Справа № 400/11202/24
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2024-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/11202/24

Перша інстанція: суддя Бульба Н.О.,

повний текст судового рішення

складено 27.11.2024, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.
судді Вербицької Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Коренко Т.В. в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду із позовом до військової частини НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 з наступними позовними вимогами:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо вчинення відносно ОСОБА_1 дій та заходів, пов`язаних з мобілізацією та прийняттям наказу про призов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу під час мобілізації;

- визнати протиправними та скасувати наказ від 22.10.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_1 про призов на службу ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

27.11.2024 року позивачем до суду подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони військовій частині НОМЕР_1 в особі її посадових/службових осіб вчиняти дії щодо направлення ОСОБА_1 для проходження військової служби за межі навчального центру №184 чи до іншого місця служби або іншої військової частини до набранням законної сили судовим рішенням у відповідній адміністративній справі.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що відправлення позивача на виконання бойових завдань до надання судом оцінки на предмет проходження повторного ВЛК та визначення ступеня придатності позивача до проходження військової служби ускладнить поновлення прав та інтересів позивача.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.11.2024 року у задоволенні заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, адвокат Коренко Т.В. в інтересах позивача подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким задовольнити заяву позивача про забезпечення позову

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на предмет спору, викладене в заяві свідчить про непропорційність та неспівмірність заходів забезпечення позову, про які просить позивач, а отже, й про відсутність підстав для їх застосування.

Також суд першої інстанції зазначив, що обраний заявником спосіб забезпечення позову є втручанням в повноваження військової частини як установи, що підпорядкована Міністерству оборони України.

Колегія суддів при вирішенні даного питання виходить з наступного.

Частинами 1 та 2 ст.150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За приписами ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно з ч.2 ст.151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Відповідно до ч.6 ст.154 КАС України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.02.2020 року у справі №381/4019/18 зазначила, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Слід зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суди повинні також враховувати специфіку правовідносин, стосовно яких виник спір, та їх відповідне законодавче врегулювання, за наслідками аналізу якого можна дійти висновку, чи дійсно застосування заходів забезпечення позову є необхідним у даному конкретному випадку, чи може невжиття таких заходів мати незворотні наслідки.

Сама ж лише незгода позивача із діями (рішеннями) суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання їх протиправними і зобов`язання вчинити певні дії ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у цій справі є перевірка законності дій та рішень відповідачів, пов`язаних з призовом позивача на військову службу під час мобілізації.

Суть же запропонованого позивачем заходу забезпечення позову зводиться до того, що позивач просить зобов`язати відповідача на час розгляду даної справи залишити його, як військовослужбовця, в навчальному центрі №184 та заборонити відповідачу здійснювати його переміщення до іншого місця служби, що не узгоджується з предметом даного спору.

Таким чином, оцінюючи в сукупності вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що зазначені позивачем у заяві про забезпечення позову доводи не свідчать про наявність законних та переконливих підстав для задоволення такої заяви.

З огляду на викладене, суд першої інстанції ухвалив вірне по суті рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування ухвали колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Коренко Т.В. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач К.В. Кравченко
Судді О.В. Джабурія Н.В. Вербицька