Справа № 461/9136/24
Суддя: Стрельбицький В. В.
Дата ухвалення: 2024-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №461/9136/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2024 року місто Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Рожко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за адміністративним позовом

позивач - ОСОБА_1

( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_1 )

представник позивача ? Ткачук Тарас Анатолійович

(м. Львів, вул. Юнаківа М., буд. 18, оф. Б-2,

РНОКПП НОМЕР_2 , ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_2

до

відповідач ? Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці

(79005, м. Львів, пл. Міцкевича 8, , ел. пошта )

представники відповідача - Посисень Ірина Романівна, Вакула Андрій Ярославович

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

I. Позиції сторін та учасників справи, заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Адвокат Ткачук Т.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, згідно якого просить:

- поновити строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення від 05.09.2024 року №ЗХ/ЛВ/20538/317/НП/ПТ/ПС;

- скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення №ЗХ/ЛВ/20538/317/НП/ПТ/ПС від 05.09.2024 р. про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1020 грн. за ст. 188-4 КУпАП на ОСОБА_1 і закрити справу про адміністративне правопорушення;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань із Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на користь ОСОБА_1 судові витрати на оплату судового збору в розмірі 605,60 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 грн., а також сплачений розмір штрафу в розмірі 1020 грн., який був сплачений на виконання постанови по справі про адміністративне правопорушення від 05.09.2024 року №ЗХ/ЛВ/20538/317/НП/ПТ/ПС.

В обґрунтування позову покликається на те, що з 18.07.2024 року до 19.07.2024 року посадовими особами Західного міжрегіонального управління державної служби з питань праці проведено позаплановий захід зі здійснення державного контролю у формі перевірки на предмет дотримання вимог законодавства про працю в частині виявлення неоформлених трудових відносин. За результатами проведеної перевірки посадовими особами Західного міжрегіонального управління державної служби з питань праці 19.07.2024 року складено Акт №ЗХ/ЛВ/20538/334. На підставі акту перевірки від 19.07.2024 року №ЗХ/ЛВ/20538/334, щодо директора підприємства ТОВ «Галицький Будівельний Гарант» ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення №ЗХ/ЛВ/20538/317/НП/ПТ від 05.09.2024 року про те, що позивач - директор ТОВ «Галицький Будівельний Гарант» вчинив адміністративне правопорушення.

З постановою у справі про адміністративне правопорушення від 05.09.2024 року №ЗХ/ЛВ/20538/317/НП/ПТ/ПС, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення визначені ст. 188-4 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн., позивач не погоджується, вважає її такою, що винесена з порушенням норм чинного законодавства і підлягає скасуванню за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Позивач вказує, що про існування протоколу про адміністративне правопорушення №ЗХ/ЛВ/20538/317/НП/ПТ та постанови по справі про адміністративне правопорушення від 05.09.2024 року № ЗХ/ЛВ/20538/317/НП/ПТ/ ПС йому до 04.11.2024 року відомо не було. 04.11.2024 року позивач отримав через застосунок «Дія» інформацію про відкриття щодо нього виконавчого провадження № АСВП: НОМЕР_3 від 04.11.2024, де стягувачем було зазначено відповідача.

У оскаржуваній постанові відсутній підпис позивача про її отримання. Також, в наведеній постанові наявне твердження, що вона скерована позивачу рекомендованим листом від 06.09.2024 №936, проте лист з таким номером не зареєстрований у системі пошуку поштових відправлень. Крім того, 05.09.2024 року позивач перебував в Західному міжрегіональному управлінні Державної служби з питань праці на розгляді протоколу № ЗХ/ЛВ/20538/334/НП/ПТ, який ним був підписаний, а жоден інший протокол тоді не розглядався.

Зважаючи на вищезазначене, позивач просив суд поновити строк на оскарження вищезазначеної постанови.

Також, позивач вказує наступне.

В мотивувальній частині постанови зазначено про те, що на вимогу відповідача надати ряд документів, перелік яких міститься у вимозі про надання документів від 18.07.2024 №ЗХ/ЛВ/20538/080/НД, а саме документи, які зазначені у п. 6,7,8,9,10,11,12,13,14,15,16 вказаного списку, такі документи надані не були. Вказане твердження не відповідає дійсності, з огляду на наступне.

У відповідності з вимогою про надання документів від 18.07.2024 №ЗХ/ЛВ/20538/080/НД інженером з охорони праці ТОВ «Галицький Будівельний Гарант» ОСОБА_2 увесь комплект документів (від 1 до 16 пункту) було наручно доставлено до Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці та надано для ознайомлення.

Зважаючи на те, що факт отримання документів заперечувався, позивач надіслав запитувані документи (від 6 до 16 пункту) повторно. Факт отримання листа від 01.08.2024 року № 216 від ТОВ «Галицький Будівельний Гарант» підтверджено відповідачем у своїй відповіді про розгляд адвокатського запиту від 04.09.2024 №ЗХ/3.1/13713-24, де вказаний лист зазначений серед додатків, на підставі яких відповідач приймав рішення у вказаній ситуації.

Щодо твердження про те, що ТОВ «Галицький Будівельний Гарант» не допущено до позапланової перевірки посадових осіб Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці - не надано безперешкодного доступу за адресою: Львівська область, смт. Брюховичі, вул. Лікарська, 12 (територія будівельного майданчика), то вказане твердження не відповідає дійсності, оскільки відеокамерою, яка розташована за адресою: Львівська область, смт. Брюховичі, вул. Лікарська, 12 (територія будівельного майданчика) зафіксовано факт допуску на територію працівників Державної служби з питань праці. Окрім того, працівниками Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці складено протокол про адміністративне правопорушення № ЗХ/ ЛВ/20538/334/П/ПТ від 05.09.2024, в описовій частині якого чітко вказано про те, що працівники відповідача перебували за адресою: Львівська область, смт. Брюховичі, вул. Лікарська, 12 (територія будівельного майданчика) та опитували працівників.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 21.11.2024 року позивачу поновлено десятиденний строк оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення та відкрито провадження в адміністративній у справі, справу вирішено розглядати за правилами встановленими статтею 286 КАС України.

02.12.2024 року від представника відповідача - Вакули А.Я. надійшов відзив на позовну заяву. Згідно відзиву, представник відповідача, серед іншого, вказує, що правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначено Законом України від 05.04.2007 № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон №877).

17.07.2024 Міжрегіональним управлінням, на підставі абз. 5 ч. 1 ст. 6 Закону №877, окремого доручення Голови Державної служби України з питань праці від 23.04.2024 №Д-33/1/4.1-24а, звернення від 10.07.2024 вх. № С-794/ЗХ-2, листа погодження Державної служби з питань праці від 15.07.2024 № ЦА-3497/1/2.4.1-24а видано наказ від 17.07.2024 № 372/ЗХ-ЗК «Про проведення позапланового заходу зі здійснення державного нагляду (контролю) у формі перевірки ТзОВ «Галицький будівельний гарант». На виконання наказу від 17.07.2024 № 372/ЗХ-ЗК сформовано направлення від 17.07.2024 №ЗХ/1/11196-24, яким уповноважено інспекторів на проведення позапланового заходу зі здійснення державного нагляду (контролю) у формі перевірки на предмет додержання вимог законодавства про працю з урахуванням частини 1 статті 16 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у сфері охорони праці у ТзОВ «Галицький будівельний гарант» у період з 18.07.2024 по 19.07.2024.

18.07.2024 року, на виконання вищезазначених рішень, посадовою особою Міжрегіонального управління позивачу вручено вимогу про надання документів №ЗХ/ЛВ/31501/083-119/НД, якою в.о. директора ТзОВ «Галицький будівельний гарант» ОСОБА_1 зобов`язано у строк до 13 год. 30 хв. 19 липня 2024 року надати відповідні документи. Дана вимога того ж дня була отримана ОСОБА_1, що підтверджується його особистим підписом. Однак, станом на 13 год. 30 хв. в.о. директора ТзОВ «Галицький будівельний гарант» ОСОБА_1 не надано документів, зазначених у пунктах 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16 вимоги від 18.07.2024 №ЗХ/ЛВ/20538/080/НД, а також не надано безперешкодного доступу посадовим особам Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці для проведення заходу державного контролю у формі перевірки на предмет додержання законодавства у сфері охорони праці за адресою Львівська обл., смт. Брюховичі, вул. Лікарська, 12 (територія будівельного майданчика), чим створено перешкоди у проведенні заходу державного контролю та для діяльності Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, здійснює державний нагляд за додержанням законодавчих та інших нормативних актів про охорону праці та порушено статтю 265 КЗпП України.

У зв`язку з цим, було складено акт про неможливість проведення заходу державного контролю у формі перевірки у ТзОВ «Галицький будівельний гарант» від 19.07.2024 № ЗХ/ЛВ/20538/334-317/НП.

За результатами розгляду справи, посадовою особою Міжрегіонального управління складено протокол про адміністративне правопорушення від 05.09.2024 № ЗХ/ЛВ/20538/317/НП/ПТ та винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності від 05.09.2024 №ЗХ/ЛВ/20538/317/НП/ПТ/ПС.

Стосовно твердження позивача про те, що про постанову йому стало відомо лише 04.11.2024 через застосунок «Дія» відповідач наводить наступне.

22.07.2024 поштовим відправленням № 347 на адресу позивача скеровано виклик на складення протоколу про адміністративне правопорушення за статтею 188-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення на 30 липня 2024 року на 15 год. 30 хв.

Враховуючи те, що у зазначений час позивач не з`явився для складення протоколу про адміністративне правопорушення за статтею 188-4 КУпАП 21.08.2024 та надання пояснень, йому листом від 21.08.2024 № ЗХ/3.1/13019-24 скеровано повторний виклик на складення протоколу на 15 год. 30 хв. 05.09.2024. Крім того, позивачу одночасно скеровувалися виклики на складення протоколу про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 41 КУпАП, розгляд якого здійснювався також 05.09.2024 о 15 год. 00 хв., на якому позивач був присутній.

Таким чином, відповідач вважає, що твердження позивача про те, що йому не було відомо про складення протоколу про адміністративне правопорушення за статтею 188-4 КУпАП не відповідають дійсним обставинам справи.

Стосовно доводів позивача про те, що лист від 06.09.2024 № 936 не зареєстрований у системі пошуку поштових відправлень, а відповідно оскаржувана постанова йому не відправлялася, відповідач зазначає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення від 05.09.2024 №ЗХ/ЛВ/20538/317/НП/ПТ/ПС скеровувалася позивачу поштовим відправленням №936, а у позовній заяві позивачем зазначено невірний номер такого відправлення. Зазначений лист повернувся на адресу Міжрегіонального управління за закінченням встановленого терміну зберігання.

Отже, за твердженням відповідача, позивач свідомо не отримав лист із оскаржуваною постановою. При цьому, законодавством не передбачено обов`язку Міжрегіонального управління вживати заходів спрямованих на встановлення факту одержання суб`єктом господарювання адресованого їм виклику.

Стосовно твердження позивача про те, що листом від 01.08.2024 № 216 ТзОВ «Галицький будівельний гарант» було надано увесь комплект документів зазначених у вимозі про надання документів від 18.07.2024 № ЗХ/ЛВ/20538/080/НД, відповідач вказує наступне.

Лист ТОВ «Галицький будівельний гарант» від 01.08.2024 № 216 доставлено на адресу Міжрегіонального управління лише 19.08.2024, що підтверджується штрих кодом на конверті поштового відправлення № 130. Натомість, у вимозі про надання документів №ЗХ/ЛВ/20538/080/НД позивачу встановлено строк надання документів до 13 год 30 хв 19 липня 2024 року. Відтак, позивачем не дотримано строк встановлений у вимозі про надання документів.

05.09.2024 о 16 год. 30 хв. інспектором праці складено протокол про адміністративне правопорушення від 05.09.2024 №ЗХ/ЛВ/20538/317/НП/ПТ про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, виявленого 19.07.2024 під час спроби проведення позапланового заходу зі здійснення державного контролю у формі перевірки в частині не допуску посадових осіб Міжрегіонального управління до проведення перевірки у ТзОВ «Галицький будівельний гарант», відповідальність за що передбачено статтею 188-4 КУпАП. На підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 05.09.2024 № ЗХ/ЛВ/20538/317/НП/ПТ було винесено оскаржувану постанову по справі про адміністративне правопорушення від 05.09.2024 №ЗХ/ЛВ/20538/317/НП/ПТ/ПС, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Отже, відповідач вказує на те, що позивачем не надано належних, достатніх та достовірних доказів, які б спростували обґрунтованість оскаржуваної постанови, а також факт відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 188-4 КУпАП. Відтак, постанова від 05.09.2024 №ЗХ/ЛВ/20538/317/НП/ПТ/ПС є правомірною та законною, а позовні вимоги - необґрунтованими та безпідставними.

Крім того, представник відповідача у відзиві наводить положення чинного законодавства та судову практику, які просить врахувати при ухваленні рішення у справі.

09.12.2024 до суду надійшли письмові пояснення представника позивача у яких останній зазначає, що документи зазначені у п.6,7,8,9,10,11,12,13,14,15,16 вимоги про надання документів від 18.07.2024 № ЗХ/ ЛВ/20538/080/НД були надані в строк, встановлений у вимозі про надання документів інженером з охорони праці ТОВ «Галицький Будівельний Гарант», зокрема увесь комплект документів (від 1 до 16 пункту) було наручно доставлено Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці.

18.12.2024 до суду надійшли письмові пояснення представника позивача, згідно яких останній вказує на те, що документи які зазначені у вимозі інженером з охорони праці ТОВ «Галицький Будівельний Гарант» ОСОБА_2 були передані власноруч представникам відповідача 19.07.2024 приблизно о 11 годині за місцем знаходження відповідача. Перевірку вказаних документів вели ОСОБА_3 , ОСОБА_5, ОСОБА_4 , а також чотири працівники відповідача, які ОСОБА_2 відомі не були.

Представник позивача у судовому засіданні 10.12.2024 заявлені вимоги підтримав з підстав викладених у позові.

Представник відповідача у судовому засіданні 10.12.2024 позовні вимоги заперечила з підстав викладених у відзиві.

Заперечень щодо завершення розгляду справи за відсутності учасників процесу у разі їх неявки у судове засідання та завершення розгляду справи у порядку письмового провадження представниками позивача та відповідача, кожним окремо, висловлено не було.

II. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування та незастосування

Суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши та дослідивши наявні у справі документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення на нього, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, виходить з наступних доводів та мотивів.

Судом встановлено, що 17.07.2024 Міжрегіональним управлінням на підставі абз. 5 ч. 1 ст. 6 Закону №877, окремого доручення Голови Державної служби України з питань праці від 23.04.2024 №Д-33/1/4.1-24а, звернення від 10.07.2024 вх. № С-794/ЗХ-2, листа погодження Державної служби з питань праці від 15.07.2024 № ЦА-3497/1/2.4.1-24а видано наказ від 17.07.2024 № 372/ЗХ-ЗК «Про проведення позапланового заходу зі здійснення державного нагляду (контролю) у формі перевірки ТзОВ «Галицький будівельний гарант».

На виконання наказу від 17.07.2024 № 372/ЗХ-ЗК сформовано направлення від 17.07.2024 № ЗХ/1/11196-24, яким уповноважено інспекторів на проведення позапланового заходу зі здійснення державного нагляду (контролю) у формі перевірки на предмет додержання вимог законодавства про працю, з урахуванням частини 1 статті 16 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у сфері охорони праці у ТзОВ «Галицький будівельний гарант» у період з 18.07.2024 по 19.07.2024.

18.07.2024 року, на виконання вищезазначених рішень та вказівок, посадовою особою Міжрегіонального управління позивачу вручено вимогу про надання документів №ЗХ/ЛВ/31501/083-119/НД, якою в.о. директора ТзОВ «Галицький будівельний гарант» ОСОБА_1 зобов`язано у строк до 13 год. 30 хв. 19 липня 2024 року надати документи. Дана вимога того ж дня була отримана ОСОБА_1, що підтверджується його особистим підписом у відповідному документі і не оспорюється позивачем.

Однак, станом на 13 год. 30 хв. в.о. директора ТзОВ «Галицький будівельний гарант» ОСОБА_1 не надано документів зазначених у пунктах 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16 вимоги від 18.07.2024 № ЗХ/ЛВ/20538/080/НД, а також не надано безперешкодного доступу посадовим особам Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці для проведення заходу державного контролю у формі перевірки на предмет додержання законодавства у сфері охорони праці за адресою Львівська обл., смт. Брюховичі, вул. Лікарська, 12 (територія будівельного майданчика), чим створено перешкоди у проведенні заходу державного контролю та для діяльності Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, здійснює державний нагляд за додержанням законодавчих та інших нормативних актів про охорону праці та порушено статтю 265 КЗпП України.

У зв`язку з цим, було складено акт про неможливість проведення заходу державного контролю у формі перевірки у ТзОВ «Галицький будівельний гарант» від 19.07.2024 № ЗХ/ЛВ/20538/334-317/НП.

За результатами розгляду справи посадовою особою Міжрегіонального управління складено протокол про адміністративне правопорушення від 05.09.2024 № ЗХ/ЛВ/20538/317/НП/ПТ та винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності від 05.09.2024 №ЗХ/ЛВ/20538/317/НП/ПТ/ПС.

Статтею 188-4 КУпАП встановлено відповідальність за невиконання законних вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, щодо усунення порушень законодавства про охорону праці або створення перешкод для діяльності цих органів.

Постановою у справі про адміністративне правопорушення від 05.09.2024 року №ЗХ/ЛВ/20538/317/НП/ПТ/ПС ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ст. 188-4 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Також, за змістом постанови, ОСОБА_1 роз`яснено положення ст. 308 КУпАП, згідно яких:

«У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.»

Отже, у разі штрафу в порядку примусового виконання, розмір такого становить 1020 грн.

Згідно постанови ОСОБА_1 допущено порушення вимог ст. 260 КЗпП України, яке полягає у ненаданні документів, ведення яких передбачено законодавством у сфері охорони праці, що стосується предмету заходу, на вимогу контролюючого органу від 18.07.2024 року у строк до 13 години 30 хвилин 19.07.2024.

04.11.2024, на підставі наведеної вище постанови у справі про адміністративне правопорушення від 05.09.2024 року №ЗХ/ЛВ/20538/317/НП/ПТ/ ПС, державним виконавцем Франківського відділу ДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Жоронклей О.А. відкрито виконавче провадження про примусове стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 1020 грн.

06.11.2024 вказаний штраф разом з відповідними зборами був сплачений ОСОБА_1

22.07.2024 поштовим відправленням № 347 на адресу позивача скеровано виклик на складення протоколу про адміністративне правопорушення за статтею 188-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення на 30 липня 2024 року на 15 год. 30 хв. Враховуючи те, що у зазначений час позивач не з`явився для складення протоколу про адміністративне правопорушення 21.08.2024 та надання пояснень, позивачу листом від 21.08.2024 № ЗХ/3.1/13019-24 скеровано повторний виклик на складення протоколу на 15 год. 30 хв. 05.09.2024.

Як вбачається, з досліджених судом викликів наведених вище, такі скеровано ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_1 , яка наведена самим позивачем у позовній заяві, що прямо відображено у тексті викликів у найменуванні адресата. З долучених до відзиву доказів, зокрема трекінгів поштових відправлень, квитанції опису вкладення у цінний лист, також засвідчується факт скерування поштових відправлень №347 та №936 позивачу на адресу очолюваного ним товариства.

Згідно статті 230-1 КУпАП, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, розглядає справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з невиконанням законних вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та його територіальних органів або недопущенням посадових осіб цих органів до здійснення заходів державного нагляду (контролю), підстави яких визначені законом (стаття 188-6).

Від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право:

посадові особи, уповноважені керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, - штраф до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

Керівник центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, його заступники та уповноважені ним посадові особи - штраф до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до положень ст. 231 КУпАП, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, розглядає справи: про порушення законодавчих та інших нормативних актів про охорону праці, щодо безпечного ведення робіт, зберігання, використання та обліку вибухових матеріалів у галузях промисловості та на об`єктах, підконтрольних центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, про порушення законодавства про надра, а також невиконання законних вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці (частини п`ята (крім порушень санітарно-гігієнічних і санітарно-протиепідемічних правил і норм) і шоста статті 41, статті 47, 57, 58, 93, 94, 188-4).

Від імені органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право:

1) за адміністративні правопорушення, передбачені частинами п`ятою (крім порушень санітарно-гігієнічних і санітарно-протиепідемічних правил і норм) і шостою статті 41, статтею 93:

державні інспектори - штраф до двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

головні державні інспектори, начальники інспекцій центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, та їх заступники - штраф до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

начальники управлінь і відділів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, та їх заступники - штраф до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

керівник центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, та його заступники - штраф до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

2) за адміністративні правопорушення, передбачені статтями 47, 58, 94 і 188-4:

державні інспектори - штраф до тридцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

головні державні інспектори, начальники інспекцій центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, та їх заступники - штраф до п`ятдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

начальники управлінь і відділів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, та їх заступники - штраф до шістдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

керівник центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, та його заступники - штраф до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

3) за адміністративні правопорушення, передбачені статтею 57:

державні інспектори - штраф до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

головні державні інспектори, начальники інспекцій центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, та їх заступники - штраф до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

начальники управлінь і відділів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, та їх заступники - штраф до трьохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

керівник центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, та його заступники - штраф до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Наведені норми регулюють окремі особливості притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 188-4 КУпАП.

Згідно статті 260 КЗпП, державний нагляд за додержанням законодавчих та інших нормативних актів про охорону праці здійснюють:

центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці;

центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері ядерної та радіаційної безпеки;

центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) у сфері пожежної безпеки;

центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) у сфері техногенної безпеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 КЗпП України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 96, Держпраці є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Згідно з пунктом 7 цього Положення, Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Міжрегіональне управління є територіальним органом Держпраці і було утворене постановою Кабінету Міністрів України від 12 січня 2022 р. № 14 «Деякі питання територіальних органів Державної служби з питань праці».

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити:

найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

дату розгляду справи;

відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

опис обставин, установлених під час розгляду справи;

зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

прийняте у справі рішення.

Оцінюючи доводи позивача про неналежний виклик для дачі пояснень та складння протоколу, суд виходить з того, що наведені вище докази скерування поштових відправлень їх спростовують. Більше того, наведені поштові відправлення повернулися на адресу Міжрегіонального управління за закінченням встановленого терміну зберігання.

Суд погоджується з доводами відповідача про те, що законодавством не передбачено обов`язку Міжрегіонального управління вживати заходів спрямованих на встановлення факту одержання суб`єктом господарювання адресованого їм виклику. Натомість, для оцінки справедливості провадження у справі про притягнення до відповідальності, орган який ухвалює відповідне рішення повинен переконатись у тому, що такі заходи були вжиті, що має місце у даному випадку.

У свою чергу, доводи позивача про те, що документи зазначені у п. 6,7,8,9,10,11,12,13,14,15,16 вимоги про надання документів від 18.07.2024 №ЗХ/ЛВ/20538/080/НД були надані в строк, оскільки у відповідності з цією вимогою інженером з охорони праці ТОВ «Галицький Будівельний Гарант» увесь комплект документів (від 1 до 16 пункту) було власноручно доставлено у Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Крім того, факт скерування таких документів поштою після завершення часу встановленого у відповідній вимозі також не спростовує факту вчинення правопорушення.

При цьому суд погоджується з доводами відповідача про те, що лист ТОВ «Галицький будівельний гарант» від 01.08.2024 № 216 доставлено на адресу Міжрегіонального управління лише 19.08.2024, що підтверджується штрих кодом на конверті поштового відправлення №130. Натомість, у вимозі про надання документів №ЗХ/ЛВ/20538/080/НД позивачу встановлено строк надання документів до 13 год. 30 хв. 19 липня 2024 року, тобто позивачем не дотримано строк, встановлений у цій вимозі.

Не спростовані в ході розгляду справи доводи відповідача про те, що позивачем порушено обов`язок суб`єкта господарювання, встановлений абзацом 2 частини першої статті 11 Закону № 877, щодо допуску контролюючих органів до проведення заходів державного нагляду (контролю). Відтак, такі його дії перешкоджали здійсненню Міжрегіональним управлінням своїх передбачених законом повноважень та є достатньою фактичною підставою для застосування до нього заходів адміністративної відповідальності у вигляді штрафу згідно зі статтею 188-4 КУпАП.

Слід також відзначити, що позивачем не надано жодних відеозаписів з відеокамер посилання на які міститься у позовній заяві, а факт зазначення у протоколі адреси де проводився відповідний захід жодним чином не спростовує факту невиконання відповідної вимоги контролюючого органу.

Таким чином, відповідачем належним чином, із застосуванням передбачених чинним законодавством засобів доказування, доведено та обгрунтовано те, що оскаржена позивачем постанова відповідає вищенаведеним критеріям та містять необхідну інформацію, передбачену КУпАП, а отже, зміст оскаржуваної постанови відображає необхідні ознаки складу адміністративного правопорушення інкримінованого позивачу.

Згідно ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Суд визнає надані відповідачем докази належними та допустимими у справі, які відображають обставини вчинення адміністративного правопорушення викладені у оскаржуваній постанові, а також засвідчують законність провадження у справі.

З дослідженої судом оскаржуваної постанови встановлено, що така вимогам чинного законодавства відповідає, зокрема містить дані про дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення; дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження.

Ухвалюючи рішення у справі, суд також враховує наступне.

Принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі полягає насамперед в активній ролі суду при розгляді справи. В адміністративному процесі, на відміну від суто змагального процесу, де суд оперує виключно тим, на що посилаються сторони, мають бути повністю встановлені обставини справи, щоб суд ухвалив справедливе та об`єктивне рішення. Принцип офіційності, зокрема, виявляється у тому, що суд визначає обставини, які необхідно встановити для вирішення спору; з`ясовує, якими доказами сторони можуть обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо цих обставин; а у разі необхідності суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, доповнити чи пояснити певні обставини, а також надати суду додаткові докази.

За змістом статті 210 КАС України до процесуальних обов`язків адміністративного суду віднесено з`ясування обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, і дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються. У такий спосіб проявляється інформування учасників адміністративного процесу щодо порядку реалізації судового розгляду та змісту адміністративної справи. Ознайомлення зі змістом джерел доказів (засобів доказування) дає змогу належно встановити обставини адміністративної справи. Зміст наведених норм дає підстави дійти висновку, що обов`язок встановлення фактичних обставин у конкретній справі законодавцем покладається саме на адміністративний суд, який насамперед має з`ясувати предмет спору та відповідно визначити обставини, які необхідно встановити для правильного його вирішення.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Виходячи зі змісту завдання адміністративного судочинства, принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі та можливості виходу за межі позовних вимог з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень суд адміністративної юрисдикції зобов`язаний не лише формально розглянути заявлені позовні вимоги, а й у комплексі дослідити обставини справи, надати їм відповідну правову оцінку.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказах, висновків експертів, показів свідків.

Виходячи із норм викладених у ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вважає, що здобуті та досліджені в ході розгляду у суді даної справи докази є достатніми для ухвалення законного рішення у справі та належної перевірки доводів учасників процесу, а також доказів у справі.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинено і обвинувачена особа є винною у його вчиненні.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих суду доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення (в даному випадку суть правопорушення наведена у постанові) має пояснювати усі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення, тобто в даному випадку - версії відповідача. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за інкримінованим обвинуваченням.

Крім того, у п. 2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону. У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції.

Зважаючи на суть правопорушення, його характер, санкцію, наведені положення можуть бути застосовані і у даній справі.

Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Так, з досліджених під час судового розгляду матеріалів справи, зокрема оскаржуваної постанови, встановлено те, що така відповідає вимогам чинного законодавства, винесена з дотриманням встановленої процедури на підставі належних та допустимих доказів уповноваженою особою. Крім того, стягнення призначене органом який виніс постанову визначено в межах санкції відповідної статті КУпАП, з врахуванням фактичних обставин справи. Таке стягнення відповідає засадам його призначення.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про те, що оскаржувана постанова відповідає критеріям правомірності рішень суб`єктів владних повноважень, викладеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому є правомірною та не підлягає скасуванню.

Оцінюючи вищеописані зібрані по справі, досліджені та перевірені в судовому засіданні докази, суд визнає їх такими, що знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку з інкримінованим правопорушенням, не спростовані в ході судового розгляду, передбачені як джерела доказування чинним законодавством та зібрані у відповідності процесуальними нормами, відтак суд вважає, що при ухваленні оскаржуваних позивачем постанов про притягнення до відповідальності факт вчинення інкримінованого адміністративного правопорушення був доведений поза розумним сумнівом належними та допустимими доказами.

За правилами ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, враховуючи вищевикладені доводи та мотиви, суд прийшов до висновку, що позивач належними та допустимими доказами не довів обґрунтованість заявлених вимог. Оцінюючи належність допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що про відсутність правових підстав для задоволення позову.

З врахуванням положень ст. 139 КАС України, з огляду на відмову у задоволенні позову, підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат немає.

Керуючись ст.ст. 241-246, 286 КАС України,

ухвалив:

Позовну заяву залишити без задоволення.

Постанову головного державного інспектора відділу з питань безпеки праці центрального регіону Управління інспекційної діяльності у Львівській області Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці Михньовича Романа Зеновійовича у справі про адміністративне правопорушення №ЗХ/ЛВ/20538/317/НП/ПТ/ПС від 05.09.2024 р. про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу на ОСОБА_1 та притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого статтею 188-4 КУпАП - залишити без змін.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_1 )

представник позивача ? Ткачук Тарас Анатолійович

(м. Львів, вул. Юнаківа М., буд. 18, оф. Б-2,

РНОКПП НОМЕР_2 , ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_2

відповідач ? Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці

(79005, м. Львів, пл. Міцкевича 8, , ел. пошта )

представники відповідача - Посисень Ірина Романівна, Вакула Андрій Ярославович

Повний текст судового рішення складений 19.12.2024 року.

Головуючий суддя В.В. Стрельбицький