Справа № 420/3849/24
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2024-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3849/24
з питань встановлення судового контролю
18 грудня 2024 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лебедєвої Г.В., розглянувши в письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі 420/3849/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала справа № 420/3849/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.07.2024 року у справі № 420/3849/24 позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у невиготовленні та ненаправленні до ІНФОРМАЦІЯ_1 оновлених грошового атестату та довідки про додаткові види грошового забезпечення ОСОБА_1 .

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 виготовити та надіслати на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 оновлені грошовий атестат та довідку про додаткові види грошового забезпечення ОСОБА_1 , виходячи з розміру грошового забезпечення, визначеного рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 травня 2023 року у справі №420/2514/23.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.10.2024 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.07.2023 року залишено без змін.

12.12.2024 року до Одеського окружного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/3849/24, в якій заявник просить суд встановити судовий контроль шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень (боржника) ІНФОРМАЦІЯ_1 подати звіт про виконання судового рішення у справі 30.07.2024 року №420/3849/24 року.

В обґрунтування заяви позивачем зазначено, щоу справі №420/2514/23 зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 р. по 03.11.2021 р. з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 р., на відповідний тарифний коефіцієнт та провести виплату, з урахуванням раніше виплачених сум. Прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 р. становить 2270 грн.

Очікувані складові грошового забезпечення позивача (станом на 01.01.2021 року) в оновлених документах:

1. Посадовий оклад 7080,00 грн. Прожитковий мінімум для працездатних осіб, станом на 01.01.2021 року (2270,00 грн.)*тарифний коефіцієнт 3,12 (додаток 1 до Постанови №704) = 7082,40 грн. (Відповідно до примітки 1 додатку 1: У разі коли розмір окладу визначено у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище заокруглюються до 10 гривень.);

2. Оклад за військовим званням 1820,00 Прожитковий мінімум для працездатних осіб, станом на 01.01.2021 року (2270,00 грн.)*тарифний коефіцієнт 0,8 (додаток 14 до Постанови №704) = 1906,80 грн. (Відповідно до примітки 1 додатку 14: У разі коли розмір окладу визначено у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище заокруглюються до 10 гривень.);

3. Надбавка за вислугою років (50%) 4450,00 (7080+1820)*0,5);

4. Надбавка за особливості проходження служби (65%) 8677,50 (7080+1820+4450)*0,65;

5. Надбавка за таємність (15%) 1062,00 (7080*0,15).

6. Премія (35%) 2478,00 (7080*0,35).

Але, на виконання рішення суду по справі № 420/3849/24 відповідач надіслав документи, без врахування рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 травня 2023 року у справі №420/2514/23. Отже, станом на сьогоднішній день, рішення Одеського окружного адміністративного суду 30.07.2024 року по цій справі не є таким, яке можна вважати виконаним.

Ухвалою суду від 16.12.2024 року прийнято до розгляду заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 420/3849/24, вирішено розгляд заяви здійснювати в порядку письмового провадження та встановлено військовій частині НОМЕР_1 в 3-х денний строк з дня отримання даної ухвали для надання суду письмових пояснень по суті поданої заяви.

17.12.2024 року до Одеського окружного адміністративного суду від відповідача надійшли заперечення на заяву про встановлення судового контролю, в яких військова частина НОМЕР_1 просить суд взадоволені клопотання про встановлення судового контролю шляхом зобов`язання військової частини НОМЕР_1 подати звіт про виконання судового рішення у справі №420/3849/24 від 30.07.2024року відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначає, що на виконання рішення суду у справі № 420/3849/24, військовою частиною виготовлено грошовий атестат та довідку про додаткові види грошового забезпечення ОСОБА_1 , виходячи із грошового забезпечення, визначеного рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09.05.2023 по справі №420/2514/23.

Також зазначає, що на виконання судового рішення у справі №420/2514/23 військовою частиною НОМЕР_1 здійснено перерахунок грошового забезпечення та відповідні нарахування. Так, військовою частиною НОМЕР_1 , 20.12.2023 року сплачено ОСОБА_1 перераховане грошове забезпечення за період з 30.01.2020 по 03.11.2021 в сумі 79 705,58 грн. Позивач погодився з даною сумою, інших позовів з даного питання до військової частини від ОСОБА_1 не надходило. При виконанні рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.07.2024 року по справі №420/3849/24 (з урахування судового рішення у справі №420/2514/23) при перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 по 03.11.2021 було застосовано прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» в розмірі 2102 грн, з врахуванням вимог абзацу 6 статті 7 Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», якою установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2189 гривень, з 1 липня - 2294 гривні, з 1 грудня - 2393 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: «працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівникам інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами: з 1 січня - 2102 гривні».

З огляду на викладене, відповідав вважає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.07.2024 року по справі №420/3849/24 є виконаним у повному обсязі в добровільному порядку.

18.12.2024 року до Одеського окружного адміністративного суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення, в яких,зокрема, зазначено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 травня 2023 року у справі №420/2514/23 , зокрема, зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 р. по 03.11.2021 р. з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 р., на відповідний тарифний коефіцієнт та провести виплату, з урахуванням раніше виплачених сум. При чому, в мотивувальній частині рішення по справі №420/2514/23 зазначено: Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» передбачено, що станом на 01.01.2020 прожитковий мінімум на одну працездатну особу складає - 2102,00 грн. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено, що станом на 01.01.2021 прожитковий мінімум на одну працездатну особу складає - 2270,00 грн. Таким чином, враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що у період 30.01.2020-31.12.2020 року грошове забезпечення позивача має обчислюватися із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020 року за Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», а у період 01.01.2021-03.11.2021 із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2021 року за Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік». 17.12.2024 року відповідач надіслав заперечення проти встановлення судового контролю. З даних заперечень (додатків до них) вбачається, що відповідач не вірно розрахував складові грошового забезпечення за 2021 рік. У зв`язку таким заниженням, фактично виконанням рішення суду не у повному обсязі, позивач 18.12.2024 року звернувся із заявою про встановлення судового контролю по справі №420/2514/23. Отже, станом на сьогоднішній день, рішення Одеського окружного адміністративного суду 30.07.2024 року по цій справі не є таким, яке можна вважати виконаним.

Дослідивши подані до суду документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява позивача, суд дійшов наступних висновків.

Положеннями ст. 129-1 Конституції України закріплено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013 у рішенні від 26.06.2013, зазначив про те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 р. № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 р. № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України зазначив, що бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Згідно зі ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З аналізу наведеного вбачається, що положення статті 382 КАС України не передбачають заборону встановлення судового контролю вже після винесення рішення суду по суті спору.

Суд зазначає, що процесуальне законодавство містить наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, такі як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (стаття 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України).

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі №806/2143/15 звертав увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Крім того, Верховний Суд зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших додаткових судових рішень.

З огляду на вищенаведене, у разі невиконання (на думку позивача) судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження та КАС України.

Наведені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду по справі №520/1744/18 від 30 грудня 2020 року.

Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у пункті 18 рішення від 12 травня 2011 року у справі «Ліпісвіцька проти України» (заява11944/05) звернув увагу й на те, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (див. пункт 197 рішення у праві «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy), № 36813/97). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (див. пункти 24- 27 рішення від 13 червня 2006 року у справі «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovaki), N 2132/02).

У пункті 25 рішення від 22 лютого 2005 року у справі «Шаренок проти України» (заява35087/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Отже, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (див. п. 34 рішення у справі «Бурдов проти Росії», заява № 589498/0).

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09.05.2023 року по справі № 420/2514/23, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2023 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 30.01.2020 р. по 31.12.2020 р. з врахуванням при визначенні посадового окладу та окладу за військовим званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020 р.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 30.01.2020 р. по 31.12.2020 р. з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020 р., на відповідний тарифний коефіцієнт та провести виплату, з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 01.01.2021 р. по 03.11.2021 р. з врахуванням при визначенні посадового окладу та окладу за військовим званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 р.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 р. по 03.11.2021 р. з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 р., на відповідний тарифний коефіцієнт та провести виплату, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.07.2024 року у справі № 420/3849/24, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.10.2024 року, позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у невиготовленні та ненаправленні до ІНФОРМАЦІЯ_1 оновлених грошового атестату та довідки про додаткові види грошового забезпечення ОСОБА_1 .

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 виготовити та надіслати на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 оновлені грошовий атестат та довідку про додаткові види грошового забезпечення ОСОБА_1 , виходячи з розміру грошового забезпечення, визначеного рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 травня 2023 року у справі №420/2514/23.

На виконання рішення суду у справі № 420/3849/24, військовою частиною виготовлено грошовий атестат та довідку про додаткові види грошового забезпечення ОСОБА_1 , виходячи із грошового забезпечення, визначеного рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09.05.2023 по справі №420/2514/23.

Разом з тим, при виконанні рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.07.2024 року по справі №420/3849/24 (з урахування судового рішення у справі №420/2514/23) при перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 року по 03.11.2021 року було застосовано прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівникам інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами в розмірі 2102 грн. відповідно до абзацу 6 статті 7 Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік».

Однак, відповідно до рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.05.2023 року по справі № 420/2514/23 - чітко зазначено, що має застосовуватися саме прожиткові мінімум працездатних осіб.

Назва прожиткового мінімуму, яка має застосовуватися при виконанні судового рішення, - дослівно відповідає назві прожиткового мінімуму яка зазначена у ст.7 Законах України «Про Державний бюджет на 2020 рік», «Про Державний бюджет на 2021 рік» - це прожитковому мінімуму працездатних осіб.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.07.2024 року у справі № 420/3849/24 не виконано в повному обсязі, оскільки оновлені грошовий атестат та довідку про додаткові види грошового забезпечення ОСОБА_1 , видані без врахування розміру грошового забезпечення, визначеного рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 травня 2023 року у справі №420/2514/23, а саме грошового забезпечення позивача, за період з 01.01.2021 року по 03.11.2021 року, було перераховано без застосування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 року.

З огляду на викладене, оскільки докази виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.07.2024 року у справі № 420/3849/24 відсутні і вказане рішення вимагає від відповідача вчинення певних дій, суд вважає за можливе встановити судовий контроль за виконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.07.2024 року у справі № 420/3849/24, а саме - зобов`язати військову частину НОМЕР_1 подати звіт про виконання цього рішення суду, та встановити строк для подання звіту один місяць, що обчислюється з дати набрання цієї ухвали суду законної сили, попередивши відповідача, що у разі неподання звіту суд розгляне питання про накладення штрафу (у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Керуючись статтями 243, 248, 382 КАС України суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі 420/3849/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Встановити судовий контроль за виконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.07.2024 року у справі № 420/3849/24, а саме - зобов`язати військову частину НОМЕР_1 подати звіт про виконання цього рішення суду.

Встановити строк для подання звіту один місяць, що обчислюється з дати набрання цієї ухвали суду законної сили.

Попередити військову частину НОМЕР_1 , що у разі неподання звіту суд розгляне питання про накладення штрафу (у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя Г.В. Лебедєва