Справа № 521/10482/24
Суддя: Бескровний Я. В.
Дата ухвалення: 2024-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-а/947/185/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2024 року

Київський районний суд м.Одеси у складі головуючого судді Бескровного Я.В. при секретарі Кравченко К.С., розглянувши в м.Одесі в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції та Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року в суд звернувся Мішук з позовом до Департаменту патрульної поліції та Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Зазначив, що 22.06.2024 постановою серії ЕНА №02451879 його притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Мішук з постановою не згоден, вважає її незаконною та просить скасувати з тієї підстави, що правопорушення він не вчиняв. Позов обґрунтував тим, що поліцейський не мав права використовувати в ручному режимі прилад із функціями фото- та відео-фіксації TrueCam.

Представник відповідача подав до суду відзив у якому зазначив, що позов є безпідставним, просив у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представник позивач позов підтримала, просила його задовольнити.

Інші учасники справи не явилися.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази та відеозапис наданий стороною відповідача, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 22.06.2024 відносно позивача винесено постанову серії ЕНА №02451879 про притягнення його до адміністративної відповідальності у виді штрафу в сумі 340 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП. У постанові зазначено, що позивач 22.06.2024 в м.Одеса на автодорозі Київське шосе, керував транспортним засобом Тойота д.н.з. НОМЕР_1 , перевищив встановлене обмеження швидкості у населеному пункті руху на 23 км/г, швидкість вимірювалася засобом TruCam 008382, ПВР471388,473748.

Не погодившись з вказаною постановою, позивач оскаржив її до суду .

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух від 30.06.1993 № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону № 3353 встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

У населеному пункті забороняється рух із швидкістю, що перевищує 50 км/год.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Частиною 2 ст. 283 КУпАП визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння нею правопорушення.

Частиною 3 ст. 283 КУпАП встановлено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених ч.2 цієї статті, має містити також відомості, зокрема відомості про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис.

Враховуючи зазначені в наведених вище нормах вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, колегія суддів вважає, що спірна постанова відповідає вказаним вимогам, крім того, в постанові зазначено, що відео фіксація була здійснена на TruCam TС 008382.

Можливість використання виробу TruCам LTI 20-20 виробництва Laser Technology Inc. підтверджена експертним висновком від 24.12.2020 № 04/05/02/-3561, виданим Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, в якому зазначено, що в об`єкті експертизи правильно реалізовано криптографічний алгоритм шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечено конфіденційність, цілісності та автентичності зареєстрованих даних. Відповідно до додатку до вказаного експертного висновку, в якому перелічено номери зразків об`єкта експертизи, на які розповсюджується дія експертного висновку, включено виріб з серійним номером ТС008449.

Враховуючи викладене, лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20-20 зареєстрований в Державному реєстрі транспортних засобів вимірювальної техніки та дозволений для використання на території України, а прилад TruCam LTI 20-20 з серійним номером ТС008382, сертифікат якої був чинним станом на дату винесення оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Отже, суд дійшов висновку, що свідоцтво про повірку № 22-01/30501 від 4.04.2024 є свідченням належної повірки того приладу, яким зафіксований рух автомобіля позивача 22.06.2024, та вважає, що показання приладу TruCam LTI 20-20 з серійним номером ТС008382 є належним та допустимим доказом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В розумінні ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Дослідивши надані сторонами та долучені до матеріалів справи фотознімки та відеофіксацію з приладу TruCam LTI 20-20 TС 008382, які знаходилися на DVD носії, суд встановив, що відповідач 22.06.2024р. в м.Одеса на Київському шосе керував транспортним засобом Тойота номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 73 км/год, перевищив максимальне обмеження на 23 км/г, швидкість вимірювалася TruCam TС 008382.

За вказане правопорушення що передбачена відповідальність ч.1 ст. 122 КУпАП.

Щодо доводів сторони позивача про порушення інспектором поліції ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», а саме здійснення вимірювання швидкості руху автомобілю тримаючи прилад TruCam в руках та відсутність знаку, який інформує про змонтовану/розміщену фототехніку, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні.

З наведеного вбачається, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, яка працює не в автоматичному режимі з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Суд вважає помилковими твердження позивача про те, що в силу приписів ст.40 Закону України «Про національну поліцію» відповідач не мав права використовувати зазначений засіб вимірювальної техніки не в автоматичному режимі, оскільки дана норма закону не виключає можливість використання органами поліції вимірювачів швидкості руху, які не є стаціонарними.

Крім того, з листа ДП «Укрметртестстандарт» від 01.10.2019 за №22-38/49 вбачається, що лазерний вимірювач «TruCAM LTI 20/20» відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCAM також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху ТЗ в автоматичному режимі.

Викладене підтверджує, що лазерний вимірювач TruCAM має можливість працювати у двох режимах, утриманням в руках під час вимірювання швидкості руху ТЗ або розміщенням на триногі, саме в цих режимах вказаний вимірювач проходив тестування, ліцензування та сертифікацію, був признаним таким, що відповідає стандартам та правильно вимірює швидкість руху ТЗ в обох режимах.

Наданий відповідачем відеозапис, зроблений з приладу TruCam (серійний номер TC008382) містить інформацію про обставини події та всі необхідні реквізити.

Отже суд приходить до висновку, що інспектор поліції має право здійснювати вимірювання швидкості руху т.з. лазерним вимірювачем швидкості руху TruCAM LTI 20/20 тримаючи його у руках, та без встановлення інформаційного знаку, і це не суперечать ст.40 Закону України «Про національну поліцію».

Порушення позивачем ПДР України зафіксовано пристроєм вимірювання швидкості «TruCAM» в ручному режимі, а не в автоматичному, а тому вимоги ч. 2 ст. 40 Закону №580-VIII, щодо розміщення інформації на видному місці стосується лише розміщеної автоматичної фототехніки і відеотехніки, не розповсюджуються на спірні відносини.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу на рішення Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" згідно з висновком якого будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати значної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний, в першу чергу, дотримуватись вимог Правил дорожнього руху та, зокрема, швидкісного режиму.

Щодо інших доводів сторони позивача суд зазначає.

Посилання сторони позивача як на одну з підстав до задоволення позову, а саме на не заповнення п.7 оскаржуваної постанови, суд вважає надмірним формалізмом і ставиться до цього критично.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.9,77,121,241-246,286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Я. В. Бескровний