Справа № 160/27882/24
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Лозицької І.О.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулося Приватне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний завод» з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №323-рп від 27.09.2024 р. «Про відмову у видачі ліцензії»;
- зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області видати ліцензію на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Коксохімічна, 1.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на протиправність відмови у видачі ліцензії на оптову торгівлю пальним. Позивач зазначає, що відмова мотивована відсутністю актів готовності об`єкта до експлуатації. Разом з тим, вказує, що товариством надано всі документи які підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію, відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального.
Ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а також встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов та докази на його обґрунтування.
Представником відповідача було подано до суду відповідь на відзив, в тексті якого зазначено, що він підтримує заявлені позовні вимоги та просить суду задовольнити їх у повному обсязі, з посиланням на той факт, що покладання на податковий орган обов`язку видати ліцензію на право оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі не вважатиметься втручанням у її дискреційні повноваження.
До суду від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в тексті яких зазначено щодо дискреційних повноважень ГУ ДПС у Дніпропетровській області.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
ПрАТ «ДМЗ» до заяви № 577 від 03.09.2024 було надано документи, що підтверджують право користування земельною ділянкою, а саме:
- Договір оренди земельної ділянки від 09.12.2002 площею 39,1230га, що знаходиться за адресою: місто Дніпро, вул. Коксохімічна, 1, зареєстровано в реєстрі за № 3668;
- Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 06.10.2015;
- Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 18.12.2017;
- Додатковий договір оренди земельної ділянки від 25.07.2018 площею 39,1230га, що знаходиться за адресою: місто Дніпро, вул. Коксохімічна, 1, зареєстровано в реєстрі за №412;
- Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 25.07.2018;
- Додатковий договір оренди земельної ділянки від 06.10.2015 площею 39,1230га, що знаходиться за адресою: місто Дніпро, вул. Коксохімічна, 1, зареєстровано в реєстрі за №2838;
- Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 06.10.2015;
- Додаткова угода до договору оренди земельної ділянки від 18.12.2017 щодо поновлення договору оренди земельної ділянки від 09.12.2002 р. (державна реєстрація від 27.12.2002 за № 2714).
Розпорядженням № 323-рп від 27.09.2024 «Про відмову у видачі ліцензії», яким було відмовлено у видачі ПрАТ «Дніпровський металургійний завод» ліцензії на право оптова торгівля пальним, за наявності місць оптової торгівлі за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Коксохімічна, 1.
Підставою для відмови у видачі ліцензії відповідачем зазначено, що «виявлено відсутність акта готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію акт вводу в експлуатацію об`єкта або закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, що передбачено ст. 15 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».
Не погодившись з відмовою позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок видачі та анулювання ліцензії на виробництво, зберігання, оптову та роздрібну торгівлю пальним врегульовано нормами Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі - Закон України №481/95-ВР).
Згідно зі статтею 15 Закону №481/95-ВР ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на п`ять років.
Згідно з частиною 34 статті 15 Закону № 481/95-ВР, ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на п`ять років.
Ліцензія видається за поданою нарочно, поштою або в електронному вигляді заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію (крім ліцензії на оптову торгівлю пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, роздрібну торгівлю пальним, зберігання пального з метою подальшої його реалізації іншим споживачам).
У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має намір отримати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).
Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.
Для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів:
документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення;
акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального;
дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.
Копії таких документів не подаються у разі їх наявності у відкритих державних реєстрах, якщо реквізити таких документів та назви відповідних реєстрів зазначено в заяві на видачу ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального.
Відповідальність за достовірність даних у документах, поданих разом із заявою, несе заявник.
Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що підставою для відмови у видачі ліцензії є ненадання ПрАТ «Дніпровський металургійний комбінат» документів, а саме акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, що суперечить вимогам статті 15 та статті 18 Закону № 481/95.
Відповідно до частини 3 статті 18 Закону №481 тимчасово, до 1 січня 2022 року, суб`єкти господарювання можуть отримувати ліцензію на право виробництва пального, право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального на відповідне місце здійснення такої діяльності без подання акта вводу в експлуатацію об`єкта або акта готовності об`єкта до експлуатації, або сертифіката про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інших документів, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо об`єктів, необхідних для здійснення відповідної діяльності, за умови подання копій документів, що підтверджують право власності на такі об`єкти нерухомого майна, виданих у встановленому законодавством порядку до 1 січня 2014 року.
Таким чином, ненадання акту вводу в експлуатацію об`єкта або акту готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інших документів, що підтверджують прийняття об`єкта в експлуатацію відповідно до законодавства можливо лише за умови подання копій документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт нерухомого майна, виданих у встановленому законодавством порядку до 1 січня 2014 року.
Тобто, у разі подання документу, що підтверджує право власності на об`єкт, який видано після 1 січня 2014 року, заявник зобов`язаний надати акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єкта в експлуатацію відповідно до законодавства.
Пунктом 5 ст. 43 Закону України № 3817-ІХ від 18.06.2024 до заяви про отримання ліцензії на право виробництва, оптової торгівлі, роздрібної торгівлі пальним, на право зберігання пального додатково додаються копії:
1) документів, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою із зазначенням кадастрового номера земельної ділянки (у разі відсутності кадастрового номера земельної ділянки у зазначених документах надається витяг з Державного земельного кадастру про таку земельну ділянку), на якій розташовано об`єкт виробництва пального, оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, роздрібної торгівлі пальним, зберігання пального (крім зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки), чинних на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію (зазначені документи не подаються у разі розміщення об`єкта нерухомого майна на території порту, за умови подання документів, що підтверджують право користування портовою інфраструктурою).
Для бункерувальника подаються копії документів, що засвідчують право його власника або користувача на розміщення такого бункерувальника в акваторії водойми згідно із законодавством України (договір оренди/суборенди причальної стінки чи стоянки в порту або інші документи, що засвідчують право власника або користувача бункерувальника на розміщення бункерувальника в акваторії водойми);
2) сертифіката про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта нерухомого майна, що підтверджує прийняття закінченого будівництвом об`єкта нерухомого майна в експлуатацію, щодо всіх об`єктів нерухомого майна, розташованих у місці виробництва пального, оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, роздрібної торгівлі пальним, зберігання пального, необхідних для здійснення такої діяльності, - для об`єктів нерухомого майна, введених в експлуатацію у встановленому законодавством порядку з 1 травня 2011 року; технічного паспорта та/або інвентаризаційної справи, та/або довідки про технічні характеристики об`єкта нерухомого майна, що підтверджують функціональне призначення об`єкта нерухомого майна, що видані бюро технічної інвентаризації або фізичною особою - підприємцем, або юридичною особою, у складі якої працюють один або більше виконавців окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єктів архітектури, що пройшли професійну атестацію та отримали кваліфікаційний сертифікат на право виконання робіт з технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна відповідно до Закону України "Про архітектурну діяльність", - для об`єктів нерухомого майна, введених в експлуатацію у встановленому законодавством порядку до 30 квітня 2011 року включно, розташованих у місці виробництва пального, оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, роздрібної торгівлі пальним, зберігання пального, необхідних для здійснення такої діяльності.
Приватне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний завод», згідно п.1.2. редакції Статуту, затвердженої рішенням загальних зборів акціонерів (протокол від 01.04.2011 р.), є повним правонаступником майнових прав і обов`язків щодо всього майна, включаючи нерухоме майно та автомобільний транспорт, всі інші активи та пасиви Відкритого акціонерного товариства «Дніпрококс», що реорганізувалося шляхом приєднання до Приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод».
Під час приймання майна від ВАТ «Дніпрококс» позивачем встановлено відсутність правовстановлюючих документів на частину об`єктів нерухомого майна.
Позивач звернувся до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Регіонального відділення Фонду Державного майна України в Дніпропетровській області, в якому просить господарський суд визнати за товариством право власності на наступні об`єкти нерухомого майна, розташовані за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Коксохімічна, 1.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.10.2011 по справі № 23/5005/11316/2011 визнано за позивачем право власності на наступні об`єкти нерухомого майна, розташовані за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Коксохімічна, 1 та наведено в рішенні перелік об`єктів.

Як встановлено рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 11.10.2011 у справі 23/5005/11316/2011:

«У 1997 році згідно з наказом відповідача №12/331-АО від 05.12.1997 року та у відповідності до Закону України «Про приватизацію майна державних підприємств» Дніпропетровський державний коксохімічний завод ім. Калініна був перетворений в акціонерне товариство «Дніпрококс». 08.12.2001 року видано Перелік нерухомого майна №12/7-4013, в якому перелічені об`єкти нерухомого майна за станом на 01.06.1997 року, які передавалися у власність ВАТ «Дніпрококс». Первинної технічної документації на вказані об`єкти нерухомого майна на момент передачі не існувало. У 2001 році ВАТ «Дніпрококс» провело первинну технічну інвентаризацію території заводу та зареєструвало права власності на об`єкти нерухомого майна по вул. Коксохімічна 1, згідно Переліку нерухомого майна.».

Також, зазначеним рішенням, визнано право власності на ряд об`єктів нерухомості КХВ, в т.ч. зазначено «визнати право власності без додаткових актів введення в експлуатацію» на частину об`єктів, які не увійшли в Перелік майна переданого до статутного фонду».

Обставини, що встановлені судовим рішенням яке набрало законної сили є такими, що не підлягають доказуванню додатково.

Таким чином, Статут Товариства, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.10.2011 по справі № 23/5005/11316/2011, Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.07.2019 про реєстрацію права власності на будівлі та споруди за адресою: місто Дніпро, вул. Коксохімічна, 1 та лист Чаплинської сільської Ради № 50 від 02.04.2019 «Щодо надання витягу» і є документами, які права власності позивача на вказані об`єкти нерухомого майна та підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального.

За таких обставин суд приходить висновку, що відповідач безпідставно прийняв розпорядження № 323-рп від 27.09.2024 «Про відмову у видачі ліцензії» без врахування Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.10.2011 по справі № 23/5005/11316/2011, яким визнано право власності на об`єкти без додаткових актів введення в експлуатацію, що свідчить про протиправність вказаного розпорядження та таким, що підлягає скасуванню.

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

З огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд зазначає, що решта доводів та тверджень учасників справи, у контексті наведених правових вимог, не впливають на висновки суду за наслідком розгляду даної справи.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до вимог ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, оскільки, позивачем подано заяву та документи до неї відповідно до вимог чинного законодавства, податковий орган повинен був видати ліцензію на право оптової торгівлі пальним на місце торгівлі за адресою: 49064, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вул. Коксохімічна, 1, у зв`язку із чим, на переконання суду, оскаржуване у даній справі розпорядження контролюючого органу є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

За таких обставин, належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області видати ПрАТ «Дніпровський металургійний завод» ліцензію на право оптової торгівлі пальним на місце здійснення торгівлі за адресою: 49064, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вул. Коксохімічна, 1.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України, суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 6056,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №323-рп від 27.09.2024 р. «Про відмову у видачі ліцензії».

Зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області видати ліцензію на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Коксохімічна, 1.

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» судові витрати в розмірі 6056,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Лозицька