставин, висвітлених у відзиві відповідача на позовну заяву та доданих до нього документів - без участі ГУНП у Львівській області; за результатами повного, всебічного та об`єктивного встановлення всіх обставин у справі прийняти рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції у Львівській області відмовити (а.с. 19-20, 30-33).

На обґрунтування відзиву зазначає, зокрема, що ГУНП у Львівській області не погоджується з позовними вимогами ОСОБА_1 , вважає їх необґрунтованими та безпідставними, виходячи з наступного. Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №33116507 від 22.10.2024 позивач експлуатував транспортний засіб «Тойота Кемрі» із незаконно встановленими номерними знаками Національної гвардії України, які користуються повним або частковим імунітетом, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 121-3 КУпАП. Дана подія була зафіксована системою «Безпечне місто», яка розташоване безпосередньо у м. Золочів, Львівської області. З відео вбачається, що водій здійснював рух у м. Золочів вул. Тернопільська, 7В поблизу готелю «Золота підкова» та припаркувався на парковці поблизу вищевказаного готелю. З рапорту інспектора ВРПП Золочівського РВП ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції Михайла Панькевича вбачається, що ним спільно з старшим інспектором ВРПП Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області капітаном поліції ОСОБА_3 було здійснено реагування на повідомлення ЕО №5552 від 22.10.2024 про те, що на автомобілі «Тойота Кемрі» р.н. НОМЕР_2 водій неодноразово порушував ПДР України номерні знаки незаконно встановлені на даний транспортний засіб. В ході патрулювання по вул. Тернопільській в м. Золочів близько 10.00 год. Було виявлено схожий автомобіль, який описаний в повідомленні. Даний транспортний засіб був припаркований на автостоянці готелю «Золота підкова» м. Золочів вул. Тернопільська, 7в. В цей же момент на місці події перебував наряд ВСП Національної гвардії. При спілкуванні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживав в готелі «Золота підкова» останній повідомив, що він є викладачем Харківської Національної академії Національної гвардії України, яка на даний час дислокується в м. Золочів Львівської області. Чому закріпив дані номерні знаки на автомобіль, яким він користувався не зміг пояснити. В подальшому, відповідно до ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію» було здійснено поверхневу перевірку транспортного засобу «Тойота Кемрі», де в багажному відділенні було виявлено в картонній обгортці (зафіксовано на бодікамеру о 10:42:12 год.) номерні знаки AX0678МР, які при перевірці по ІКС ІПНП належать даному автомобілю (власник ОСОБА_4 , зі слів ОСОБА_5 являється його матір`ю). В подальшому водій представив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 04.01.2023 та посвідчення водія НОМЕР_4 . При спілкуванні водій ОСОБА_5 погодився із правопорушення за ч. 2 ст. 121-3 КУпАП, після чого відбувся розгляд справи та останньому роз`яснено права, обов`язки. В подальшому винесено постанову про накладення стягнення у справі про адміністративне правопорушення зафіксовано не в автоматичному режимі серії ЕНА 3316507 від 22.10.2024, та накладено штраф у розмірі 2550 грн. Постанова роздрукована за допомогою термопринтера, з постановою ОСОБА_1 було ознайомлено на місці під підпис та вручено копію, після чого водій ОСОБА_5 самостійно зняв з автомобіля номерні знаки НОМЕР_2 , передав їх представникам ВСП Національної гвардії та повідомив, що більше так вчиняти не буде. Подія зафіксована на нагрудний відео-реєстратор «ЕН 22 В» поліцейського - інспектора ВРПП Золочівського РВП ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції Михайла Панькевича, який перебував на патрулюванні при опрацюванні повідомлення з лінії «102» (ЄО 5552 від 22.10.2024). Відео зйомка проводилась відповідно до статті 40 Закону України «Про Національну Поліцію» та наказу МВС України від 18.12.20218 №1026 «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки», що було роз`яснено правопорушнику. 23.10.2024 відповідно до відомостей ІКС ІПНП вищевказаний штраф був сплачений в повному розмірі, що підтверджує винуватість.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, 02.12.2024 до канцелярії суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 , в якій він просить справу розглядати без його участі. Зазначає, зокрема, що доводи поліцейських не доведені належними доказами. Надані відеозаписи не є належними доказами, які доводять його вину у вчинення правопорушення, оскільки вони не містять таких даних та в них відсутній звук, що унеможливлює відтворення подій. На наданому до суду поліцейськими відеозаписі з камери готельного комплексу зафіксовані події, що відбувалися 21.10.2024 о 18 год. 15 хв., а саме транспортний засіб «Toyota Camry» заїхав на парковку готельного комплексу, в якому він проживав, припаркувався та з нього вийшов водій, у якого закінчився робочий час та який пішов в напрямку, протилежному входу у готельний комплекс. Даний відеозапис не містить жодного доказу, який свідчить про те, що автомобіль «Toyota Camry» рухався з номерними знаками, що йому не належать та що він ним керував. З іншого відеозапису вбачається, що 22.10.2024 о 09 год. 58 хв. біля входу в готельний комплекс з`явилась невідома йому особа в формі військового, яка розмовляла по телефону та дивилась на його автомобіль, який перебував припаркований на стоянці готелю, після закінчення телефонного дзвінка військовий підійшов до його автомобілю та біля багажника автомобіля нахилився та щось зробив, після чого відійшов від автомобіля та знов почав комусь дзвонити, розмовляти та пішов в протилежному напрямку від входу у готельний комплекс. 3 відеозапису вбачається, що 22.10.2024 о 10 год. 00 хв. до невідомої особи у військовій формі під`їхав екіпаж поліції та ще один автомобіль білого кольору, з якого вийшов невідомий чоловік, який підійшов до поліцейського та привітався шляхом рукостискання. Дані особи стояли біля його автомобіля та оглядали його. О 10.03 год. до його автомобілю підійшла ще одна особа у військовій формі та також привіталась з усіма присутніми шляхом рукостискання, що свідчить про те, що всі особи (поліцейські та військові) знайомі між собою. О 10.05 год. під`їжджає ще один цивільний автомобіль чорного кольору з якого вийшла особа у формі поліцейського, бере з заднього пасажирського сидіння свого автомобіля якусь сумку, вітається з військовим та перекладає сумку до автомобіля білого кольору, після чого також підійшов до його автомобіля. О 10.09 год. він вийшов з готельного комплексу до свого автомобіля, де перебувають всі ці особи, жодна з яких йому не представилась та не надала на огляд посвідчення. Працівники поліції почали звинувачувати його в тому, що він керував автомобілем з номерними знаками, що не належать цьому транспортному засобу, зважаючи на що вони оформлять постанову про накладення адміністративного стягнення, затримають його та вилучать автомобіль «Toyota Camry» для воєнних потреб на користь Збройних Сил України. Один з поліцейських постійно наголошував на тому, що конфіскує його транспортний засіб. Він заперечував щодо керування транспортним засобом з номерними знаками, що йому не належать та зазначав, що йому невідомі ці номерні знаки. Один з працівників поліції, прізвище якого в подальшому йому стало відоме - ОСОБА_3 застосував до нього фізичну силу, а саме вдарив своєю головою по обличчю, при тому, що він не чинив будь-який опір та поводив себе в рамках закону. Він особа з юридичною освітою, яка обізнана з тим, як саме треба себе поводити з представниками поліції. Після того, як він почав вимагати правову допомогу поліцейський на прізвище ОСОБА_3 сказав, що викликав представників ТЦК та його відправлять на фронт, а його транспортний засіб конфіскують.

В подальшому о 10.23 год. під`їхали дві невідомі йому особи у військовій формі без пізнавальних знаків, з одним з цих військових працівники поліції та інші присутні невідомі йому особи радились та запитували, що далі їм робити з ним та транспортним засобом. Коли він підійшов до цієї особи та сказав щоб він представився та пояснив чого з ним радяться працівники поліції та запитують, що робити з ним, він відійшов та почав комусь дзвонити. В подальшому приїхали особи у військовій формі та представились працівниками ТЦК Тернопільської області, незважаючи на те, що подія відбувалась у Львівській області, він їм надав документи, після перевірки яких вони підійшли до невідомій йому особи у військовій формі без пізнавальних знаків, з якою всі радилися, та сказали йому, що не можуть його забрати, оскільки він має відстрочку від призову на військову службу та запитали у нього, що їм робити. При цьому він відвернувся від них та зробив два кроки убік, роблячи вигляд наче їх не чує. ОСОБА_1 повторно запитав у нього хто він такий та що йому треба, проте він не відповів, а поліцейський на прізвище ОСОБА_3 знов сказав, що його автомобіль вони конфісковують на потреби цієї людини у військовій формі без пізнавальних знаків. Другий поліцейський, незважаючи на його заперечення та пояснення, що це не його номерні знаки та він не керував транспортним засобом з цими номерними знаками, почав складати оскаржувану постанову. Під час поверхневого огляду він добровільно показав другий комплект номерних знаків, які належать його транспортному засобу. При цьому поліцейський на прізвище ОСОБА_3 посміхався та стояв осторонь, а особа у військовій формі перейняла функції поліцейського та почали його звинувачувати в тому, що він закріпив на свій транспортний засіб номерні знаки, які йому не належать, а офіційні номерні знаки поклав до багажника машини. Він повторно пояснив військовому та всім присутнім, що законом не заборонено мати два комплекти номерних знаків та зважаючи на те, що його транспортний засіб завжди переміщується на значні відстані по всій країні, в автомобілі перебуває другий запасний комплект номерних знаків. Дані номерні знаки є офіційними та належать автомобілю «Toyota Camry».

На відеозаписі з назвою 4 містяться його заперечення щодо керування та встановлення номерних знаків, які не належать його транспортному засобу. На відеозаписі він зазначає, що на його думку дана ситуація була сфальсифікована присутніми з метою заволодіння його транспортним засобом. Проте всі присутні особи кудись почали дзвонити, писати та з кимось радитися. До місця подій під`їхали ще невідомі йому особи яких представили як слідчо-криміналістичну групу, проте жодна з осіб йому не представилась та не надала своє посвідчення. Ці працівники слідчо-криміналістичної групи підійшли одразу до військового, з яким всі радились, та також запитали у нього, що їм робити, при цьому на відеозаписі під час цієї розмови працівник поліції закриває рукою об`єктив своєї нагрудної камери та відео закінчується. Після того як він додзвонився своєму захисникові та присутні з його телефонної розмови почули намір захисника зараз дзвонити на гарячу лінію СБУ, Генеральної прокуратури та в інші органи, оскільки є ознаки незаконних дій осіб з метою заволодіння транспортним засобом, всі присутні почали переглядатись між собою, кудись дзвонити, частина з них кудись розійшлась, один з присутніх поліцейських почав вимагати від нього зняти з автомобіля номерний знак, який не належить цьому автомобілю та віддати його особі у військовій формі без пізнавальних знаків, який йому не представився. Він зазначив, що не встановлював ці номери на транспортний засіб та їх повинен зняти той, хто їх встановив, проте поліцейський почав наполягати на тому щоб він їх зняв та віддав цій особі у військовій формі без пізнавальних знаків, після чого може бути вільним та лише сьогодні сплатити штраф за постановою. Розуміючи, що на нього тиснуть, поліцейський застосував фізичний вплив, йому необхідно зберегти свій транспортний засіб та своє життя, він зняв номерний знак, попередньо одягнувши рукавички щоб на цьому номерному знакові не збереглись його відбитки та віддав його цій особі у військовій формі без пізнавальних знаків, з якою всі радились, який забрав цей номерний знак без складення жодного акту виїмки тощо. Невідома особа у військовій формі забрала цей номерний знак, при цьому не пояснивши яким саме нормативним актом передбачені такі дії та пішла у невідомому напрямку. Після чого всі раніше невідомі йому особи розійшлись та більше він їх не бачив. Він категорично заперечує проти зазначених у відзиві доводів стосовно того, що він визнав свою вину та просив пробачення у військових. Будь-який з наданих працівниками поліції відеозаписів не є доказом, який доводить факт керування ним автомобілем з номерними знаками, що не належать цьому транспортному засобу. Звертає увагу, що жоден відеозапис з нагрудної камери працівника поліції не містить звуку та не є безперервним, зважаючи на що він вимушений надати ці письмові пояснення до кожного відеозапису, з метою відтворення подій. Надані у відзиві на позов пояснення стосовно того, що на місці події були присутні працівники поліції у супроводі Військової служби правопорядку Національної Гвардії України є неспроможними та такими, що не відповідають дійсності, оскільки це спеціальне правоохоронне формування перебуває у складі Збройних сил України, а не у складі Національної Гвардії України. Жодна з присутніх осіб не перебувала у формі Військової служби правопорядку Збройних сил України та не представлялась йому. Просив дані пояснення до відео, яка надане працівниками поліції без звуку, долучити до матеріалів справи та надати їм належну правову оцінку (а.с. 59-62).

В судове засідання представник відповідача ГУ НП у Львівській області не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, у відзиві на позовну заяву представник ГУ НП у Львівській області Середюк Л.В. просив розглядати дану справу без участі ГУ НП у Львівській області (а.с. 19-20).

В судове засідання третя особа інспектор Золочівського районного відділу поліції Головного Управління національної поліції у Львівській області старший лейтенант поліції Панькевич М.І. не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що інспектором Золочівського районного відділу поліції Головного Управління національної поліції у Львівській області старшим лейтенантом поліції Панькевичем М.І. складено постанову ЕНА №3316507 від 22.10.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі на підставі ч. 2 ст. 121-3 КУпАП.

Згідно оскаржуваної постанови до ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121-3 КУпАП застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2550,00 грн. з зазначенням, що 21.10.2024 о 18-00 год. м. Золочів, вул. Тернопільська, 7В, здійснював рух на автомобілі «Toyota Camry» з номерним знаком НОМЕР_5 , який не належить Національній гвардії України, з номерним знаком, що за візуальними ознаками використовуються Національною гвардією України, чим порушила п. 2.9 «В» ПДР України (а.с. 11).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, Іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Статтею 222 КУпАП встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 222 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень, зокрема, і за частиною 1 статті 122 КУпАП.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до п. 2.3 рішення Конституційного суду України N 5-рп/2015 від 26,05.2015 "у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення", законодавство передбачає випадки коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а на місці вчинення правопорушення виноситься постанова (ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП), в такому разі притягнення особи до адміністративної відповідальності фактично відбувається у скороченому провадженні.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (в даному випадку відповідач) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, крім того чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона притягненню до адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху і є тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем, слід було довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об`єктивну сторону інкримінованого йому правопорушення.

При цьому, доведеність вини позивача підлягає доказуванню шляхом збирання та перевірки доказів, передбачених ст. 251 КУпАП.

За змістом ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв`язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб`єкта владних повноважень, ч. 4 ст. 70 КАС України, зобов`язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

В ході розгляду позовної заяви, представником відповідача надані диски з відеозаписами, як належний доказ вчиненого правопорушення позивачем (а.с. 53-54).

При цьому, зі змісту оскаржуваної постанови встановлено, що в порушення вимог ст. 283 КУпАП, відповідачем не зазначено технічний засіб, яким здійснено відеозапис під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 121-3 КУпАП, а саме: пункт 7 «До постанови додаються» - не містить жодних даних.

Відповідно до приписів статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Верховний Суд в постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17 зазначив, що візуальне спостереження за дотримання правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем ч. 2 ст. 121-3 КУпАП.

Як зазначено вище, з матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь - яку фіксацію правопорушення.

Водночас, приписами ч. 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами ст. 73-74 КАС України не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі №524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі №295/3099/17.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що матеріали справи не містять належних доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Суд зазначає, що сам факт складання постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

Крім того, надані суду відеозаписи з боді-камер працівників поліції та камери відеоспостереження не містять звуку, а є лише відеоряд, з якого не можливо встановити, що відбувалось на місці події, чи роз`яснювалися позивачу його права, був він згоден чи ні із складанням постанови, чи потребував він захисника тощо.

Більш того, з вказаних відеозаписів не можливо встановити номерний знак під час руху 21.10.2024 транспортного засобу «Toyota Camry», зафіксованому на вдео-записі з камери відеоспостереження.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Враховуючи, що відповідач не надав належних та допустимих доказів в обґрунтування винесеної постанови, суд приходить до висновку, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121-3 КУпАП є недоведеним.

Згідно ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень суб`єктів владних повноважень, у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, факт вчинення позивачем правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121-3 КУпАП, на думку суду, є недоведеним, а тому оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НГА №3316507 від 22.10.2024 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121-3 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі підлягає закриттю.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Як встановлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 по справі №543/775/17, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивачем під час пред`явлення адміністративного позову до суду сплачений судовий збір, що підтверджується квитанцією №17423440 від 30.10.2024 (а.с. 1).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову, судовий збір у розмірі 605,60 гривень стягується за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Департаменту патрульної поліції на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2, 6-10, 77, 205, 229, 241-246, 255, 257, 263, 295, 382 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції у Львівській області (, адреса: 79000, Львівська область, м. Львів, площа Генерала Григоренка, буд. 3), третя особа: інспектор Золочівського районного відділу поліції Головного Управління національної поліції у Львівській області старший лейтенант поліції Панькевич Михайло Ігорович (адреса: 80700, Львівська область, Золочівський район, м. Золочів, вул. Шашкевича, 43) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову інспектора Золочівського районного відділу поліції Головного Управління національної поліції у Львівській області старшого лейтенанта поліції Панькевича Михайла Ігоровича від 22.10.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3316507 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121-3 КУпАП, у вигляді штрафу в сумі 2550,00 гривень, провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції у Львівській області (, адреса: 79000, Львівська область, м. Львів, площа Генерала Григоренка, буд. 3) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Львівській області (, адреса: 79000, Львівська область, м. Львів, площа Генерала Григоренка, буд. 3).

Третя особа: інспектор Золочівського районного відділу поліції Головного Управління національної поліції у Львівській області старший лейтенант поліції Панькевич Михайло Ігорович (адреса: 80700, Львівська область, Золочівський район, м. Золочів, вул. Шашкевича, 43).

Суддя С.О. Муратова