Справа № 681/822/24
Суддя: Горщар А. Г.
Дата ухвалення: 2024-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 681/822/24
Провадження 2-а/681/24/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2024 р.

Полонський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді - Горщара А.Г.

з участю секретаря судових засідань Салюк Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полонне за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

встановив:

26 червня 2024 року представник позивача адвокат Заруцький О.В. через систему «Електронний суд» звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову серії ББА № 314502 по справі про адміністративні правопорушення, винесену 17 березня 2024 року інспектором з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності № 1 Звягельського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області капітаном поліції Псюком О.О., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, згідно якої до останнього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Позов мотивовано тим, що зазначеною постановою ОСОБА_1 безпідставно та незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності із порушенням процедури складання документів про адміністративну відповідальність та порушенням прав та законних інтересів позивача. Так, 17.03.2024 о 10 год. 30 хв. ОСОБА_1 був зупинений працівниками патрульної поліції, які запропонували йому надати для перевірки документи, що підтверджують право керування транспортним засобом. Однак працівники поліції не повідомили підстав зупинки, які могли б слугувати підставою для перевірки документів, та не надали доказів на їх підтвердження. При цьому затримали позивача на тривалий час та повідомляли, що відпустять під час комендантської години, щоб він поніс відповідальність за її порушення. З приводу порушення його прав ОСОБА_1 зателефонував гарячу лінію патрульної поліції, однак реагування не послідувало. Працівники поліції повідомили, що позивача буде притягнуто до адміністративної відповідальності згідно чинного законодавства та пішли до свого автомобіля, на прохання позивача надати для ознайомлення відповідний документ зазначили, що такий буде надіслано йому поштою. Вважає, що зупинка та вимога щодо надання документів працівниками поліції були незаконними. Крім того постанова складена з рядом порушень та неточностей, а саме: паспортні дані особи, яка притягається нею до відповідальності не відповідають паспортним даним позивача, не вказано технічний засіб, яким здійснювалась відеофіксація, є незрозумілим посилання у п.5 постанови на невиконання зупинки 2.2. Скоєння позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП - вказана норма передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкостей руху, нічим не зафіксоване. Вказівка в постанові про відмову позивача від підпису та надіслання копії постанови рекомендованим листом не відповідає дійсності, оскільки такий документ йому для підпису не надавався та поштовим зв`язком не отримувався. Про оскаржувану постанову дізнався 25.06.2024 від працівника Полонського ВДВС у Шепетівському районі, просив поновити строк на її оскарження.

Ухвалою судді від 01 липня 2024 року позовна заява залишена без руху (а.с.6), а 16 липня 2024 року суддею постановлено ухвалу про повернення позову (а.с.13), яка скасована постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2024 року з направленням справи для продовження розгляду (а.с.а.с.26).

Ухвалою судді Полонського районного суду Хмельницької області від 16 жовтня 2024 року ОСОБА_1 поновлено строк звернення до адміністративного суду, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

22 жовтня 2024 року представником відповідача надіслано на адресу суду відзив на позовну заяву, який того ж дня за даними квитанції Укрпошти був надісланий позивачу. У вказаному відзиві представник відповідача заперечив проти позову та просив в його задоволенні відмовити у зв`язку з його безпідставністю та необґрунтованістю. Зазначив, що підставою для зупинки транспортного засобу під керуванням позивача було порушення ним вимоги дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено», після зупинки водій не надав на вимогу працівника поліції посвідчення водія відповідної категорії на керування транспортним засобом, чим порушив п.8.4б та 2.1а ПДР України. Вказане стало підставою для винесення інспектором поліції оскаржуваної постанови. Позивач був повідомлений про час та місце розгляду справи, йому було оголошено права згідно ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, роз`яснено порядок сплати штрафу та порядок оскарження постанови. ОСОБА_1 відмовився від отримання копії постанови, що підтверджується її змістом (графа 9). Позивач пропустив строк її оскарження, а зазначені ним підстави його поновлення не є об`єктивно непереборними та пов`язаними з дійсними перешкодами та труднощами для своєчасного її оскарження. Зазначене підтверджується матеріалами справи та відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції з місця зупинки.

Відповідь на відзив до суду не надходила.

Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке.

Встановлено, що 17.03.2024 о 23 год. 52 хв. інспектором з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності № 1 Звягельського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області капітаном поліції Псюком О.О. винесено постанову серії ББА № 314502, згідно якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП і накладено стягнення з урахуванням ст. 36 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., за те що ОСОБА_1 , 17 березня 2024 року о 21:16 годині в м.Баранівка по вулиці Костельна-Дубрівське шосе керував автомобілем «Мазда» державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2. та не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії на керування даним транспортним засобом чим порушив п.п. 8.4б та 2.1а ПДР України.

Вирішуючи спір, суд виходить із такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 6, 7, 8 Закону України «Про Національну поліції» поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, під час виконання своїх завдань забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації та діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Частина 2 статті 2 КАС України встановлює, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно до статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи (стаття 77 КАС України).

За положеннями статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності (стаття 7 КУпАП).

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 зазначеного Закону до учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху (абзац 1 ч. 5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух»)

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 "Про правила дорожнього руху" затверджено Правила дорожнього руху (далі - ПДР).

Пунктом 1.3 ПДР зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У відповідності п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань зокрема регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За положеннями ст.31 Закону України «Про національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, окрім іншого, перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів i технічних засобів, що мають функції фото- i кінозйомки, відеозапису, засобів фото- i кінозйомки, відеозапису.

Стаття 35 Закону України «Про національну поліції» передбачає чіткий перелік підстав для зупинення транспортного засобу поліцейським, так відповідно до положень пункту 1 частини 1 вказаної статті поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Відповідно до положень п.1 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Нормами ст. 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Пунктом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015р.№ 1395 (надалі - Інструкція) визначено, що в разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

У відповідності до ст.279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Ці ж положення закріплені і п.9 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 р. № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853

На підставі зазначеного окремо слід виділити обов`язок поліцейського щодо дотримання норм процесуального права при розгляді справи та винесенні постанови, зокрема роз`яснення особам, які беруть участь у справі, їх прав та обов`язків, передбачених законом.

Зокрема, ст. 59 Конституції України закріплює, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

За приписами ч.1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

У розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи (ч.1 ст. 271 КУПАП).

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (ч.1 ст. 283 КУпАП).

Дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення постанови має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення.

Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Відповідачем надано суду відеозапис правопорушення за 17.03.2024 з нагрудної камери поліцейського, який міститься на DVD-R диску.

Як вбачається з даного відеозапису фіксація події здійснюється в темну пору доби. Автомобіль позивача рухався в межах населеного пункту, на невстановленому перехресті здійснив поворот праворуч і продовжив рух прямо в напрямку автомобіля працівників поліції, які розпочали рух за ним з подальшим ввімкненням проблискових маячків, через 39 секунд в невизначеному місці транспортний засіб, який керував ОСОБА_1 , був зупинений, після чого поліцейський повідомив водію, що причиною зупинки є порушення ОСОБА_1 вимог знаку «Проїзд без зупинки заборонено».

В подальшому інспектор поліції запропонував позивачу пред`явити документи на право керування транспортним засобом, а також реєстраційні документи на транспортний засіб, ОСОБА_1 не виконав таку вимогу поліцейського з мотивів невчинення ним порушення, на яке вказував працівник поліції. Вказана вимога була озвучена працівником поліції неодноразово.

Після цього працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 право оскаржувати дії працівників поліції у встановленому порядку, права, передбачені ст. 268 КУпАП, та виніс оскаржувану постанову, яка була пред`явлена позивачу для ознайомлення, зачитана йому в голос, останній своїми діями фактично відмовився від отримання її копії.

Вирішуючи питання про правомірність дій працівника поліції та законність пред`явлених позовних вимог суд виходить з такого.

Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

Відповідно до пункт 8.4 Правил дорожнього руху України дорожні знаки поділяються на групи: попереджувальні знаки, знаки пріоритету, заборонні знаки, наказові знаки, інформаційно-вказівні знаки, знаки сервісу, таблички до дорожніх знаків. Так, зокрема знаки пріоритету встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги.

ПДР України визначають такий пріоритетний знак, як 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено». Вказаним знаком забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а у разі, коли вона відсутня, перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

З даних того ж таки відеозапису правопорушення за 17.03.2024 не вбачається наявність та фіксація встановленого знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» по маршруту руху транспортного засобу позивача, вимогу якого за позицією працівника поліції не виконав ОСОБА_1 керуючи автомобілем.

Будь-яких інших доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, про встановлення знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» на перехресті, де автомобіль під керування позивача здійснив поворот праворуч, що зафіксовано на відеозаписі (наприклад протокол огляду, схема доріг, пояснення свідків, дозвіл чи рішення про встановлення дорожнього знаку тощо) відповідачем не надано.

Відтак суд приходить до висновку про недоведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП, тому постанова інспектора в цій частині підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Частина 1 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом особою, яка не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії або не пред`явила електронне посвідчення водія.

Як зазначалось вище поліція у відповідності до ст.31 Закону України «Про національну поліцію» може застосовувати такі превентивні заходи як перевірка документів особи, зупинення транспортного засобу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 вказаного Закону поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Вирішення питання про порушення водієм Правил дорожнього руху та зупинки транспортного засобу належить до компетенції працівника поліції.

За положеннями ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій, зокрема, зобов`язаний мати при собі посвідчення водія та пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, або пред`явити електронне посвідчення водія.

Відповідно до пунктів 2.1а та 2.4а ПДР України на водія механічного транспортного засобу покладаються обов`язки мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та на вимогу поліцейського запинитись зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

За положеннями п.1.9. ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Отже, водій при керуванні транспортним засобом зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог ПДР України.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі «O'Halloran and Francis v. the United Kingdom» будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такий документ.

Як вбачається з відеозапису інспектор поліції роз`яснив водію причину зупинки та неодноразово пропонував пред`явити посвідчення водія на право керування транспортним засобом, проте позивач вимоги працівника поліції не виконав та посвідчення водія не пред`явив.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасник дорожнього руху може оскаржити дію працівника відповідних підрозділів Національної поліції у разі порушення з його боку чинного законодавства.

Верховний Суд в постанові від 25.09.2019 року у справі №127/19283/17 виснував, що притягнення особи до відповідальності та накладення стягнення за ст.126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами) є обґрунтованим, навіть коли факт невиконання вимог ПДР не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Відтак, на думку суду, ОСОБА_1 мав право заперечити порушення ним правил дорожнього руху, які на думку працівника поліції стали причиною зупинки автомобіля, та оскаржити дії інспектора поліції в передбаченому законом порядку, однак недоведеність вчинення позивачем порушення вимог ПДР, що стали причиною зупинки, не звільняло його від обов`язку як водія пред`явити на вимогу працівника поліції документи на право керування транспортним засобом відповідної категорії, який він не виконав.

На підставі зазначеного суд приходить до висновку, що постанова в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП винесена законно та правомірно, при цьому дотримано процедуру розгляду справи та винесення постанови, тож підстави для її скасування відсутні.

Вирішуючи питання про розмір адміністративного стягнення, яке підлягає накладенню на позивача за вчинене порушення суд зазначає, що санкція ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачає накладення на порушника штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 425 грн.

Інспектором при накладенні адміністративного стягнення застосовано положення ст. 36 КУпАП та визначено розмір штрафу за більш тяжче правопорушення, яким є порушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, а відтак постанова в частині призначеного розміру штрафу зміні не підлягає.

Суд не бере до уваги посилання позивача на ряд неточностей постанови, оскільки її зміст викладений чітко та зрозуміло, невірне зазначення в тексті постанови даних його паспорта не впливає на правильність вирішення спору.

Не зазначення в постанові технічного засобу, за допомогою якого здійснено відеофіксацію суд також не вважає суттєвим порушенням, оскільки в пункті 7 постанови зазначено, що до неї додається відео з технічних пристроїв, таке відео надано відповідачем, воно повністю відображає усі обставини справи та є належним та допустимим доказом.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі наведеного суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає про таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , будучи особою з інвалідністю другої групи, на підставі п.9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Оскільки оскаржувана постанова в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП не підлягає скасуванню, судові витрати відповідно до ст. 139 КАС України слід віднести на рахунок держави.

Керуючись наведеним, ст.ст. 77, 139, 242-246, 255, 286, 293, 295 КАС України, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ББА № 314502 по справі про адміністративне правопорушення, винесену 17 березня 2024 року інспектором з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності № 1 Звягельського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області капітаном поліції Псюком О.О., в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, а провадження по справі в цій частині закрити.

Вказану постанову в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та застосування на нього адміністративного штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) грн залишити без змін.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

На рішення суду може бути подана учасниками справи апеляційна скарга до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач Головне управління Національної поліції в Житомирській області, , вул.Старий Бульвар, 5/37 м.Житомир поштовий індекс 10008.

Головуючий: