Справа № 520/30592/24
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2024-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

19 грудня 2024 року справа № 520/30592/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олексія Котеньова, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 , в якому просить суд:

- визнати протиправними дії командування військової частини НОМЕР_2 щодо відмови у звільненні старшого лейтенанта військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_1 з військової служби за призовом під час мобілізації відповідно до підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 № 2232-XII, а саме: через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 повторно розглянути рапорт старшого лейтенанта військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_1 та вирішити питання про звільнення його з військової служби за призовом під час мобілізації відповідно до підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 № 2232-XII, а саме: через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що відмова у звільненні позивача за сімейними обставинами є неправомірною та такою, що порушує законні права та інтереси позивача. Підстави звільнення військовослужбовців регламентує ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Позивач виявив своє небажання продовжувати проходити військову службу та надав всі підтверджуючі наявність підстав для звільнення документи. Таким чином, на думку позивача, він має всі встановлені законодавством підстави для звільнення з військової служби.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 11.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому він просить суд відмовити у задоволенні позову у зв`язку з тим, що в довідці МСЕК 12ААГ №954122 від 29.07.2024 не зазначено про необхідність постійного стороннього догляду за його дружиною.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

Відповідно до ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Суд розглядає справу у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі п.10 ч.1 ст.4, ч.4 ст.229 КАС України.

Дослідивши доводи позову, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 призваний до лав Збройних Сил України відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 25.02.2022 №69/2022.

На сьогодні позивач проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_3 на посаді начальника групи розвідки штабу військової частини НОМЕР_3 .

Позивач одружений зі ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_4 .

Як зазначає позивач, у нього є необхідність здійснення постійного догляду за своєю дружиною, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є інвалідом II групи, інвалідність встановлена з 29.07.2024 до 01.08.2026. Інші особи, які можуть здійснювати догляд за дружиною позивача - відсутні.

У зв`язку з такими обставинами позивач 06.08.2024 звернувся з рапортом до Начальника штабу-заступника командира військової частини НОМЕР_3 , в якому просив звільнити його з лав Збройних Сил України на підставі частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», до якого додав копії паспорту НОМЕР_5 та РНОКПП ОСОБА_1 , номер НОМЕР_1 ; паспорту НОМЕР_6 та РНОКПП ОСОБА_2 номер НОМЕР_7 ; свідоцтва про шлюб НОМЕР_4 від 14.09.1996 року; довідки МСЕК Серія 12ААГ № 954122 від 29.07.2024 року; довідки Форма № 080-4/о від 01.08.2024 року; довідки ЛКК висновок № 4 від 01.08.2024 року.

Після погодження рапорту позивача від 06 серпня 2024 року даний рапорт направлено до Військової частини НОМЕР_2 на ім`я керівника ОК « ІНФОРМАЦІЯ_2 », оскільки дана військова частина уповноважена розглядати рапорти та виносити накази про звільнення з військової служби, про що зазначено учасниками справи.

Листом в/ч НОМЕР_2 №6339 від 13.08.2024 повернуто позивачу без реалізації додаткові матеріали щодо звільнення старшого лейтенанта ОСОБА_1 , начальника групи розвідки штабу військової частини НОМЕР_3 , не погоджено юридичною службою у зв`язку з тим, що підстави в поданні на звільнення не відповідають пункту другого частини четвертої та пункту третього частини дванадцятої статті 26 Закону України ««Про військовий обов`язок і військову службу»» підпункту ««г»» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю І чи другої групи), а саме: в довідці МСЕК не визначена необхідність постійного стороннього догляду; в рапорті та клопотанні неправильно вказані підстави для звільнення; відсутній аркуш бесіди.

03 вересня 2024 року представник позивача направив адвокатський запит до відповідача з проханням надати наступну відповідь, а саме: причини зазначення в листі № 6339 від 13 серпня 2024 року необхідності зазначення в довідці МСЕК не визначення постійного стороннього догляду, оскільки це не є порушення та підтверджується дана необхідність довідкою форми № 080-4/о від 01.08.2024 року та довідкою ЛКК висновок № 4 від 01.08.2024 року; чи може повторно звернутися з рапортом військовослужбовець ОСОБА_1 з даних підстав на підставі, оскільки необхідність постійного стороннього догляду підтверджується довідкою форми № 080-4/о від 01.08.2024 року та довідкою ЛКК висновок № 4 від 01.08.2024 року.

Листом в/ч НОМЕР_3 від 16.09.2024 №1046 повідомила представника позивача, що військова частина НОМЕР_3 за рівнем повноважень обмежена у самостійному прийняті рішень про звільнення військовослужбовців офіцерського складу, головними обов`язками посадових осіб військової частини НОМЕР_8 є перевірка наявності підстав звільнення з військової служби та направлення подання із відповідними додатками до військової частини НОМЕР_2 для прийняття рішення по суті звільнення військовослужбовців та надання подальшого наказу про виключення їх зі списків особового складу або незадоволенні у такому поданні. Надання роз`яснення належному прийняття рішення військовою частиною НОМЕР_2 вищою за рівнем, посадовими особами військової частини НОМЕР_3 , недопустиме і не може бути надано. Відносно, питання можливості ОСОБА_1 надати повторно на розгляд рапорт та додатки до нього по суті звільнення, чинним законодавством не передбачено заборони чи обмеження на право звернення військовослужбовців до командування військової частини, тому у разі надання такого рапорту по суті звільнення з тих самих підстав, документи будуть розглянуті та опрацьовані у строки відповідно до чинного законодавства.

Позивач повторно направив до в/ч НОМЕР_3 рапорт від 05.10.2024 про звільнення його з лав Збройних Сил України на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме : через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжити військову службу) необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи, до якого додав копії паспорту НОМЕР_5 та РНОКПП ОСОБА_1 , номер НОМЕР_1 ; паспорту НОМЕР_6 та РНОКПП ОСОБА_2 номер НОМЕР_7 ; свідоцтва про шлюб НОМЕР_4 від 14.09.1996 року; довідки МСЕК Серія 12ААГ № 954122 від 29.07.2024 року; довідки Форма № 080-4/о від 01.08.2024 року; довідки ЛКК висновок № 4 від 01.08.2024 року.

Листом в/ч НОМЕР_2 №8385 від 15.10.2024 рапорт повернуто без реалізації подання та додаткові матеріали щодо звільнення старшого лейтенанта ОСОБА_1 , начальника групи розвідки штабу військової частини НОМЕР_3 , не погоджено юридичною службою у зв`язку з тим, що підстави в поданні на звільнення не відповідають пункту другого частини четвертої та пункту третього частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» підпункту «г» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю І чи другої групи), а саме: підстави в поданні на звільнення не відповідають жодному пункту частини четвертої та пункту третього частини дванадцятої статті 26 Закону України; висновок МСЕК (довідка до акту МСЕК) не визначена потреба в постійному догляді.

Вважаючи, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо незвільнення з військової служби, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд застосовує такі норми права.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), наявність дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови що такі особи з інвалідністю не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати.

Згідно з п.п.1 п.35 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець звільняється з військової служби (крім випадку, передбаченого пунктом 195 цього Положення за рішенням командування військової частини за наявності підстав, передбачених підпунктами "а" - "г", "д", "е", "є", "з" - "й", "л" та "о" пункту 1 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Відповідно до п.233 Положення військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Як встановлено судом, позивачем подано рапорти від 06.08.2024 та від 05.10.2024, начальнику штабу - заступнику командира військової частини НОМЕР_3 .

Так, у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінально процесуального кодексів України щодо забезпечення протидії несанкціонованому поширенню інформації про направлення, переміщення або розміщення Збройних сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, вчиненому в умовах воєнного або надзвичайного стану» від 24.03.2022 року №2160-ІХ є кримінально караним діяння щодо поширення інформації про розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань.

Рапорт відповідає вимогам п.233 Положення, у ньому зазначені підстави для звільнення з військової служби, а також до рапорту додано пакет документів, що підтверджують факт необхідності здійснення постійного догляду за дружиною позивача, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є інвалідом II групи, інвалідність встановлена з 29.07.2024 до 01.08.2026.

Зокрема, документами, що підтверджують такі обставини, є довідка до акту огляду МСЕК Серія 12ААГ № 954122 від 29.07.2024 року, довідка Форми № 080-4/о від 01.08.2024 року, довідка ЛКК висновок № 4 від 01.08.2024 року, свідоцтва про шлюб НОМЕР_4 від 14.09.1996 року.

Наданий пакет документів підтверджує право позивача на звільнення з військової служби за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", оскільки містить медичний висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я №4 від 01.08.2024.

При цьому аргументи відзиву про те, що у пакеті документів відсутня довідка медико - соціальної комісії про необхідність постійного стороннього догляду за дружиною позивача, є неприйнятними, адже подання такої довідки передбачено приписами Постанови Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 р. № 413 "Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу", яка є підзаконним нормативно-правовим актом.

20 вересня 2023 року набрав чинності Закон України «Про правотворчу діяльність», який визначає ієрархічну систему нормативно-правових актів.

Частина 1 ст.19 цього Закону визначає, що юридична сила - це властивість нормативно-правових актів та встановлених ними норм права, що є основою для визначення співвідношення їх взаємної ієрархічної підпорядкованості у системі нормативно-правових актів, зумовленого сукупністю ознак, що випливають із: 1) засад конституційного ладу в Україні; 2) компетенції та територіальної юрисдикції суб`єкта правотворчої діяльності, визначених Конституцією України та (або) законом; 3) інших особливостей, визначених Конституцією України та (або) законом.

Відповідно до пунктів 3 і 5 ч.2 ст.19 Закону з урахуванням вимог частини першої цієї статті в Україні встановлюється така ієрархія нормативно-правових актів: закони приймаються на основі Конституції України, чинних міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, мають на території України вищу юридичну силу, ніж нормативно-правові акти, зазначені у пунктах 4-13 цієї частини, і є обов`язковими до виконання на території України; постанови Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Національного банку України приймаються на основі та на виконання Конституції України та (або) законів, чинних міжнародних договорів України, постанов Верховної Ради України та указів Президента України, мають на території України вищу юридичну силу, ніж нормативно-правові акти, передбачені пунктами 6-13 цієї частини, і є обов`язковими до виконання на території України.

Відтак, правозастосуванню у спірних правовідносинах підлягають приписи закону як акту вищої юридичної сили.

Також суд зважає на той факт, що пункт 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" доповнено підпунктом "г" згідно із Законом № 2169-IX від 01.04.2022, при цьому зміни до Постанови Кабміну № 413 носились востаннє Постановою Кабміну № 477 від 27.07.2016.

В означеному аспекті також суттєвим є той факт, що норма пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" застосовується під час дії воєнного стану, у той час яке Постанова №413 таких застережень не містить.

Відтак, посилання відповідача на відсутність документів, передбачених підзаконним нормативно-правовим актом, що не відповідає приписам Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", є проявом надмірного формалізму, що порушує права позивача як військовослужбовця.

Суд вважає, що належним способом відновлення порушеного права позивача є зобов`язання відповідача розглянути направлений пакет документів, включаючи рапорт на звільнення ОСОБА_1 та прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 за ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з урахуванням висновків суду у цій справі.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст.4-10, 19, 77, 139, 241-246, 250, 255, 262, 236 293, 295, 297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Задовольнити позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо відмови у звільненні старшого лейтенанта військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_1 з військової служби за призовом під час мобілізації відповідно до підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 № 2232-XII, а саме: через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 повторно розглянути рапорт старшого лейтенанта військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_1 від 05.10.2024 та вирішити питання про звільнення його з військової служби за призовом під час мобілізації відповідно до підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 № 2232-XII, а саме: через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, з урахуванням висновків суду у цій справі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі виготовлено 19 грудня 2024 року.

Суддя Олексій КОТЕНЬОВ