Справа № 337/6098/24
Суддя: Мальований В. О.
Дата ухвалення: 2024-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЄУН №337/6098/24 Провадження №2-а/337/61/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2024 м. Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Мальованого В.О.,

за участю секретаря Крижко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимого щодо предмету спору - ІНФОРМАЦІЯ_2 , про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВС Т А Н О В И В:

14.11.2024 року до Хортицького районного суду м.Запоріжжя надійшов вищевказаний адміністративний позов.

В своєму позові позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову №460 від 30.07.2024 року винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в сумі 17000 грн.

Закрити справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП на підставі ст.247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Позовом мотивовано тим, що з смс - повідомлення, яке прийшло на телефон позивача, він дізнався про те, що його карткові рахунки заблоковані.

11.11.2024 року позивач звернувся до Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), де отримав постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання постанови № 460 винесеної 30.07.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_4 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ІНФОРМАЦІЯ_3 штрафу в розмірі 34000,00 грн. та ознайомився з матеріалами виконавчого провадження.

Під час ознайомлення з матеріалами справи, позивачу стало відомо, що 30.07.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 винесено постанову №460 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000, 00 грн.

На сьогоднішній день, розмір штрафу збільшено до 34 000, 00 грн, оскільки позивач добровільно не сплатив штраф у встановлений законом строк.

Вищезазначена постанова ІНФОРМАЦІЯ_3 №460 від 30.07.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є незаконною та безпідставною.

18.07.2024 року стрілець роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 старший солдат ОСОБА_3 склав на ОСОБА_1 протокол про №517 адміністративні правопорушення, в якому зазначив, що 10.07.2024 року позивач не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , та повідомив, що позивач має прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 30.07.2024 року о 09-00 годині, для розгляду адміністративної справи.

Позивачем у вказаному протоколі було зазначено, що він не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 з причини того, що перебував на лікарняному листі, оскільки оформлював інвалідність та відвідував лікарів стосовно свого захворювання.

30.07.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 було винесено постанову №460 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210 -1 КУАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн.

В постанові зазначено: в протоколі про адміністративне правопорушення №517 від 18.07.2024 року ОСОБА_1 вказав, що знаходився на лікарняному.

Належних та допустимих доказів щодо поважних причин неприбуття до РТЦК та CП ОСОБА_1 не надав.

Отже, ІНФОРМАЦІЯ_4 дійшов висновку, що поважні причини неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного до ТЦК та CП відсутні.

Такими своїми діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив вимоги ч.1 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", зокрема, громадяни зобов`язані з`являться за викликом до ТЦК та CП для визначення ix призначення на особливий період.

Відповідно до ч. 8 ст. 4 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" в Україні діє особливий період.

Тому, громадянин ОСОБА_1 , в умовах особливого періоду вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 KУпAП, яке є триваючим правопорушенням.

На думку позивача зазначені висновки ІНФОРМАЦІЯ_3 суперечать фактичним обставинам, які мали місце під час розгляду справи.

Відповідно до виписки комунального некомерційного підприємства «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги №5», 10.07.2024 року ОСОБА_1 знаходився на огляді у сімейного лікаря.

Згідно з виписки стаціонарного хворого № 6720 комунального некомерційного підприємства «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради, позивач перебував на лікуванні у відділені ендокринології з центром ендокринної хірургії, на стаціонарі з 19.07.2024 року по 25.07.2024 року.

Відповідно до виписки з амбулаторної картки хворого комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня №9» Запорізької міської ради, 30.07.2024 року позивач перебував в міській лікарні №9 та був направлений на ЛКК, яке мав пройти у зв`язку з тим, що оформляв інвалідність.

Згідно довідки до акта огляду МСЕК №827384, серії 12ААГ, позивачу встановлено 3 групу інвалідності строком до 01.10.2025 року.

Таким чином, у позивача була поважна причина не явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 10.07.2024 року та 30.07.2024 року.

Тому, постанова ІНФОРМАЦІЯ_4 №460 від 30.07.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є незаконною та безпідставною.

У звязку з вищезазначеним, позивач змушений був звернутися до суду з даним позовом для захисту своїх порушених прав.

Ухвалою суду від 25.11.2024 року позовну заяву прийнято до судового розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи по суті за участю сторін.

09.12.2024 року до суду надійшов відзив від представника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 , згідно з яким представник відповідача з позовом повністю не згоден, з наступних підстав. 09.07.2024 року групою оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 було вручено повістку про виклик на 08-00 годину 10.07.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 (за адресою АДРЕСА_1 ) для визначення призначення на особливий період, вказану повістку ОСОБА_1 отримав, про що свідчить проставлений його особистий підпис в розписці від 09.07.2024 року. Проте, у визначений у повістці час, а саме 10.07.2024 року ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явився. Про причини неявки не повідомив. Уповноваженою особою, у відповідності до ч. 6 ст. 258 КУпАП, було складено протокол про адміністративне правопорушення від 18.07.2024 року № 17 в якому сповіщено ОСОБА_1 про місце і час розгляду справи, а саме 30.07.2024 о 09-00 годин в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою АДРЕСА_1 . В протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вказав, що знаходився на лікарняному. Належних та допустимих доказів щодо поважних причин неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 не надав. Отже, поважні причин неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного до ТЦК та СП відсутні. 30.07.2024 року на розгляд справи ОСОБА_1 не з`явився. Такими своїми діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив вимоги ч.1 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", зокрема, громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до ТЦК та СП для визначення їх призначення на особливий період. Відповідно до ч. 8 ст. 4 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" в Україні діє особливий період. З зазначеного вбачається, що громадянин ОСОБА_1 в умовах особливого періоду, скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, яке є триваючим правопорушенням. Таким чином, постанова №460 від 30.07.2024 року винесено з додержанням вимог чинного законодавства України, тому позовна заява задоволенню не підлягає.

Позивач ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Левичцька Ю.В. в судове засідання не з`явились. Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника та підтримання позовних вимог.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_4 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час, день та місце судового засідання булв повідомленийц належним чином, відповідно до норм Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Представник третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_5 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час, день та місце судового засідання булв повідомленийц належним чином, відповідно до норм КАС України.

Відповідно до ч. 4 ст. 299 КАС України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних виспновків.

Судом встановлено, що 18.07.2024 року стрілець роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 старший солдат ОСОБА_3 склав на ОСОБА_1 протокол №517 про адміністративне правопорушення, в якому зазначив, що 10.07.2024 року позивач не з`явився за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_3 , про причини неявки не повідомив, чим порушив ч.3 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз3 ч.10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» та вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Також у протоколі зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 30.07.2024 року о 09-00 годині в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивачем у вказаному протоколі було зазначено, що він не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 з причини того, що перебував на лікарняному листі, оскільки оформлював інвалідність та відвідував лікарів стосовно свого захворювання.

30.07.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 було винесено постанову №460 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210 -1 КУАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000, 00 грн.

Зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1 визнано винуватим в тому, що йому 09.07.2024 року групою сповіщення ІНФОРМАЦІЯ_3 було вручено повістку про виклик на 08-00 годину 10.07.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 для визначення призначення на особливий період, проте у визначений у повістці час, а саме 10.07.2024 року він до ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явився, про причини неявки не повідомив, чим порушив ч .1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, що вчинене в особливий період.

Судом встановлено, що відповідно до виписки комунального некомерційного підприємства «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги №5», 10.07.2024 року ОСОБА_1 знаходився на огляді у сімейного лікаря.

Згідно з виписки стаціонарного хворого № 6720 комунального некомерційного підприємства «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради, позивач перебував на лікуванні у відділені ендокринології з центром ендокринної хірургії, на стаціонарі з 19.07.2024 року по 25.07.2024 року.

Відповідно до виписки з амбулаторної картки хворого комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня №9» Запорізької міської ради, 30.07.2024 року позивач перебував в міській лікарні №9 та був направлений на ЛКК, яке мав пройти у зв`язку з тим, що оформляв інвалідність.

Згідно довідки до акта огляду МСЕК №827384, серії 12ААГ, позивачу встановлено 3 групу інвалідності строком до 01.10.2025 року.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст.19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

Згідно з ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до ч. 1 ст 22 цього Закону, громадяни зобов`язані, зокрема, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 цього Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися :

військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин;

військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку;

військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів;

особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються:

перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк;

смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Загальні правила військового обліку визначені статтею 33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідно до якої військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний (ч. 3 ст. 33 Закону).

Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 5 ст. 33 Закону).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014 року, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на теперішній час.

Відповідальність за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачена за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, та тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, за ч. 1 ст. 210-1 КУпАП відповідальність передбачена за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно до ст. 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови (ст.245 КУпАП).

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою або представниками громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст.258 КУпАП.

Відповідно до ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст .277 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Водночас, статтею 277-2 КУпАП передбачено, що повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк.

За приписами ст.278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно зі ст. 279 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) роз`яснює особі, яка притягається до адміністративної відповідальності її права і обов`язки, заслуховує її пояснення, за її участю досліджує докази та вирішує клопотання.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини даної справи, суд приходить до висновку про протиправність постанови №460 від 30.07.2024 року про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки вона є необґрунтованою, прийнята з порушенням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

При цьому, суд виходить з того, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП. Протокол складається у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, з роз`ясненням їй прав та обов`язків, а також врученням їй копії протоколу.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, оцінити наявні докази. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

У зв`язку із застосуванням даного принципу саме відповідач, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинна довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Крім того, відповідно до ст.ст. 9, 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до вимог ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Як вже зазначалось, справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП була призначена до розгляду на 30.07.2024 року.

При цьому з матеріалів справи вбачається, що 30.07.2024 року ОСОБА_1 перебував в міській лікарні №9 та був направлений на ЛКК, яке мав пройти у зв`язку з тим, що оформляв інвалідність, що є поважною причиною неприбуття на виклик, оскільки пов`язуються із дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне вчинення певної дії.

30.07.2024 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, виніс постанову №460, якою позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Справа про адміністративне правопорушення була розглянута та оскаржувана постанова винесена у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 мав зясувати причини неприбуття особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, проте допустився формального підходу до вирішення цього питання, що свідчить про порушення права позивача на захист.

Крім того, при розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, оцінити наявні докази. Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено «поза розумним сумнівом», на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

В той же час, виносячи вказану постанову, начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 , не зазначив належні та допустимі докази, передбачені ст.251 КУпАП, які ним були отримані та оцінені у встановленому законом порядку, та на яких ґрунтується його висновок про доведеність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП, належним чином не мотивував свого висновку про винуватість позивача, що є порушення вимог ст.7, 245, 252, 280, 283 КУпАП.

При цьому сам по собі протокол про адміністративне правопорушення за відсутності будь-яких інших доказів не є беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи і не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який передбачає співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій.

Посилаючись в постанові на протокол про адміністративне правопорушення №517 від 18.07.2024 року, суб`єкт владних повноважень обмежився вказівкою на те, що ОСОБА_1 у протоколі вказав, що він не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки знаходився на лікарняному, і водночас вказав на те, що ОСОБА_1 належних та допустимих доказів щодо поважності причин неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 не надав.

В той же час встановлено, що у день, визначений у повістці 10.07.2024 року, позивач ОСОБА_1 дійсно перебував у лікарні, що підтверджується відповідним медичним документом, який містяться в матеріалах справи та свідчить про поважність причин неприбуття у строк, визначений у повістці.

Отже, суд вважає недоведеним належними та допустимими, об`єктивними та беззаперечними доказами наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що оскаржувана постанова про накладання адміністративного стягнення є протиправною і підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-3 КУпАП відносно ОСОБА_1 закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов підлягає задоволенню, сплачений позивачем судовий збір за подання адміністративного позову в сумі 484,48 грн., підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72-79, 90, 121, 134, 139, 242-246, 262, 268-272, 286 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимого щодо предмету спору - ІНФОРМАЦІЯ_2 , про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №460 від 30.07.2024 року про накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. - скасувати, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 копійок.

Рішення направити учасникам провадження.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя: В.О. Мальований