Справа № 560/14781/24
Суддя: Драновський Я.В.
Дата ухвалення: 2024-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

18 грудня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Драновського Я.В. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення: №0-2207 від 22.02.2023, №0-2207 та №0-2207 від 24.04.2024 та повернути позивачу 5883, 54 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення не відповідають критеріям обґрунтованості та прийняті без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тому є протиправними та підлягають скасуванню.

З наведених підстав просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду заяву представника Головного управління ДПС у Хмельницькій області задоволено та позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних, що стосуються оскарження податкового повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 22.02.2023 №0-2207 - залишено без розгляду.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача позовних вимог не визнає. Зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення сформовані згідно із вимогами чинного законодавства та ставок встановлених міською радою. У зв`язку з цим просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив таке.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у ОСОБА_1 перебували на праві власності об`єкти нерухомого майна - житловий будинок загальною площею 159,0 кв.м. та господарські (присадибні) будівлі загальною площею 67,9 кв.м., загальною площею 226,9 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Контролюючим органом було сформовано та надіслано позивачу податкові повідомлення-рішення:

- за житловий будинок, загальною площею 159,0 м. кв.: за 2023 рік №0-2207-UA0040518 від 24.04.2024 на суму 391,95 грн. (розрахунок: 6700,0 грн. (розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2023) х 0,15% (ставка податку) х (159- 120 м2) = 391,95 гривень.

- за господарську (присадибну) будівлю, загальною площею 67,9 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 : за 2023 рік №0-2207-UA0040518 від 24.04.2024 на суму 682,40 грн. (розрахунок: 6700,0 грн. (розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2023) х 0,15% (ставка податку) х 67,9 м2) = 682,40 гривень.

Вважаючи оскаржувані податкові - повідомлення рішення протиправними, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд звертає увагу на таке.

Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України, платниками податку (на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України встановлено, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно із пп.266.3.1, 266.3.2 п.266.3 ст.266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

При цьому, згідно із п.п.266.4.1 п.266.4 ст.266 ПК України, база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується: а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів; б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів; в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Підпунктом 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 ПК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями).

Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Відповідно до п.п.266.5.1 п.266.5 ст.266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

З матеріалів справи судом встановлено, що додатком 3 до Порядку та форм надання контролюючим органам в електронному вигляді інформації щодо ставок та податкових пільг із сплати місцевих податків та/або зборів встановлено ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та перелік пільг для фізичних та юридичних осіб, наданих за рішенням органу місцевого самоврядування, починаючи з 01.01.2023.

Враховуючи вищезазначене суд констатує про правомірність прийнятого контролюючим органом податкового повідомлення-рішення №0-2207-UA0040518 від 24.04.2024, оскільки таке сформовано відповідно до чинного законодавства та ставок встановлених міською радою.

Однак, слід зазначити, що зі змісту вказаного вище додатку 3 до Порядку, встановлено наявність пільги у розмірі 70% від суми податкового зобов`язання на об`єкти нежитлової нерухомості та господарські (присадибні) будівлі, що розміщені на присадибних ділянках та прибудинкових територіях житлових, садових, дачних будинків, котеджів, що перебувають у власності фізичних осіб.

При цьому, під час здійснення розрахунку суми податкового зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2023 рік за господарську (присадибну) будівлю, загальною площею 67,9 кв.м., відповідачем не було враховано вказану пільгу, що вказує на протиправність податкового повідомлення - рішення №0-2207-UA0040518 від 24.04.2024.

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною другою статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

На підставі встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено повною мірою належними та допустимими доказами правомірність нарахування позивачу у 2023 році податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за господарську (присадибну) будівлю, загальною площею 67,9 кв.м.

Таким чином, податкове повідомлення - рішення №0-2207-UA0040518 від 24.04.2024 прийняте необґрунтовано та без урахування усіх обставин, що мають значення для його прийняття.

Відносно позовної вимоги про зобов`язання ГУ ДПС у Хмельницькій області повернути позивачу суму сплачених коштів, суд зазначає, що такі не підлягають задоволенню, виходячи з їх передчасності.

Поряд з цим, слід зазначити про необґрунтованість повернення заявленої суми (5883,54 грн), оскільки з матеріалів справи встановлено, що позивачем оскаржуються податкові повідомлення-рішення на загальну суму 1 454,6 грн, що є значно меншою ніж заявлена позивачем.

Відтак, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області №0-2207-UA0040518 від 24.04.2024.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17, м.Хмельницький, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, 29001 , код ЄДРПОУ - 44070171)

Головуючий суддя Я.В. Драновський