Справа № 280/5943/24
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2024-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 грудня 2024 року м. Дніпросправа № 280/5943/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Центра інноваційного та розвитку оборонних технологій Міністерства оборони України на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23.08.2024 ( суддя Бойченко Ю.П.) в адміністративній справі №280/5943/24 за позовом ОСОБА_1 до Центра інноваційного та розвитку оборонних технологій Міністерства оборони України про визнання відмови протиправною, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогами визнати неправомірною та скасувати відмову Центру інновацій та розвитку оборонних технологій Міністерства оборони України в розгляді рапорту позивача від 10.06.2024 року про звільнення його з військової служби за сімейними обставинами, оформлену листом від 10.06.2024 № 220/66/1101-в; визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягала у не розгляді рапорту позивача від 14.06.2024 про звільнення його з військової служби за сімейними обставинами.

Просив зобов`язати Центр інновацій та розвитку оборонних технологій Міністерства оборони України розглянути по суті рапорт позивача від 14.06.2024 року про звільнення його з військової служби за сімейними обставинами та прийняти відповідне рішення.

Вважає протиправними дії відповідача щодо повернення без реалізації на доопрацювання рапорт про звільнення з військової служби за сімейними обставинами.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 23.08.2024 року позов задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Центру інновацій та розвитку оборонних технологій Міністерства оборони України щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 від 10.06.2024 року про звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач - Центр інновацій та розвитку оборонних технологій Міністерства оборони України, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник зазначає, що ОСОБА_1 подав рапорт без візи щодо погодження безпосереднього свого начальника. Тому рапорт повернуто на доопрацювання у відповідності вимогам керівних документів та попереднього погодження зацікавленими особами.

Крмі того, від скаржника надійшло клопотання про зупинення провадження до вирішення іншої справи №280/6127/24, що розглядається Третім апеляційним адміністративним судом, яке обґрунтоване тим, що зміст позовних вимог ОСОБА_1 у справі №280/6127/24 про - «Визнання протиправною та скасувати відмови Центру інновацій та розвитку оборонних технологій Міністерства оборони України в погодженні рапорту ОСОБА_1 від 14.06.2024 року про звільнення з військової його з Військової служби за сімейними обставинами на підставі абзацу 12 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та зміст позовних вимог ОСОБА_1 у справі № 280/5943/24 про «Визнання протиправною бездіяльність Центру інновацій та розвитку оборонних технологій Міністерства оборони України, що полягала у не розгляді рапорту ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) від 14.06.2024 про звільнення його з військової служби за сімейними обставинами» є взаємно виключними. Хоча суд першої інстанції і вийшов за межі позовних вимог у цій справі та ухвалив рішення щодо бездіяльності по рапорту від 10.06.2024 проте мотивувальній частині зазначав про розгляд рапорту від 14.06.2024 року.

Розглянувши клопотання позивача про зупинення провадження у справі, судова колегія зважає на таке.

Підстави та порядок зупинення провадження у справі визначені статтею 236 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 1 статті 236 КАС України передбачені обов`язкові підстави для зупинення провадження у справі, а у частині 2 цієї статті вказані факультативні підстави для зупинення провадження у справі.

Так, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 236 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Водночас у цій нормі також міститься застереження про те, що суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої полягає в тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в ході розгляду цієї справи, але мають значення для справи, провадження у якій слід зупинити.

На переконання суду, зібрані у цій адміністративній справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

За наведених обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку відмовити у задоволенні клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Під час апеляційного перегляду справи встановлено, 11.10.2022 ОСОБА_1 призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач проходив військову службу в Центрі інновацій та розвитку оборонних технологій з 13.10.2022 на посаді штаб-сержанта 2 категорії відділу розробки прикладного програмного забезпечення та інновацій у сфері інформаційних технологій Центру згідно з наказом начальника Центру (по стройовій частині) № 217 від 13.10.2022, а з 12.10.2023 - на посаді штаб-сержанта 2 категорії відділу економічної та договірної роботи Центру (згідно з наказом начальника Центру (по стройовій частині) № 238 від 12.10.2023 ).

10.06.2024 позивачем до адміністративному відділу Центру для подальшої реєстрації та прийняття рішення подано рапорт за вх. № 220/66/1101-в від 10.06.2024 щодо звільнення з військової служби за сімейними обставинами, який адресований начальнику відділу економічної та договірної роботи Центру, який був його безпосереднім начальником. До рапорту долучені документи, які підтверджують наявність в батька тяжких хвороб та потребу в здійсненні постійного догляду (додаток до акту МСЕК та висновок ЛКК), нотаріально посвідчену заяву батька ОСОБА_2 про відсутність в нього інших родичів, які можуть за ним здійснювати догляд.

Даний рапорт від 10.06.2024 був повернутий позивачу на доопрацювання, про що доведено позивачу під особистий підпис 14.06.2024.

14.06.2024 позивач повторно звернувся до начальника відділу економічної та договірної роботи Центру інновацій та розвитку оборонних технологій із рапортом, в якому просив звільнити його з військової служби у зв`язку з доглядом за батьком-інвалідом ІІ групи. До рапорту долучено нотаріально завірені копії: паспорта ОСОБА_1 ; паспорта ОСОБА_2 ; свідоцтва про народження ОСОБА_1 ; довідки до акта огляду МСЕК № 461831; висновку ЛКК № 3404 від 06.06.2024; виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_2 ; виписки з історії хвороби №21/0679/107; виписки з історії хвороби № 18-0926/319; виписки з історії хвороби №216; Акту встановлення факту догляду за особою № 2894 від 12.06.2024; Акту оцінки потреб сім`ї від 12.06.2024; висновку оцінки потреб сім`ї від 12.06.2024; довідки депутата ОСОБА_3 від 12.06.2024; довідки депутата ОСОБА_4 від 12.06.2024; свідоцтва про розірвання шлюбу ОСОБА_2 ; оригінал нотаріальної заяви ОСОБА_2 .

Позивач стверджує, що вказаний рапорт був наданий на руки безпосередньому командиру ОСОБА_5 , проте через відмову безпосереднього командира від реєстрації рапорту, проставлення відміток про отримання на копії рапорту, ОСОБА_1 був вимушений повторно його направити на телефон ОСОБА_5 в месенджері WhatsAрр за номером НОМЕР_1 та на адресу Центру інновацій та розвитку оборонних технологій засобами поштового зв`язку цінним листом з описом вкладення (ідентифікатор відправлення 220). Вказаний рапорт, щодо звільнення ОСОБА_1 зареєстрований за вх. №220/66/1152-в від 17.06.2024.

15.06.2024 ОСОБА_1 подано рапорт про долучення до рапорту від 14.06.2024 копії листа відділу ДРАЦС у Запорізькій області від 14.06.2024.

Листом від 25.06.2024 №220/66/1423 на адвокатський запит представника позивача, зокрема повідомлено, що станом на 25.06.2024 згідно з резолюцією начальника Центру рапорт від 14.06.2024 щодо звільнення молодшого сержанта ОСОБА_1 проходив перевірку в юридичній групі Центру на відповідність вимогам чинного законодавства. Зазначено також, що вказаний рапорт не погоджено у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів про відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня спорідненості такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Вважаючи протиправною відмову відповідача в розгляді рапорту позивача від 10.06.2024 та бездіяльність відповідача, що полягала у не розгляді рапорту позивача від 14.06.2024, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність під час розгляду рапорту позивача з огляду на неприйняття належного рішення, та необхідності при повторному розгляді рапорту врахувати наявність підстав для звільнення позивача зі служби.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Частинами 2, 3 ст. 1 Закону № 2232-XII передбачено, що військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку

Частиною 6 ст. 2 Закону № 2232-XII передбачено наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Підстави звільнення з військової служби передбачені ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до підп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

Згідно з ч. 7 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Згідно з п. 12 Положення № 1153/2008 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, звільнення з військової служби) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Пунктом 233 Положення № 1153/2008 передбачено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Пунктом 225 Положення встановлено, що звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених ч. 3, п. 2 ч. 4, п. 3 ч. 5 та п. 3 ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зокрема, - у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Згідно з п. 233 Положення військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.

Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153, визначає Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена Наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170.

Відповідно до абз. 2 п. 14.10 розд. XIV Інструкції № 170 звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Абзацом 13 п. 14.10 розд. XIV Інструкції № 170 документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.

Таким чином, звільнення з військової служби відбувається шляхом подання військовослужбовцем відповідного рапорту до безпосереднього начальника з долученням належних документів на підтвердження наявності поважних обставин.

Згідно з п.242 Положення №1153/2008 після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання.

Пунктами 12.1, 12.11 розділу XII Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України №170 від 10.04.2009, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 за №438/16454, передбачено, що звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється посадовими особами, визначеними пунктом 225 Положення.

До керівників органів військового управління Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, які в особливий період мають право звільнення військовослужбовців з військової служби, належать посадові особи, які під час особливого періоду мають право призначення на посади осіб офіцерського складу.

Перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, зазначено у додатку 19 до Інструкції.

Відповідно до п.14.10 розділу XIV цієї Інструкції звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.

Аналіз вказаних норм законодавства свідчить про те, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, звільняються з військової служби під час воєнного стану на підставах, визначених п.2 ч.4 ст.26 Закону № 2232-XII через сімейні обставини або з визначених названим Законом поважних причин, за умови, що такі військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу, серед яких така обставина як необхідність здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю групи. Ті військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.

На підставі ст.14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Пунктом 31 Статуту начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Подання рапорту "по команді" означає направлення його в порядку підпорядкування безпосередньому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. І так далі до прямого керівника, командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті, зокрема, питання звільнення підлеглого військовослужбовця зі служби чи скасування рішень попередніх командирів. Рапорт має дійти до останньої ланки з клопотаннями безпосередніх (прямих) командирів (начальників) або з обґрунтуванням їх відсутності.

Як встановлено судом, рапорт про звільнення з військової служби на підставі пп."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону № 2232-ХІІ позивачем, як штаб-сержантом відділу економічної та договірної роботи Центру інновацій та розвитку оборонних технологій, подано начальнику відділу економічної та договірної роботи Центру інновацій та розвитку оборонних технологій полковнику ОСОБА_5 (т.1 ас15). Рапорт розглянутий не був, будь-яке рішення не прийнято.

Вподальшому, для вирішення питання звільнення позивача його рапорт з доданими документами був скерований на розгляд начальнику Центру інновацій та розвитку оборонних технологій.

Натомість зазначений рапорт повернуто із поміткою "для доопрацювання". Тобто, не вирішено питання про задоволення або відмову у задоволенні рапорту позивача про звільнення з військової служби, і відповідного рішення за результатами розгляду рапорту позивача про звільнення з військової служби відповідачем не було прийнято та доказів прийняття такого рішення суду не надано.

Таким чином, не розглянувши рапорт позивача стосовно порушених у ньому питань, та не прийнявши за результатами їх розгляду відповідного рішення, відповідач діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, визначені чинним законодавством, чим допустив протиправну бездіяльність.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову в частині визнання протиправною бездіяльність Центру інновацій та розвитку оборонних технологій МОУ, щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби.

Щодо вимог визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягала у не розгляді рапорту позивача від 14.06.2024 про звільнення його з військової служби за сімейними обставинами та зобов`язати Центр інновацій та розвитку оборонних технологій Міністерства оборони України розглянути по суті рапорт позивача від 14.06.2024 року про звільнення його з військової служби за сімейними обставинами та прийняти відповідне рішення.

Так, матеріалами справи встановлено, що рапорт позивача від 14.06.2024 щодо звільнення зі служби за сімейними обставинами розглянутий 25.06.2024 згідно з Доповідної записки помічника начальника Центру з правової роботи - начальника юридичної групи за вх. № 844 від 25.06.2024 та резолюції начальника Центру, тобто у строк визначений законодавством, тому при вирішенні цієї справи не надається правова оцінка підставам та обґрунтованості рапорту позивача від 14.06.2024, як такого, в т.ч. наявності підстав для його задоволення або обґрунтованості відмови відповідача у його задоволенні, оскільки вимоги позивача полягають саме у не розягляді рапоту позивача, проте матеріалами справи встановлено, що такий розглянутий.

При цьому, не надається правова оцінка підставам та обґрунтованості рапорту позивача від 14.06.2024, як такого, в т.ч. наявності підстав для його задоволення або обґрунтованості відмови відповідача у його задоволенні, оскільки не охоплюється предметом цього позову та їх аналіз має здійснюватися в рамках окремої справи з іншими позовними вимогами.

Крім того, вимоги щодо обґрунтованості відмови відповідача у задоволенні раплрту від 14.06.2024 є предметом справи № 280/66127/24.

З урахування викладеного, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Щодо обґрунтувань апеляційної скарги щодо неправомірно ухваленого додаткового рішення, колегія суддів такі не розглядає, оскільки матеріалами апеляційної скарги встановлено, що прохальна частині не містить вимог щодо скасування додаткового рішення.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись статтями 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Центра інноваційного та розвитку оборонних технологій Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23.08.2024 в адміністративній справі №280/5943/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 12 грудня 2024 року та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 16 грудня 2024 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова