Справа № 401/1820/24
Суддя: Волошина Н. Л.
Дата ухвалення: 2024-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 401/1820/24
Провадження № 2-а/401/54/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Волошиної Н.Л., за участю секретаря судового засідання Яцини А.С. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Світловодську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби, Уповноваженої посадової особи Світловодського відділу Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби Єременко Іванни Іванівни, Уповноваженої посадової особи Світловодського відділу Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби Якимащенко Наталії Володимирівни про скасування протоколу та постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідачів та просить суд ухвалити рішення, яким визнати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН МКВ № 001624 від 12 червня 2024 року та протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МКВ № 001624 від 12 червня 2024 року протиправними та скасувати їх.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що він є громадянином російської федерації, народився у селі Миронівка Світловодського району Кіровоградської області та проживає на території України в АДРЕСА_1 на підставі посвідки на постійне проживання , яка має термін чинності до 21 листопада 2029 року. 12 червня 2024 року він отримав постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН МКВ № 001624 від 12 червня 2024 року та протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МКВ № 001624 від 12 червня 2024 року, відповідно до яких він притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 203 КУпАП. Посилаючись на те, що він не порушував ані правил перебування, ані правил транзиту, оскільки вільно та постійно проживає в Україні, а отримати або продовжити дію закордонного паспорту громадянина рф не має можливості з причин відсутності консульських відносин з рф та наявності військового стану, просить позов задовольнити. (а.с. 2-5, 35-38)

Представник відповідача Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби Д.Житняк представив суду Відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі. В обґрунтування заперечень проти позовних вимог посилається на те, що позивач є громадянином рф, належність до громадянства підтверджується паспортом громадянина рф № НОМЕР_1 , виданим 13 квітня 2019 року, дійсним до 13 квітня 2024 року. Оскільки з 13 квітня 2024 року позивач проживає на території України за недійсним паспортним документом, відповідно він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 203 КУпАП за ознаками проживання на території України за недійсними документами чи документами, термін дії яких закінчився. (а.с. 64-70)

Позивач скерував до суду Відповідь на відзив, у якій висловив позицію про те, що право на проживання в Україні йому надає посвідка на постійне місце проживання, яка є дійсною, а паспорт іноземця надає право на перетин кордону України та не є тим документом , що надає право на постійне місце проживання, в зв`язку з чим вважає, що його позовні вимоги підлягають задоволенню. (а.с. 115-116)

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав з підстав, заявлених у позові та пояснив суду, що безвиїзно проживає на території України з 2019 року на підставі посвідки на постійне місце проживання, яка є дійсною до 21 листопада 2029 року. Вказує, що дійсно його закордонний паспорт громадянина рф був дійсний до 13 квітня 2024 року , проте дана обставина не свідчить про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203 КУпАП, оскільки паспорт не є тим документом, який надає йому право на проживання в Україні, а лише підтверджує його громадянство та надає право на в`їзд та виїзд в Україну, тому його недійсність не може свідчити про вчинення ним адміністративного правопорушення. Крім того посилається на те, що в зв`язку з введенням воєнного стану консульство рф на території України не працює, через що він позбавлений можливості оновити свій паспортний документ.

Представник Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби Буравцева Т.В. в судовому засіданні заперечила проти вимог позивача, пояснила, що в силу дії ч. 22 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» позивач як іноземець , який перебуває на території України на законних підставах, зобов`язаний мати дійсний паспортний документ. Відсутність такого документу утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203 КУпАП. Наголошує, що , незалежно від припинення роботи консульства рф на території України, законодавством визначена процедура можливості оновлення паспортних документів громадян рф, які на законних підставах перебувають на території України, через посольство Молдови. Натомість позивач, знаючи про закінчення строку дії свого закордонного паспорта, до Світловодського відділу ЦПМУ ДМС не звернувся , безвідповідально поставившись до свого обов`язку , визначеного ч. 22 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідачі головний спеціаліст Світловодського відділу Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби Єременко І.І. та начальник Світловодського відділу Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби Якимащенко Н.В. в судове засідання не з`явились, подали заяви про розгляд справи без їх участі , у яких підтримали правову позицію, викладену у Відзиві на позовну заяву, поданому ЦПМУ ДМС. (а.с. 103, 104)

Заслухавши доводи позивача, представника відповідача Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, з огляну на наступне.

12 червня 2024 року відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МКВ 001624, у якому зазначено, що 12 червня 2024 року о 14 год. 00 хв. за адресою: Світловодський відділ ЦПМУ ДМС виявлено громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає на території України за недійним паспортом, а саме постійно проживає на території України по посвідці на постійне проживання № НОМЕР_2 та не має дійсного паспортного документа, за що передбачена відповідальність відповідно до ч. 2 ст. 203 КУпАП. (а.с. 12-13)

Постановою ПН МКВ 001624 від 12 червня 2024 року ОСОБА_1 на підставі протоколу про адміністративне правопорушення ПР МКВ 001624 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 203 КУпАП за порушення ч.ч.1, 3 ст. 3, ч.22 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн 00 коп. (а.с. 10-11)

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України врегульовано Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 №3773-VI (далі - Закон України №3773-VI).

У відповідності до статті 3 Закону України № 3773-VI іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Отже, статтею 26 Конституції України та частиною 3 статті 3 Закону України №3773-VI передбачено обов`язок іноземців неухильно додержуватися законодавства України.

За змістом пункту 7 статті 1 Закону України №3773-VI, іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України «Про імміграцію» імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання. Дозвіл на імміграцію - рішення спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції та підпорядкованих йому органів, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.

Статтею 9 вказаного Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Іноземці та особи без громадянства під час проходження прикордонного контролю у пунктах пропуску через державний кордон зобов`язані подати свої біометричні дані для їх фіксації.

Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Відповідно до частини 22 статті 4 Закону України № 3773-VI, іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, зобов`язані мати дійсний паспортний документ. Іноземець або особа без громадянства у разі втрати або обміну паспортного документа, а так само втрати чи викрадення посвідки на постійне проживання або посвідки на тимчасове проживання повинні протягом трьох робочих днів письмово повідомити про це центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Особа, яка не може отримати паспортний документ у зв`язку з тим, що вона не розглядається як громадянин будь-якою державою в силу дії її закону, має право звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, із заявою про визнання особою без громадянства, незважаючи на законність чи незаконність її перебування на території України.

Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Згідно частини 2 статті 203 КУпАП, перевищення іноземцем або особою без громадянства встановленого строку перебування в Україні більш як на 30 днів, а так само проживання на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні, за недійсними документами чи документами, термін дії яких закінчився, - тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Адміністративна відповідальність за частиною другою статті 203 КУпАП України передбачена за проживання за недійсними документами чи документами, термін дії яких закінчився.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 КАС України, у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності є його проживання в Україні на законних підставах (посвідка на постійне проживання НОМЕР_2 від 22 листопада 2019 року, дійсна до 21 листопада 2029 року) за паспортним документом, а саме закордонним паспортом громадянина рф 65№ НОМЕР_1 , термін дії якого закінчився 13 квітня 2024 року. (а.с. 6-7, 71-72)

Статтею 10 КУпАП визначено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Позивач є громадянином російської федерації, в`їхав на територію України до початку воєнного стану у 2019 році та дотепер проживає в Україні.

24 лютого 2022 року офіційно розірвані дипломатичні відносини між Україною та рф.

Разом з тим, позивач не був позбавлений можливості виїхати з території України до третьої країни, зокрема Молдови, яка надає консульські послуги, за визначеною законодавством процедурою , де поновити свій паспортний документ , та повернутись до України як країни постійного проживання.

Проте позивач самоусунувся від виконання свого обов`язку, визначеного ч. 22 ст. 4 Закону України № 3773-VI, в зв`язку з чим його правомірно притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 203 КУпАП України.

Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до безпідставності позовних вимог та необхідності відмови у їх задоволенні.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 139, 242-246, 271, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про скасування протоколу та постанови про адміністративне правопорушення відмовити в повному обсязі.

Судові витрати у справі віднести на рахунок позивача.

Повний зміст рішення буде складено 19 грудня 2024 року.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення .

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації : АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_3 .

Відповідач: Центрально-південне міжрегіональне управління Державної міграційної служби, місцезнаходження: 25015, м. Кропивницький Кіровоградської області, вулиця Єгорова Олексія, 25-а; ;

Відповідач: уповноважена посадова особа Світловодського відділу Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби Єременко Іванна Іванівна, місцезнаходження: 27502, м. Світловодськ Кіровоградської області, вулиця Михайла Грушевського, 7;

Відповідач: уповноважена посадова особа Світловодського відділу Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби Якимащенко Наталія Володимирівна, місцезнаходження: 27502, м. Світловодськ Кіровоградської області, вулиця Михайла Грушевського, 7.

Суддя Світловодського

міськрайонного суду Н.Л. Волошина