Справа № 947/29927/24
Суддя: Калініченко Л. В.
Дата ухвалення: 2024-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2-а/947/223/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2024 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.

при секретарі Матвієвої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сумі Одесі у залі суду в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою

ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції в особі

Управління патрульної поліції в Одеській області

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

по справі про адміністративне правопорушення

серії ББА №137484 від 13.05.2024 року.,

ВСТАНОВИВ:

23 вересня 2024 року позивач ОСОБА_1 в електронній формі через підсистему Електронний суд, через представника, скерував до суду адміністративний позов до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, який надійшов до суду 24.09.2024 року, в якому позивач просить суд:

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 137484 від 13.05.2024 року, якою накладено стягнення в розмірі 40 800,00 (сорок тисяч вісімсот гривень нуль копійок) грн;

- закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності 13.05.2024 року за порушення ч. 4 ст. 126 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 13 травня 2024 року інспектором взводу №1 роти №3 батальйону №1 полку Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Волокітіним Євгеном Андрійовичем було складено відносно позивача постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №137484, відповідно до якої 13 травня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи транспортним засобом «Nissan Primera», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м. Одеса, вул. Новощепний ряд, 25, здійснив виїзд на трамвайні колії відокремлені від проїзної частини, однак керуючи транспортним засобом був позбавлений права керування транспортними засобами від 23.01.2024 №65.1/6312, чим порушив п.п. 11.9, 2.1. ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення ч. 4 ст. 126 КУпАП. У зв`язку з чим, постановою про накладення адміністративного стягнення серії ББА № 137484 від 13.05.2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні вище вказаного правопорушення та постановлено застосувати штраф у розмірі 20 400 грн. та на підставі ст. 307, ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів стягнути подвійний розмір штрафу 40 800 грн.

Разом з тим, представник позивача вказує, що на момент винесення оскаржуваної постанови позивач не був позбавлений права керування транспортним засобом, оскільки судова справа №502/2330/23 за якою вирішувалося питання щодо позбавлення позивача права на керування перебувала в апеляційному провадженні. Позивачем також зазначено, що 22 липня 2024 року постановою Одеського апеляційного суду у справі №502/2330/23 було скасовано постанову Кілійського районного суду Одеської області від 23 січня 2024 року в справі №502/2330/23 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. У зв`язку з чим позивач вказував, що не був особою, яка позбавлена права керування транспортним засобом на момент винесення постанови про накладення адміністративного стягнення серії ББА № 137484 від 13.05.2024 року, а тому склад адміністративного правопорушення, що передбачений ч. 4 ст. 126 КУпАП є відсутнім.

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями були розподілені судді Калініченко Л.В. та передані головуючому по справі 25.09.2024 року.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 25.09.2024 року вказану позовну заяву залишено без руху.

02.10.2024 року на виконання вказаної ухвали, заявником надано до суду клопотання про усунення недоліків поданої заяви, до якої додано квитанцію про сплату судового збору.

Оглянувши подану до суду заяву, суддею встановлено, що остання відповідає вимогам ст. 160, 161 КАС України.

Позивачем, через представника, в порядку усунення недоліків поданого позову надано клопотання про поновлення процесуального строку.

В обґрунтування поважності пропуску строку на звернення до суду з даним позовом, сторона позивача стверджує, що копія постанова про накладення адміністративного стягнення серії ББА № 137484 від 13.05.2024 року ОСОБА_1 в момент її складення не отримувалась та він взагалі не мав відомостей щодо її винесення.

Відомості щодо наявності штрафу у сумі 40 800 грн. ОСОБА_1 отримав лише у зв`язку з відкриттям виконавчого провадження №75625406 та накладенням арешту на банківські рахунки, про що було отримано сповіщення в додатку «Дія» 24 липня 2024 року.

Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень містить відомості про виконавче провадження № 75625406, що було відкрито 24.07.2024 року, боржником за яким є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сторона позивача вказує, що у зв`язку з вказаним та з метою захисту своїх прав ОСОБА_2 звернувся до адвоката для укладення договору про надання правничої допомоги, яким вже в подальшому було подано адвокатський запит щодо отримання доступу до матеріалів виконавчого провадження.

Отримавши доступ 23.08.2024 року до матеріалів виконавчого провадження №756254063, заявник ознайомився з постановою про накладення адміністративного стягнення серії ББА № 137484 від 13.05.2024 року.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП, 02 вересня 2024 року ОСОБА_2 звернувся в позасудовому порядку до Начальника Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції капітану поліції Рубану Руслану Валерійовичу зі скаргою на Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 137484 від 13.05.2024 року.

Однак, 12 вересня 2024 року об 17 год. 27 хв. Управлінням патрульної поліції в Одеській області було надіслано відповідь на вище вказану скаргу на електронну пошту представника позивача, з якою останній ознайомився 13 вересня 2024 року та дізнався про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 .

За наслідком чого, з метою захисту прав та інтересів позивача, представник в десятиденний термін з дня отримання відмови у задоволенні скарги, звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 09.10.2024 року, вказану заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на звернення до суду з адміністративним позовом, задоволено. Поновлено позивачу процесуальний строк на звернення до суду з даним адміністративним позовом. Прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 137484 від 13.05.2024 року, в порядку спрощеного позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення судового засідання з повідомленням сторін по справі.

Одночасно судом витребувано з Управлінню патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції надати до суду належним чином завірені копії усіх доказів, що стосуються оскаржуваної постанови в цій справі постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ББА №137484 від 13.05.2024 року, копію письмових пояснень позивача з приводу правопорушення, якщо вони ним надавались, копії письмових пояснень свідків з приводу правопорушення, якщо такі пояснення відбирались, а також копії всіх відеозаписів оскаржуваного правопорушення, які були зроблені за допомогою відеокамер, що розташовані на одязі патрульних поліцейських та в автомобілі патрульних поліцейських.

23.10.2024 року від представника відповідача до суду надійшло клопотання про залишення позову без розгляду з підстав пропуску процесуального строку та відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача вважає оскаржувану постанову законною, а позов необґрунтованим та безпідставним. Відповідач вказує, що на момент притягнення позивача до адміністративної відповідальності за спірною постановою, постанова Кілійського районного суду Одеської області від 23.01.2024 року №502/2330/23 набрала законної сили та була діюча, а відтак оскаржувана постанова винесена законно.

До судового засідання призначеного на 19.12.2024 року сторони по справі не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлені належним чином.

Представник позивача надав до суду заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за його відсутності.

Відповідачі про причини неявки суд не повідомили.

Судом було ухвалено здійснити розгляд справи в судовому засіданні 19.12.2024 року за відсутності сторін по справі на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Розглянувши подане відповідачем клопотання про залишення позову без розгляду за наслідком пропуску процесуального строку, судом встановлено що останнє не містять будь-яких інших підстав, якім судом не була надана оцінка під час постановлення ухвали суду від 09.10.2024 року, якою поновлено позивачу процесуальний строк на звернення до суду з даним адміністративним позовом, а відповідачем надана лише інша оцінка викладеним позивачем доводам, які судом розглянуті та надано оцінку у постановленій ухвалі суду, за наслідком чого судом ухвалено дане клопотання відповідача залишити без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позов ОСОБА_1 підлягаючим до часткового задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13 травня 2024 року інспектором взводу №1 роти №3 батальйону №1 полку Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Волокітіним Євгеном Андрійовичем було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №137484 від 13.05.2024 року відносно громадянина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до вище вказаної постанови, суть правопорушення полягає у тому, що 13 травня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи транспортним засобом «Nissan Primera», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м. Одесі, вул. Новощепний ряд, 25, здійснив виїзд на трамвайні колії відокремлені від проїзної частини, однак був позбавлений права керування транспортними засобами від 23.01.2024 №65.1/6312, чим порушив п.п. 11.9, 2.1. ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Вказаною постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні вище вказаного правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 20 400 грн., з зазначенням, що на підставі ст. 307, ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів штраф підлягає стягненню у подвійному розмірі в сумі 40 800 грн.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 288 КУпАП оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Позивач будучи незгодним з вказаною постановою звернувся до суду з відповідним позовом.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».

Пунктом 8 частини першої статті 23 цього ж Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі зокрема:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон);

ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до частини 4 статті 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 2 ч.1 ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

Згідно із статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, зокрема якщо: водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу.

Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ст.2 КАС України).

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним оскаржуваних постанов, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України, за що останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності.

З урахуванням роз`яснення п.п. 4,7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1988 року "Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення" суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачено адміністративну відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку та обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, строк оскарження постанови якщо оскаржувалася до вищестоящого органу обчисляється з наступного дня після прийняття цим органом рішення за скаргою.

Приймаючи вказані положення законодавства, суд зазначає наступне.

Як вже судом встановлено, у відповідності до оскаржуваної постанови, суть правопорушення полягає у тому, що 13 травня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи транспортним засобом «Nissan Primera», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м. Одесі, вул. Новощепний ряд, 25, здійснив виїзд на трамвайні колії відокремлені від проїзної частини, за наслідком чого був зупинений інспектором патрульної поліції, під час чого було встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом будучи позбавленим права керування транспортними засобами.

Відповідачем на підтвердження правомірності винесення вказаної постанови та підтвердження, що станом на час винесення оскаржуваної постанови 13.05.2024 року, ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами, надав копію постанови судді Кілійського районного суду Одеської області від 23.01.2024 року по справі №502/2330/23.

У відповідності до вказаної постанови судді Кілійського районного суду Одеської області від 23.01.2024 року по справі №502/2330/23 вбачається, що ОСОБА_1 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн. та позбавлено права керування транспортними засобами строком 1 рік.

З даної постанови також вбачається, що ОСОБА_1 на дату розгляду справи №502/2330/23 в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій зазначив, що всупереч положенням ст. 266 КУпАП та відповідних інструкцій справа повинна бути закрита на підставі ст. 247 КУпАП.

Досліджуючи наданий відповідачем до відзиву диск з відео фіксацією розгляду спірної справи про адміністративне правопорушення судом встановлено, що в момент її розгляду ОСОБА_1 повідомив інспектора патрульної поліції про те, що ним подано апеляційну скаргу на вищевказану постанову Кілійського районного суду Одеської області від 23.01.2024 року по справі №502/2330/23, будучи не згодним з її постановленням та притягненням його до адміністративної відповідальності.

Будь-яких інших доказів відповідачем до суду не надано.

Поряд з цим з поданих позивачем доказів вбачається, що ОСОБА_1 будучи не згодним з вказаною постановою про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП звернувся з відповідною апеляційною скаргою на постанову Кілійського районного суду Одеської області від 23.01.2024 року по справі №502/2330/23.

За наслідком її розгляду, 22.07.2024 року Одеським апеляційним судом ухвалено постанову, якою поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Постанову Кілійського районного суду Одеської області від 23 січня 2024 року в справі №502/2330/23 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, скасовано. Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, - закрито за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Частиною 4 статті 9 КАС України передбачено, що суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

З метою встановлення усіх обставин справи, судом у відповідності до реєстру Судова влада України, який перебуває у вільному доступі встановлено, що станом на час винесення оскаржуваної постанови, в Одеському апеляційному суді 13.05.2024 року було зареєстровано провадження за наслідком подання ОСОБА_1 апеляційної скарги.

Отже, позивачем здійснювались дії та було доведено свою невинуватість у вчиненому адміністративному правопорушенні передбаченому частиною 1 статті 130 КУпАП, за яке його було притягнуто постановою Кілійського районного суду Одеської області від 23.01.2024 року по справі №502/2330/23, яка в свою чергу слугувала підставою для винесення оскаржуваної постанови від 13.05.2024 року.

Приймаючи вищевказані обставини в цілому, судом встановлено, що оскаржуваною постановою від 13.05.2024 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення на підставі постанови Кілійського районного суду Одеської області від 23.01.2024 року по справі №502/2330/23, яка в подальшому була скасована постановою Одеського апеляційного суду від 22.07.2024 року, а відповідне провадження закрито за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, що виключає вину у скоєному позивачем адміністративному правопорушенні за спірною постановою від 13.05.2024 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 9 та статті 10 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Тобто адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Зазначене гарантується статтею 62 Конституції України.

Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (надалі - Конвенція), була ратифікована Законом України №475/97-ВР від17.07.97 року, та відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Згідно з ч. 1ст. 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 8 Конституції України,ст. 6 КАС України та ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року).

Однак, статтю 6 п. 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін (див. п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року).

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною 3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене в цілому, суд вважає позов ОСОБА_1 обґрунтованим та підлягаючим задоволенню, а постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №137484 від 13.05.2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 20400 гривень 00 копійок, підлягаючою скасуванню, а справу про адміністративне правопорушення відносно нього підлягаючою закриттю у відповідності до положень статті 286 КАС України.

Щодо вимоги позивача про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, суд вважає не підлягаючими задоволенню, враховуючи що у відповідності до положень КУпАП, суд під час розгляду даної справи в порядку передбаченому КАС України не є відповідним суб`єктом на розгляд справи про адміністративне правопорушення, а оспорювана справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю лише за наслідком скасування оспорюваної постанови у відповідності до положень статті 286 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Яв вбачається позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 605,60 гривень за даним пред`явленим позовом до суду.

З урахуванням задоволення позовних вимог, відповідно до ст. 139 КАС України, за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції на користь позивача підлягає стягненню у відшкодування сплаченого судового збору 605 гривень 60 копійок.

При вищевикладених обставинах та керуючись ст.ст. 7, 36, ч. 4 ст. 126 КпАП України, ст. 2, 22, 72, 73, 75-77, 242-246, 250-251, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Одеській області (місцезнаходження: 65114, м. Одеса. Вул. Академіка Корольова, 5) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ББА №137484 від 13.05.2024 року задовольнити частково.

Cкасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №137484 від 13.05.2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 20400 гривень 00 копійок.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.4 ст.126 КУпАП України відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судові витрати зі сплати судового збору в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок, за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції України (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ).

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги на рішення протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 20.09.2024 року.

Головуючий Л. В. Калініченко