Справа № 440/11327/23
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2024-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 грудня 2024 року

м. Київ

справа №440/11327/23

адміністративне провадження № К/990/47357/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Уханенка С.А.,

суддів: Кашпур О.В., Соколова В.М.,

перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04 липня 2024 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 , у якій просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати матеріальної допомоги за 2021 та 2022 роки для вирішення соціально-побутових питань;

- зобов`язати нарахувати та виплатити матеріальну допомогу за 2021 та 2022 роки для вирішення соціально-побутових питань;

- визнати протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за 2020 рік, 2021 рік, 2022 рік;

- зобов`язати нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за 2020 рік, 2021 рік, 2022 рік;

- визнати протиправною бездіяльність в ненаданні довідки про вартість неотриманого речового майна, що належало ОСОБА_1 до видачі станом на 22 грудня 2022 року;

- зобов`язати надати довідку про вартість неотриманого речового майна, що належало ОСОБА_1 до видачі станом на 22 грудня 2022 року;

- зобов`язати провести розрахунок та виплату компенсації за неотримане речове майно, що належало ОСОБА_1 до видачі станом на 22 грудня 2022 року;

- визнати протиправною бездіяльність щодо ненарахування і невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні із військової служби у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби передбаченої частиною 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей";

- зобов`язати нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні із військової служби у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби передбаченої частиною 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" з урахуванням пільгової вислуги років та з урахуванням раніше здійснених виплат;

- визнати протиправною бездіяльність щодо відмови у нарахуванні та виплаті надбавки за вислугу років за період із 01 березня 2021 року по 22 грудня 2022 року у розмірі меншому, ніж передбачено наказом Міністерства оборони України № 260 від 07 червня 2018 року;

- зобов`язати нарахувати та виплатити надбавку за вислугу років за період із 01 березня 2021 року по 22 грудня 2022 року у розмірі 50%, з урахуванням раніше здійснених виплат.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 04 липня 2024 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно за час проходження військової служби. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно за час проходження військової служби. Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті надбавки за вислугу років за період із 01 березня 2021 року по 30 листопада 2022 року у розмірі 50 відсотків. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за вислугу років за період із 01 березня 2021 року по 30 листопада 2022 року у розмірі 50 відсотків, з урахуванням раніше здійснених виплат. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишено без задоволення. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04 липня 2024 року скасовано в частині визнання протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно за час проходження військової служби та зобов`язанні військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно за час проходження військової служби. Прийнято в цій частині постанову, якою визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 в ненаданні довідки про вартість неотриманого речового майна, що належало ОСОБА_1 до видачі. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 надати довідку про вартість неотриманого речового майна, що належало ОСОБА_1 до видачі. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 провести розрахунок та виплату компенсації за неотримане речове майно, що належало ОСОБА_1 до видачі. В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04 липня 2024 року залишено без змін.

04 грудня 2024 року засобами поштового зв`язку позивач надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на судові рішення у цій справі.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначена конституційна норма кореспондується з положеннями частини першої статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Наведене означає, що положеннями пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено можливість перегляду, як виняток, судового рішення, що не підлягає касаційному оскарженню судом касаційної інстанції у разі, якщо заявником зазначені випадки, передбачені підпунктами "а" - "г" цієї норми та викладені підстави, визначені частиною четвертою статті 328 КАС України.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, справа розглянута Полтавським окружним адміністративним судом в порядку спрощеного позовного провадження.

Оскаржуючи судові рішення у справі, яка розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, скаржник у касаційній скарзі послався на підпункти «а» та «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

В обґрунтуванні підпункту «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України позивач зазначає, що фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики полягає в тому, що відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування норми права положення абзацу 23 підпункту 3 пункту 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у подібних правовідносинах (працівника органів внутрішніх справ).

Суд наголошує, що вживання законодавцем слово "фундаментальне" несе змістовне навантаження особливо складного і важливого питання у правозастосуванні. Доводів щодо такої особливої складності чи важливості питання, якого стосується спір у цій справі, відповідачем не наведено. Суб`єктивні труднощі у тлумаченні правової норми, які виникають у суб`єкта правозастосування, не обов`язково свідчать, що питання права має фундаментальне значення для правозастосовчої практики. За змістом підпункту "а" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, не ставиться у залежність від наявності висновку Верховного Суду з цього питання.

Отже, Верховний Суд відхиляє посилання скаржника на підпункт «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

В обґрунтуванні підпункту «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України позивач зазначає, що оскаржувані судові рішення порушують права позивача на власність та достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї.

Перевіривши викладені доводи та надавши їм оцінку, Суд зазначає, що для кожної із сторін справа, в якій він є учасником, має особливе значення, оскільки спірні правовідносини, що склались, потребують судового втручання.

Разом з тим, скаржник повинен довести особливу важливість чи специфічність значення цієї справи для цього.

Суд відхиляє твердження скаржника, що ця справа має виняткове значення для позивача, оскільки певні надії та очікування позивача, та зрештою настання негативних для останнього результатів у вигляді неотримання бажаного, не свідчить про безумовну винятковість цієї справи, оскільки доводи заявника касаційної скарги не обґрунтовані обставинами, які б виділяли вимоги скаржника у цій справі в якусь особливу категорію спорів, є винятковими та такими, що без судового захисту можуть призвести до незворотних наслідків для позивача.

Отже, Верховний Суд відхиляє посилання скаржника на підпункт «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Відтак, Суд дійшов висновку, що у касаційній скарзі скаржником не наведено обґрунтованих підстав можливості допуску касаційної скарги до перегляду судових рішень, прийнятих за наслідками розгляду справи за правилами спрощеного провадження.

З огляду на відхилення Верховним Судом зазначених заявником виняткових обставин, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які є передумовою для перевірки вмотивованості підстав касаційного оскарження цих рішень, встановлених пунктами 1, 2, 3, 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою необхідно відмовити.

Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд

У Х В А Л И В :

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04 липня 2024 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

2. Копію ухвали направити заявнику за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет» (у разі його відсутності - засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддіС.А. Уханенко О.В. Кашпур В.М. Соколов