Справа № 635/9161/24
Суддя: Омельник М. М.
Дата ухвалення: 2024-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 635/9161/24
Провадження № 2-а/635/63/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року с-ще Покотилівка Харківського району

Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Омельник М.М.,

за участю позивача ОСОБА_1

секретар судового засідання Сліпченко К.С.,

розглянувши у розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в с-щі Покотилівка Харківського району Харківської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 подав до суду позов до Департаменту патрульної поліції, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 065235 від 15.08.2024 про накладення на ОСОБА_1 , адміністративного стягнення в розмірі 680 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП. Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, а також стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Департаменту патрульної поліції (Код , вул. Ф. Ериста, буд. 3, м. Київ, 03048) на рахунок ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 605 грн. 60 коп.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 15.08.2024 поліцейським взводу 2 роти 1 УПП в Харківській області старшим лейтенантом поліції Коровіним В.В. було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ББА № 065235 за ст. 121 ч. 2 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розмірі 680,00 грн. Згідно фабули постанови зазначено, що 15 серпня 2024 року о 09 годині 56 хв. у м. Харків, вул. Коцарська, 20 водій керував т/з та надавав послуги з перевезення пасажирів за маршрутом Харків-Шостка, який не відповідає вимогам правилам безпеки дорожнього руху, а саме на задній осі встановлені шини різних моделей з різними малюнками протектора, чим порушив вимоги п.31.4.5.г ПДР України. Із зазначеною постановою він не згоден, так як вважає, що вона складена стосовно нього без законних підстав, поліцейський УПП в Харківській області Коровін В.В. неправомірно виніс оскаржувану постанову серії ББА № 065235від 15.08.2024 відносно нього, щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ст.121 ч.2 КУпАП і накладення адміністративного штрафу в сумі 680 гривень, а тому вона підлягає скасуванню. Посилався на те, що відповідно до п.31.4.5.г ПДР заборонено експлуатувати шини різних моделей з різними малюнками протектора саме для легкових автомобілів, а для вантажних заборонена експлуатація з різними ТИПАМИ малюнків протектора, проте він керував автобусом, який не відноситься до легкових автомобілів.

Ухвалою від 27.08.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу в судове засідання.

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого позов не визнає та просить відмовити в його задоволенні, оскільки процедуру притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 121 ч. 3 КУпАП дотримано, відповідач категорично не

погоджується з вимогами позивача, вважає їх необґрунтованими. Зазначив, що 15 серпня 2024 року о 09 годині 56 хв. у м. Харків, вул. Коцарська, 20 ОСОБА_1 керував транспортним засобом MERCEDES-BENZ номерний знак НОМЕР_2 та надавав послуги з перевезення пасажирів за маршрутом Харків-Шостка, який не відповідає вимогам та правил безпеки дорожнього руху, а саме на задній осі встановлені шини різних моделей з різними малюнками протектора, чим порушив вимоги п.31.4.5.г ПДР України. Інспектором патрульної поліції було повідомлено водія про допущені порушення, було ознайомлено з усіма правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що підтверджується відеозаписом і підписом водія в оскаржуваній постанові. З`ясувавши всі обставини справи, працівник поліції виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП. Під час перевірки транспортного засобу було виявлено, що транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував позивач, на задній осі встановлені шини різних моделей з різними малюнками протекторами. Відповідно до пункту 31.3.б п.31.4.5.г ПДР, забороняється експлуатація транспортних засобів у разі якщо на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиповані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора для вантажних автомобілів. Разом з тим, позивач здійснював рух транспортного засобу на якому надавав послуги з перевезення пасажирів за маршрутом Харків-Шостка та який не відповідає вимогам та правил безпеки дорожнього руху.

В судове засідання позивач не з`явився, 19 грудня 2024 року надіслав до суду телефонограму, про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином. Будь-яких заяв про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило.

Враховуючи, що представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, тому, на підставі ст. 205 КАС України, суд розглядає справу за відсутності представника відповідача.

Суд, вислухавши учасників, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відносно позивача 15 серпня 2024 року поліцейським взводу 2 роти 1 УПП в Харківській області старшим лейтенантом поліції Коровіним В.В. було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ББА № 065235 за ст. 121 ч.2 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розмірі 680,00 грн. В постанові зазначено, що 15 серпня 2024 року о 09 годині 56 хв. у м. Харків, вул. Коцарська, 20 водій керував т/з та надавав послуги з перевезення пасажирів за маршрутом Харків-Шостка, який не відповідає вимогам правилам безпеки дорожнього руху, а саме на задній осі встановлені шини різних моделей з різними малюнками протектора, чим порушив вимоги п.31.4.5.г ПДР України.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п.п. 1,3,8 ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Згідно із ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи

бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до 31.1 ПДР, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Пунктом 31.4.5 ПДР «Колеса і шини», забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам:

г) на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиповані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора для вантажних автомобілів.

Відповідно до п.1 Правил технічної експлуатації коліс та пневматичних шин колісних транспортних засобів категорій L, M, N, O та спеціальних машин, виконаних на їх шасі, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 26.07.2013 №549, з метою виконання цих Правил шини колісних транспортних засобів класифіковано, зокрема, за типом рисунка протектора.

Пунктом 7 розділу 2 цих Правил «Класифікація шин» встановлено, що за типом рисунка протектора шини поділяються на шини з дорожнім, універсальним, кар`єрним та підвищеної прохідності рисунком.

Розрізняють симетричний, асиметричний, спрямованого та неспрямованого обертання типи рисунків протектора шини, залежно від розташування сегментів його рисунка протектора, як визначено в додатку 2 до цих Правил.

Частиною 1 ст.121 КУпАП встановлено, що керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 2 ст.121 КУпАП встановлено, що керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення пп. 31.4.5.г, що виразилось у тому, що водій керував транспортним засобом та надавав послуги з перевезення пасажирів, у якого на одну вісь встановлені шини з різними малюнками протектора шин.

Проте, п.1.10 ПДР визначено, що автобус - автомобіль з кількістю місць для сидіння більше дев`яти з місцем водія включно, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів та їх багажу із забезпеченням необхідного комфорту та безпеки.

Легковий автомобіль - автомобіль з кількістю місць для сидіння не більше дев`яти, з місцем

водія включно, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів та їх багажу із забезпеченням необхідного комфорту та безпеки.

Вантажний автомобіль - вантажний автомобіль - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів.

Таким чином, автобус, вантажний автомобіль та легковий автомобіль у розумінні ПДР є різними транспортними засобами.

При цьому, згідно пп. 34.1.5.г ПДР різний тип малюнку протектора на шинах однієї вісі є порушенням лише для вантажного автомобіля, різний малюнок протектора та шини різних моделей - для легкового автомобіля. Щодо автобусу, як транспортного засобу, встановлені загальні для всіх транспортних засобів правила про заборону встановлення на одну вісь транспортного засобу діагональних шин разом з радіальними, ошипованих і неошипованих, морозостійких і неморозостійких, шин різних розмірів чи конструкцій. Про малюнок протектора для автобусів у цій нормі не йдеться.

Отже вимоги до автобуса, як транспортного засобу чітко визначені п. 31.4.5.г ПДР, а саме забороняється встановлення на одну вісь транспортного засобу діагональні шини разом з радіальними, ошиповані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій для всіх транспортних засобів.

При цьому, таких вимог, як встановлення на автобус шин з різними малюнками протектора вимоги п. 31.4.5.г ПДР не містять.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частин 1,2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків

За правилами ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2016 у справі «Карелін проти

Росії», за умови наявності певної неточності чи суперечностей, суд не вправі брати на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи.

У рішенні від 31.07.2008 по справі «Дружстевні заложна пріа та інші проти Чеської Республіки», в якому ЄСПЛ, зокрема зазначив, що висновки адміністративних органів, викладені у прийнятих ними рішеннях, не повинні бути довільними, нераціональними та непідтвердженими доказами.

Верховний Суд у своїй постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17 вказав, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення цією особою адміністративного проступку, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що позивач заперечує проти вчинення ним правопорушення, наголошуючи на тому, що оспорювану ним постанову складену за порушення ПДР, а саме за встановлену на задню вісь керованого ним транспортного засобу шин з різним малюнком протектора, що є забороною для легкового автомобіля. Однак позивач рухався саме на автобусі. Доказів же, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП (за порушення ПДР) до суду не надано.

При цьому, пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті» роз`яснено судам, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Так, згідно зі статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Водночас із відеозапису, долученого представником відповідача до матеріалів справи, не вбачається вчинення позивачем будь-якого правопорушення. На даному відео зафіксована лише процедура розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності. Оскільки відеозапис з портативного відеореєстратора не відображає відомостей про вчинення позивачем правопорушень, а лише містить процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови, то вказаний відеозапис не може бути доказом вчинення адміністративних правопорушень.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 08.02.2018 у справі № 760/3696/16-а.

Також суд звертає увагу, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути підставою притягнення до адміністративної відповідальності лише у тому випадку, коли обставини, встановлені під час

такого спостереження зафіксовані у встановленому законом порядку (постанова Верховного Суду від 26.04.2018 у справі № 338/1/17).

Працівники патрульної поліції наділені повноваженнями щодо фіксування події адміністративного правопорушення, мають відповідні технічні засоби та спеціальні знання, відтак, враховуючи те, що відповідач мав можливість для формування доказової бази щодо правопорушень, які описані в оскаржуваній постанові, однак суду належних доказів вчинення позивачем адміністративних правопорушень надано не було.

Згідно п. 3) ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Особливості провадження судами у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності передбачені ст.286 КАС України.

Так, у ч.3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Тож, на підставі викладеного, враховуючи, що підставами скасування оскаржуваних постанов у справах про адміністративні правопорушення є не доведення відповідачем належними та допустимими доказами факту скоєння позивачем адміністративного правопорушення, тож з урахуванням встановлених КАС України завдань адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити адміністративний позов, а саме скасувати постанову серії ББА № 065235 від 15.08.2024 про накладення адміністративного стягнення та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Великою Палатою Верховного Суду України 18 березня 2020 року, Справа № 543/775/17, Провадження № 11-1287апп18, було зроблено висновок про те, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення. Зокрема, у вказаній постанові зазначено, що за системного, цільового та граматичного тлумачення до наведеного законодавчого регулювання відносин, пов`язаних зі сплатою судового збору, Велика Палата Верховного Суду в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначає, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення в розумінні положеньстатей287,288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону № 3674-VІ "Про судовий збір", які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. З огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, ставка судового збору у даній справі має становити 605,60 грн.

До позовної заяви додано копію квитанції від 21.08.2024 про оплату ОСОБА_1 судового збору у сумі 605,60 грн.

У зв`язку із задоволенням позову у справі, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 605,60 грн. відшкодовуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у відповідності до приписів ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст.121, 251, 268, 276, 283, 287-289 КУпАП, ст.ст. 2, 9, 243-246, 286 КАС України, ПДР України, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, суд, -

у х в а л и в:

позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 15 серпня 2024 року серії ББА № 065235 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 грн. - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.121 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 ;

Відповідач: Департамент патрульної поліції, , місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Ф. Ернста, буд. 3.

Суддя М.М.Омельник