Справа № 200/5932/24
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2024-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року справа №200/5932/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 листопада 2024 року (повне судове рішення складено 01 листопада 2024 року) у справі № 200/5932/24 (суддя в І інстанції Абдукадирова К.Е.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення певних дій,

УСТАНОВИВ:

26.08.2024 ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає в неправильному розрахунку розміру пенсії, а саме не застосуванні ст. 8 Закону України від 02.09.2008 № 345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці» (далі - Закон № 345-VI) (80 відсотків його заробітної плати (доходу)) та зобов`язати відповідача обчислити пенсію позивачу з розрахунку 80% відсотків від його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-VI, (далі - Закон № 1058-VI).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.11.2023, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області відмовлено позивачу в переході з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Закону № 1058-VI. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 17 травня 2024 року (справа № 320/47114/23), визнано протиправним та скасовано скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 24.11.2023 № 96. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до пільгового стажу позивача увесь період його перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням до набуття ним права на вихід на пенсію за віком на пільгових умовах. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву позивача від 16.11.2023 з урахуванням висновків суду.

На виконання вказаного рішення суду позивача було переведено на пенсію за віком. Однак, як вбачається з протоколу рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 96 від 20.06.2024, відповідачем не застосовано коефіцієнт 0.8, відповідно до ст. 8 Закону № 345-VI.

Позивач вважав, що відповідачем допущено протиправну бездіяльності, яка полягає в не застосуванні ст. 8 Закону № 345-VI (80 відсотків його заробітної плати (доходу).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 01 листопада 2024 року позов задоволено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що в рішенні Київського окружного адміністративного суду від 17.05.2024 у справі № 320/47114/23 були відсутні зобов`язання, щодо зарахування спірних періодів роботи до ст. 8 Закону № 345-VI, тому рішення суду було виконано в межах покладених судом зобов`язань.

Відповідач звертає увагу суду, що враховуючи, що рішення суду є обов`язковими до виконання, та враховуючии відсутність у судовому рішенні жодних зобов`язань щодо обчислення розміру пенсії позивача з урахуванням положень ст. 8 Закону № 345-VI або зарахування до страхового стажу, що дає право на обчислення пенсії відповідно до ст. 8 Закону № 345-VI, періоду не меншого за 15 років, апелянт вважає, що у ГУ ПФУ у Вінницькій області були відсутні підстави для обчислення розміру пенсії позивача з розрахунку 80 відсотків від заробітної плати.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 .

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 17 травня 2024 року по справі № 320/47114/23 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 24.11.2023 №96.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 увесь період його перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням до набуття ним права на вихід на пенсію за віком на пільгових умовах.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.11.2023 з урахуванням висновків суду.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21100, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 7, ) не пізніше 14 днів з дня набрання цим рішенням суду законної сили повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.11.2023 та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

На виконання рішення Київського окружного адміністративного суду 320/47114/23 від 17.05.2024 Головним управлінням повторно розглянуто заяву позивача від 16.11.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду, та рішенням №96 від 18.06.2024 позивача з 16.11.2023 переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком Закону № 1058-IV).

У відзиві на позовну заяву Головним управлінням у Вінницькій області вказано, що рішення суду є обов`язковими до виконання, та враховуючи відсутність у судовому рішенні по справі № 320/47114/23 жодних зобов`язань щодо обчислення розміру пенсії позивача з урахуванням положень ст. 8 Закону № 345-VI або зарахування до страхового стажу, що дає право на обчислення пенсії відповідно до ст. 8 Закону № 345-VI, періоду не меншого за 15 років, Головне управління вважає, що у ГУ ПФУ у Вінницькій області були відсутні підстави для обчислення розміру пенсії позивача з розрахунку 80 відсотків від заробітної плати.

В матеріалах справи наявне рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (м.Добропілля) № 96 від 18.06.2024 про перехід на пільгову пенсію за віком згідно рішення суду ОСОБА_1 .

Відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (м.Добропілля) № 96 від 19.06.2024 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 , страховий стаж складає 31 рік 0 місяців 11 днів; додаткові роки за список 1 6 років 0 місяців 0 днів;ив тому числі роботи підземні, професії за пост. №202 (25) 28 років 1 місяць 7 днів.

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходив з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно Закону № 1058-ІV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`зкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до статті 1 Закону № 345-VI дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Відповідно до статті 8 Закону № 345-VI мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону № 1058-ІV, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Таким чином, необхідною умовою для набуття права на отримання пенсії в порядку, передбаченому Законом № 345-VI є зайнятість на підземних роботах за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Судами встановлено, що відповідачем на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 травня 2024 року по справі № 320/47114/23 позивачу призначено пенсію на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-ІV.

Однак, як стверджував позивач та не заперечується відповідачами розмір пенсії позивача обчислено без урахування ст. 8 Закону № 345-VI, із посиланням на те, що рішення суду від 17 травня 2024 року по справі № 320/47114/23 таких зобов`язань не містить.

Як вже було зазначено вище, пільговий стаж позивача за Списком №1-Шахтарі, за Списком, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №202 від 31.03.1994 складає 28 років 1 місяць 7 днів, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами.

Таким чином, позивач працював в шахті на посаді, яка дає йому право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 відповідно до статті 8 Закону № 345-VI.

Відсутність у судовому рішенні визначення обов`язку відповідача обчислити розмір пенсії з урахуванням ст. 8 Закону № 345-VI не перешкоджає відповідачу діяти відповідно до вимог законодавства України.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджено, що рішення № 96 від 18.06.2024; № 96 від 19.06.2024; № 96 від 20.06.2024 прийняті Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області (м.Добропілля) без урахування ст. 8 Закону № 345-VI, мсцевий суд дійшов правильного висновку про необхідність визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яка полягає в неправильному розрахунку розміру пенсії, а саме не застосуванні ст. 8 Закону № 345-VI (80 відсотків його заробітної плати (доходу)) та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області обчислити пенсію позивачу з розрахунку 80% відсотків від його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону № 1058-ІV.

Відповідно до ст. 19 Конституції України суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 КАС України).

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, місцевий суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. Руїз Торія проти Іспанії (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Доводи апеляційної скарги по суті спору не спростовують висновків місцевого суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 листопада 2024 року у справі № 200/5932/24 залишити без змін.

Повне судове рішення 19 грудня 2024 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук