Справа № 120/10633/24
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2024-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/10633/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Мультян М.Б.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

17 грудня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Курка О. П. Боровицького О. А. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Яремчук Л.С,

представника позивача: Племениченка Г.В.

представника відповідача: Сидорчука Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в ркежимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " про визнання протиправним та скасування наказів,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ № 160 від 02.07.2024 року Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " щодо застосування дисциплінарного стягнення на підставі висновку службового розслідування від 19 червня 2024 року № 122/59/01-2024вн відносно поліцейського взводу №5 роти №1 батальйону №2 полку управління поліції особливого призначення №2 (штурмовий полк " ІНФОРМАЦІЯ_2 ") Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " капрала поліції ОСОБА_1 у виді звільнення зі служби в поліції.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що до нього безпідставно застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, адже в його діях були відсутні ознаки дисциплінарного проступку, від виконання бойового наказу командира зведеного підрозділу управління поліції особливого призначення №3 ДПОП "ОШБ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " він не відмовлявся, а намагався отримати роз`яснення щодо його виконання. Зазначив, що з урахуванням обставин служби 13.05.2024 на адресу Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції " ІНФОРМАЦІЯ_1 " ним було направлено рапорт про звільнення за власним бажанням. Однак відповіді не отримав. Надалі 15.05.2024 на адресу Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції " ІНФОРМАЦІЯ_1 " надійшов наказ командира зведеного підрозділу управління поліції особливого призначення №3 ДПОП "ОШБ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " №159ДСК, відповідно до якого він мав виконувати штурмові дії та зайняти позиції ворога. В той же час, зазначає, що в наказі були відсутні конкретні вказівки щодо його виконання (місце заняття позицій, плани евакуації, спроби комунікацій, наявність підтримки артилерійськими засобами). Керівництво також не надало будь-яких роз`яснень щодо виконання даного наказу. На думку позивача, такий наказ було видано навмисно після отримання рапорту позивача на звільнення за власним бажанням, тому керівництво почало вживати дії щодо притягнення його до відповідальності.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив скасувати рішення суду першої інстанції.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що із 02.03.2023 капрал поліції ОСОБА_1 проходив службу в поліції та призначений поліцейським взводу №3 роти №1 батальйону №2 полку управління поліції особливого призначення №2 (штурмовий полк " ІНФОРМАЦІЯ_2 "), що слідує з витягу із наказу Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 31.07.2024 №1102 о/с "По особовому складу".

Відповідно до бойового розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України від 09.04.2024 №4477. ОКП - КИЇВ та наказу Національної поліції України від 10.04.2024 № 890ДСК, з метою участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України, в порядку взаємодії підрозділів поліції зі Збройними Силами України, а також для виконання бойових (спеціальних) завдань підрозділами Національної поліції України, окремі поліцейські УПОП № 2 ДПОП "ОШБ "Лють", зокрема ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , згідно з наказами ДПОП "ОШБ "Лють" від 10.04.2024 №76ДСК, від 15.04.2024 №84ДСК та від 24.04.2024 №95ДСК, із квітня 2024 року до особливого розпорядження відряджені до оперативно-стратегічного угруповання військ "Хортиця" Донецької та Луганської областей.

На підставі бойових розпоряджень оперативно-стратегічного угруповання військ " ІНФОРМАЦІЯ_3 " від 10.04.2024 № 313/1908/1324 та оперативно-тактичного угруповання " ІНФОРМАЦІЯ_4 " від 11.04.2024 №443т/оту, від 17.04.2024 №858т/оту, від 18.04.2024 №912т/оту, від 21.04.2024 №1053т/оту, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залучені до заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії проти України.

Наказами зведених підрозділів ДПОП "ОШБ "Лють" від 11.04.2024 № 12BC "Про формування зведеного підрозділу управління поліції особливого призначення № 2 (штурмовий полу " ІНФОРМАЦІЯ_2 ") та від 11.04.2024 № 13ВС "Про формування зведеного підрозділу управління поліції особливого призначення №3" сформовані зведені підрозділи УПОП № 2 та УПОП № 3 ДПОП "ОШБ "Лють" відповідно.

На виконання бойового розпорядження в.о. командира зведених підрозділів ДПОП "ОШБ "Лють" від 14.05.2024 №319/02/59/03-2024т/БР, командиром зведеного підрозділу УПОП №3 ДПОП "ОШБ "Лють" із 14.05.2024 прийнято в підпорядкування особовий склад УПОП №2 ДПОП "ОШБ "Лють" для спільного виконання поставлених бойових (спеціальних) завдань, до якого увійшли поліцейські ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Як зазначив ОСОБА_1 та свідчать матеріали справи, 12.05.2024 він підготував на ім`я командира ДПОП "ОШБ "Лють" рапорт на звільнення за власним бажанням, відповідно до п.7 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" та просив звільнити з 12.05.2024.

13.05.2024 направив засобами поштового зв`язку.

Вказаний рапорт надійшов на адресу ДПОП "ОШБ "Лють" 20.05.2024 та зареєстрований за вх.№6056, про що свідчить відмітка департаменту на зазначеному рапорті.

Також, як свідчать матеріали справи, на виконання вимог бойових розпоряджень командира зведеного підрозділу ДПОП "ОШБ "Лють" від 08.05.2024 №295/01/59/03-2024т/БР та в.о. командира зведених підродів ДПОП "ОШБ "Лють" від 14.05.2024 №319/02/59/03-2024/БР, командиром зведеного підрозділу УПОП №3 ДПОП "ОШБ "Лють" видано наказ від 15.05.2024 №159ДСК "Про виконання бойового (спеціального) завдання".

15.05.2024, приблизно о 12:50 год., перебуваючи на ділянці місцевості розташованої у районі населеного пункту Староварварівка Олександрівської селищної громади Краматорського району Донецької області, ОСОБА_10 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 доведено наказ командира зведеного підрозділу УПОП №3 ДПОП "ОШБ "Лють" від 15.05.2024 №159ДСК "Про виконання бойового (спеціального) завдання".

Зазначений наказ поліцейські, в тому числі позивач, відмовилися виконувати, що зафіксовано на відеозаписі, який долучений до матеріалів справи та оглянутий в ході судового розгляду.

Наказом УПОП № 2 Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 21.05.2024 №442, призначено службове розслідування та утворено дисциплінарну комісію, за фактом можливого порушення службової дисципліни окремими поліцейськими УПОП № 2 ДПОП "ОШБ "Лють", зокрема за участі поліцейського взводу №3 роти №1 батальйону №2 полку УПОП №2 ДПОП "ОШБ "Лють" ОСОБА_1 , що виразилось у відмові виконувати наказ командира веденого підрозділу УПОП №3 ДПОП "ОШБ "Лють" від 15.05.2024 №159ДСК "Про виконання бойового (спеціального) завдання".

За наслідками службового розслідування складено висновок службового розслідування від 19.06.2024, в якому дисциплінарна комісія встановила, що після доведення вимог наказу від від 15.05.2024 №159ДСК "Про виконання бойового (спеціального) завдання" ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 повідомили, що наказ їм зрозумілий, однак виконувати його відмовляються.

Комісія службового розслідування вважала наявність в діях ОСОБА_1 порушення вимог пунктів 1 та 2 частини першої статті 18, частини першої статті 64 Закону України "Про національну поліцію", пунктів 1, 2 та 4 частини третьої статті 1, частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, підпунктів 2 та 4 пункту 3 розділу ІІ Посадової інструкції поліцейського взводу №3 роти №1 батальйону №2 полку управління поліції особливого призначення №2 (штурмовий полк " ІНФОРМАЦІЯ_2 ") Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", затвердженої 15.05.2023, що виразилося в невиконанні наказу командира зведеного підрозділу управління поліції особливого призначення № 3 Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 15.05.2024 № 159ДСК "Про виконання бойового (спеціального) завдання", та вирішила рекомендувати застосувати до поліцейського взводу № 3 роти № 1 батальйону № 2 полку управління поліції особливого призначення № 2 (штурмовий полк " ІНФОРМАЦІЯ_2 ") Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " капрала поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.

На підставі висновку службового розслідування від 19.06.2024 наказом ДПОП "ОШБ НП України "Лють" №160 від 02.07.2023 "Про застосування дисциплінарних стягнень" до поліцейського взводу № 3 роти № 1 батальйону № 2 полку управління поліції особливого призначення № 2 (штурмовий полк " ІНФОРМАЦІЯ_2 ") Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " капрала поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.

Наказом ДПОП "ОШБ НП України "Лють" від 31.07.2024 №1102о/с "По особовому складу" у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, капрала поліції ОСОБА_1 звільнено із служби в поліції із 31.07.2024.

Із даним наказом позивач ознайомлений, про що свідчить його підпис 31.07.2024.

Не погодившись із зазначеним наказом про звільнення, позивач оскаржив його до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що спірний наказ відповідача № 160 від 02.07.2024 року щодо застосування дисциплінарного стягнення прийнятий на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений діючим законодавством, у зв`язку з чим підстави для визнання його протиправним та скасування відсутні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані Законом України "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII), Дисциплінарним статутом органів Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018 №2337-VІІІ (далі Дисциплінарний статут) та іншими нормативно-правовими актами.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначаються Законом №580-VIII.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно із пунктами 1, 2 частини першої статті 18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

У відповідності до ч.1 ст.19 Закону №580-VIII, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".

Нормативно-правовим актом, який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження, є Дисциплінарний статут.

За змістом преамбули Дисциплінарного статуту, дія останнього поширюється на поліцейських, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Cлужбова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону №580-VIII, зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Згідно зі статтею 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Як передбачає стаття 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до частини другої статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони. До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Враховуючи вищезазначені приписи, недотримання службової дисципліни є дисциплінарним проступком, зміст якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні поліцейським службової дисципліни і за вчинення якого до особи-порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який у подальшому продовжувався та діє на даний момент.

Частиною першою статті 12 Закону України "Про оборону України" від 06.12.1991 №1932-ХІІ визначено, що участь в обороні держави разом із Збройними Силами України беруть у межах своїх повноважень інші військові формування, утворені відповідно до законів України, Державна спеціальна служба транспорту, Державна служба спеціального зв`язку та захисту інформації України, а також відповідні правоохоронні органи.

Інші військові формування, утворені відповідно до законів України, та відповідні правоохоронні органи, зокрема: беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони та руху опору, сприяють забезпеченню правового режиму воєнного стану; сприяють Збройним Силам України у виконанні ними завдань, здійснюють їх пріоритетне забезпечення та інші повноваження у сфері оборони України згідно із законодавством.

Згідно з частиною першою статті 23 Закону №580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.

Частиною другою статті 24 Закону №580-VIII визначено, що у разі виникнення загрози державному суверенітету України та територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи га підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь в обороні України, у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

Відповідно до пункту 1 розділу II Положення про Департамент поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " затвердженого наказом Національної поліції України від 31.01.2023 №66 (в редакції наказу НПУ від 16.04.2024 №403) основним завданням Департаменту є участь у реалізації державної політики у сфері охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, забезпечення публічної (громадської) безпеки і порядку, оборони України, виконання завдань територіальної оборони, забезпечення та здійснення заходів правового режиму надзвичайного або воєнного стану, у тому числі шляхом взаємодії з іншими складовими сектору безпеки і оборони України.

Згідно з посадовою інструкцією поліцейського взводу №3 роти №1 батальйону №2 полку управління поліції особливого призначення №2 (штурмовий полк " ІНФОРМАЦІЯ_2 ") Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " до завдань і обов`язків ОСОБА_1 , серед іншого, входить: участь у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також відсічі збройної агресії проти України, обороні України, у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму надзвичайного або воєнного стану у разі його оголошення по всій території України або в окремій місцевості, зокрема, шляхом виконання бойових розпоряджень, які надані уповноваженими посадовими особами та бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння), спеціальних та технічних засобів відповідно до законодавства України; виконання бойових завдань із відсічі збройної агресії, проведення штурмових, контрдиверсійних та пошуково-фільтраційних заходів тощо.

Поліцейський взводу зобов`язаний: запобігати вчиненню правопорушень; знати та неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, бути вірним Присязі працівника поліції, мужньо і вправно служити народу України; безумовно виконувати накази прямих керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та невідкладно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватись від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також таких, що підривають авторитет Національної поліції України тощо.

Отже, до посадових обов`язків позивача, як поліцейського, безумовне виконання наказів прямих керівників, відданих (виданих) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону.

В силу вимог частин першої та третьої статті 4 Дисциплінарного статуту наказ є формою реалізації службових повноважень керівника, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа. Наказ має бути чітко сформульований і не може допускати подвійного тлумачення.

Наказ може віддаватися усно чи видаватися письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.

Відповідно до частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика.

Отже, службова дисципліна полягає у виконанні, зокрема наказу керівника, відданого в межах наданих повноважень та відповідно до закону. Невиконання наказу є порушенням службової дисципліни.

За правилами статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку. Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою. Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Статтею 15 Дисциплінарного статуту визначено, що проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії. Дисциплінарні комісії формуються з поліцейських та працівників поліції, які мають відповідні знання та досвід, необхідні для ефективного проведення службового розслідування.

Як передбачено правилами статті 19 Дисциплінарного статуту, у висновку за результатами службового розслідування зазначаються:

1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування;

2) підстава для призначення службового розслідування;

3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку;

4) пояснення поліцейського щодо обставин справи;

5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи;

6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи;

7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку;

8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;

9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення;

10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону;

11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за №1355/32807, затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі - Порядок №893).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку №893 службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Згідно з пунктами 1, 2, 4, 7, 13, 14, 15 розділу V Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування розпочинається із дня видання наказу про його призначення та завершується в день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка виконує його обов`язки, висновку службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інші особи можуть надавати усні чи письмові пояснення з приводу відомих їм відомостей про діяння, що стало підставою для призначення службового розслідування. Усні пояснення можуть фіксуватися особою, яка проводить службове розслідування, у тому числі за допомогою технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і відеозапису, засобів фото - і відеозапису з подальшим накладанням на файл електронного цифрового підпису.

Під час розгляду справи у формі письмового провадження поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, надає пояснення в письмовій формі.

Якщо поліцейський, викликаний на засідання дисциплінарної комісії, не з`явився та не повідомив про причини свого неприбуття, він вважається таким, що належно повідомлений. У цьому разі засідання дисциплінарної комісії проводиться без його участі, а поліцейський вважається таким, що відмовився від надання пояснень.

Таким чином, в ході службового розслідування з`ясовуються обставини, з приводу яких воно було призначене, встановлюється наявність чи відсутність вини порушника у вчиненні дисциплінарного проступку, обставини, що пом`якшують чи обтяжують ступінь його відповідальності, а також ставлення до скоєного, та в разі підтвердження факту вчинення дисциплінарного проступку виконавцем службового розслідування вноситься пропозиція про застосування до винної особи конкретного дисциплінарного стягнення.

Згідно з пунктом 2 розділу VI Порядку №893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу. Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, за фактом можливого порушення службової дисципліни окремими поліцейськими полку УПОП №2 ДПОП "ОШБ НП України "Лють", що виразилось у відмові виконувати наказ командира зведеного підрозділу УПОП №3 ДПОП "ОШБ НП України "Лють" від 15.05.2024 №159 ДСК "Про виконання бойового (спеціального) завдання", та з метою встановлення обставин зазначеного факту відповідачем відповідно до наказу від 21.05.2024 №503 "Про призначення службового розслідування" проведено службове розслідування.

В ході службового розслідування встановлено, що 15.05.2024, приблизно о 12:50 год., перебуваючи на ділянці місцевості розташованої у районі населеного пункту Староварварівка Олександрівської селищної громади Краматорського району Донецької області, ОСОБА_10 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 доведено наказ командира зведеного підрозділу УПОП №3 ДПОП "ОШБ "Лють" від 15.05.2024 №159ДСК "Про виконання бойового (спеціального) завдання".

Після доведення вимог зазначеного наказу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 повідомили, що наказ їм зрозумілий, однак виконувати його відмовляються.

Присутніми на шикуванні - психологом відділу кадрового забезпечення УПОП №3 ДПОП "ОШБ "Лють" лейтенантом поліції Тоцьким С.Е. та фельдшером першого патрульного батальойону в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України старшим сержантом Богдановим Б.О. протипоказань до виконання бойового (спеціального) завдання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не виявлено.

Як вбачається з висновку службового розслідування відносно позивача, в його діях встановлені порушення вимог пунктів 1 та 2 частини першої статті 18, частини першої статті 64 Закону України "Про національну поліцію", пунктів 1, 2 та 4 частини третьої статті 1, частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, підпунктів 2 та 4 пункту 3 розділу ІІ Посадової інструкції поліцейського взводу №3 роти №1 батальйону №2 полку управління поліції особливого призначення №2 (штурмовий полк " ІНФОРМАЦІЯ_2 ") Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", затвердженої 15.05.2023, що виразилося в невиконанні наказу командира зведеного підрозділу управління поліції особливого призначення № 3 Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 15.05.2024 № 159ДСК "Про виконання бойового (спеціального) завдання", та вирішила рекомендувати застосувати до поліцейського взводу № 3 роти № 1 батальйону № 2 полку управління поліції особливого призначення № 2 (штурмовий полк " ІНФОРМАЦІЯ_2 ") Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " капрала поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.

Обставин щодо вчинення дисциплінарного поступку у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони, що пом`якшують відповідальність позивача, в ході службового розслідування не встановлено.

Проаналізувавши сукупність встановлених обставин в ході службового розслідування обставин, суд вважає, що службовим розслідуванням доведено факт вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, який полягає у невиконанні бойового (спеціального) наказу командира.

Доводи позивача про те, що наказ командира зведеного підрозділу управління поліції особливого призначення № 3 Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 15.05.2024 № 159ДСК "Про виконання бойового (спеціального) завдання2 було видано навмисно, після отримання його рапорту про звільнення за власним бажанням, з метою притягнення його до відповідальності не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Як свідчать матеріали справи, 12.05.2024 ОСОБА_1 підготував на ім`я командира ДПОП "ОШБ "Лють" рапорт на звільнення за власним бажанням, відповідно до п.7 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" та просив звільнити з 12.05.2024.

13.05.2024 направив засобами поштового зв`язку.

Вказаний рапорт надійшов на адресу ДПОП "ОШБ "Лють" 20.05.2024 та зареєстрований за вх.№6056, про що свідчить відмітка департаменту на зазначеному рапорті.

Разом із тим, наказ командира зведеного підрозділу управління поліції особливого призначення № 3 Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " № 159ДСК "Про виконання бойового (спеціального) завдання" було видано 15.05.2024, тобто за 5 днів до отримання рапорту позивача про звільнення його із служби в поліції за власним бажанням.

Суд також зазначає, що відповідно до пункту 4 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Приписами Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 №114 (далі - Положення № 114), передбачено, що це Положення визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки.

Відповідно до пункту 10 Положення №114, особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов`язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов`язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Згідно з підпунктом "ж" пункту 63 Положення №116 особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків.

Особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою (пункт 68 Положення №114).

Положення №114 є актом спеціального законодавства, що визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, наразі є чинним і встановлює, що особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постанові від 11.08.2021 у справі № 826/7075/16, до правовідносин щодо звільнення поліцейських зі служби за власним бажанням підлягає застосуванню пункт 68 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, який встановлює обов`язок працівника попередити керівництво про звільнення за три місяці до звільнення.

При цьому Верховний Суд прийшов до висновку про можливість звільнення працівника поліції (за власним бажанням) у більш стислі строки, аніж через три місяці від дати попередження (подання рапорту). Однак, для цього має бути обопільна згода/намір двох сторін того, хто звертається з таким рапортом, і того/тих, хто ухвалює рішення про звільнення.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 подав на ім`я ім`я командира ДПОП "ОШБ "Лють" рапорт, у якому у зв`язку з небажанням в подальшому проходити службу в поліції просив звільнити зі служби в поліції за п.7 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" за власним бажанням, з 12.05.2024. Такий рапорт було отримано ДПОП "ОШБ "Лють" 20.05.2024.

Водночас, з огляду на дату отримання рапорту на звільнення та приписи пункту 68 Положення №114, у відповідача було три місяці на розгляд такого питання.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 22 Закону №580-VII керівник поліції приймає на службу та звільняє зі служби, призначає та звільняє з посад поліцейських відповідно до положень цього Закону.

Відтак, лише погодження з керівником поліції рапорту позивача про звільнення за власним бажання у найкоротший термін, тобто раніше аніж за три місяці, вважається обставиною, яка вказує на обопільну згоду/намір обох сторін про звільнення позивач у найкоротший термін, а саме з 12.05.2024.

Однак, у відсутність такої згоди про звільнення позивача, у відповідача було три місяці на розгляд рапорту про звільнення (задоволення чи відхилення), що відповідно не є перешкодою позивачу виконувати наказ командира зведеного підрозділу управління поліції особливого призначення № 3 Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " № 159ДСК "Про виконання бойового (спеціального) завдання".

Крім того, посилання позивача відносно того, що він не міг виконати наказ № 159ДСК через свій незадовільний стан здоров`я також не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Так, з дослідженого судом відеозапису доведення до відома бойового наказу слідує, що після оголошення наказу позивач повідомив, що відмовляється виконати наказ, оскільки його стан здоров`я погіршився.

Однак, під час огляду позивача психологом відділу кадрового забезпечення УПОП №3 ДПОП "ОШБ "Лють" лейтенантом поліції Тоцьким С.Е. та фельдшером першого патрульного батальойону в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України старшим сержантом Богдановим Б.О. на шикуванні, протипоказань до виконання бойового (спеціального) завдання не виявлено.

При цьому долучені представником позивача до матеріалів справи висновки лікарів від 05.01.2024 та від 29.04.2024 не свідчать про неможливість виконання ОСОБА_1 бойового завдання.

Суд зазначає, що з метою нормативно-правового врегулювання організації медичного обстеження кандидатів на службу в поліцію, поліцейських, кандидатів на військову службу за контрактом, резервістів та військовослужбовців Національної гвардії України, Міністром внутрішніх справ України видано наказ яким затверджено Положення № 285 "Про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС".

Одним із основних завдань М(ВЛ)К визначення за станом здоров`я та фізичного розвитку, а для окремих видів службової діяльності, крім цього, за індивідуальними психофізіологічними особливостями, придатності кандидатів на службу в поліції, кандидатів на навчання в закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - ЗВО), здобувачів вищої освіти в ЗВО, придатності (непридатності) поліцейських до подальшої служби в поліції, проходження служби у відрядженні за кордоном (підпункт 1 пункту 2 розділу І Положення № 285).

Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Положення № 285 направлення на медичний огляд для проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи, форма якого наведена в додатку 4 до цього Положення (далі - Направлення на медичний огляд), оформлюється підрозділами кадрового забезпечення поліції, командуванням головного органу військового управління, оперативно-територіальних об`єднань, з`єднань, військових частин НГУ.

Відповідно до пункту 1 розділу V Положення № 285 лікарська експертиза щодо поліцейського проводиться в порядку, визначеному в розділі III цього Положення, з урахуванням особливостей, передбачених цим розділом. Лікарська експертиза щодо поліцейського проводиться за складеним підрозділом кадрового забезпечення. Направленням на медичний огляд, до якого долучається службова характеристика з місця проходження служби (пункт 2 розділу V Положення № 285).

Пунктом 8 розділу ІІІ Положення № 285 установлено, що поліцейські, військовослужбовці НГУ, які впродовж 4 місяців не можуть приступити до виконання своїх службових обов`язків через захворювання, наслідки поранення (контузії, травми або каліцтва), що мають стійкий чи необоротний характер, направляються підрозділом кадрового забезпечення на лікарську, військово-лікарську експертизи для визначення придатності до подальшого проходження служби.

Таким чином вказаний припис встановлює імперативний обов`язок направляти поліцейського підрозділом кадрового забезпечення на лікарську, військово-лікарську експертизи лише у разі якщо особа впродовж 4 місяців не може приступити до виконання своїх службових обов`язків через захворювання, наслідки поранення (контузії, травми або каліцтва). Захворювання повинно мати стійкий і необоронтий характер.

У свою чергу з боку позивача відсутні будь-які висновки про непридатність до служби в поліції, за результатами проведення ВЛК. При цьому, у матеріалах справи відсутній рапорт позивача, де він клопоче про направлення його на ВЛК для встановлення придатності.

Отже, жодних протипоказань для виконання позивачем бойового завдання не встановлено.

Суд не бере до уваги твердження позивача про те, що його огляд лікарем був проведений поверхнево, без ґрунтовних досліджень його скарг, оскільки і в подальшому позивач не звертався за допомогою в інші медичні заклади з метою отримання відповідного лікування та підтвердження такого стану здоров`я, який не дозволяє виконувати бойові завдання.

Щодо доводів позивача про те, що бойовий наказ від 15.05.2024 №159ДСК є явно злочинним та спрямованим на фізичне знищення особового складу, то суд зауважує наступне.

Відповідно до частини другої статті 5 Дисциплінарного статуту за відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу.

Частина четверта статті 5 Дисциплінарного статуту передбачає, що поліцейському забороняється виконувати злочинний або явно незаконний наказ. У разі одержання наказу, що суперечить закону, підлеглий не повинен виконувати його, про що зобов`язаний невідкладно в письмовій формі доповісти керівнику, який віддав (видав) наказ, та своєму безпосередньому керівникові, а в разі наполягання на його виконанні - письмово повідомити про це прямому керівнику.

Позивач не надав суду доказів того, що він у встановленому порядку доповів вищому керівництву про одержання злочинного наказу. В матеріалах справи також відсутні докази того, що інші поліцейські, які отримали вищевказаний наказ, здійснили таку доповідь і керівництвом за таким фактом проведено відповідне розслідування з метою встановлення чи спростування факту видання злочинного наказу.

Статтею 60 Конституції України дозволено не виконувати лише явно злочинний наказ, яким даний бойовий наказ визнаний не був.

Отже, в цій частині твердження позивача є необґрунтованими.

Що стосується тверджень сторони позивача про те, що від виконання бойового наказу командира зведеного підрозділу управління поліції особливого призначення №3 ДПОП "ОШБ "Лють" позивач не відмовлявся, а намагався отримати роз`янення щодо його виконання, то суд зазначає, що з дослідженого судом відеозапису доведення до відома бойового наказу слідує, що після оголошення наказу позивач повідомив, що відмовляється виконати наказ, оскільки його стан здоров`я погіршився та він не довіряє керівництву. Про незрозумілість наказу позивач не заявляв та за його роз`ясненнями не звертався. Більше того, у поясненнях, які відбиралися у позивача 23.05.2024, останній зазначив, що зміст наказу йому був зрозумілим.

Більше того, зазначений наказ № 159ДСК від 15.05.2024 передбачав, що керівництвом, зокрема ОСОБА_10 , із задіяним до виконання завдань особовим складом буде проведено інструктаж, та доведено обстановку у районі ведення штурмових дій. Як повідомив відповідач, такий інструктаж та доведення обстановки проводиться безпосередньо перед виконанням завдання, адже обстановка на полі бою змінюється щогодини та інформація, яка наявна за день до виконання бойового завдання може бути неактуальною.

Отже, в цій частині твердження позивача також є необґрунтованими.

Суд зазначає, що законом України "Про внесення змін до законів України "Про Національну поліцію" та "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану" від 15.03.2022 №2123-IX, який набрав чинності 01.05.2022, Дисциплінарний статут доповнено новим розділом V такого змісту: "Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану".

Частиною першою статті 26 Дисциплінарного статуту визначено, що у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

У разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (частина перша статті 29 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до частини другої статті 29 Дисциплінарного статуту дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого звільнення зі служби в поліції.

Тут, насамперед, варто мати на увазі, що обираючи той чи інший вид стягнення у порядку, запропонованому законодавцем, від незначного (зауваження) до найсуворішого (звільнення зі служби), керівник, ураховуючи характер відповідного проступку, застосовує саме той вид дисциплінарного стягнення, який відповідає суті цього проступку і є йому співмірним.

Водночас застосування частини другої статті 29 Дисциплінарного статуту виключно у поєднанні зі статтею 13, якою визначено перелік видів дисциплінарних стягнень та послідовність їх застосування, виключало б з процедури визначення виду стягнення такого визначального елементу як оцінка характеру самого проступку внаслідок однакового підходу до оцінки різних за ступенем тяжкості проступків та, відповідно, результату обрання виду відповідальності виключно в порядку послідовності.

Суд зазначає, що сутність службової дисципліни, обов`язки поліцейських стосовно її дотримання, що визначені Дисциплінарним статутом, передбачають певні правила поведінки працівника поліції, недодержання яких утворює склад порушення Присяги.

Відповідно до статті 64 Закону №580-VIII особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Отже, Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.

Тобто, порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

Встановлені в межах розгляду справи порушення позивачем службової дисципліни в даному випадку є невиконання наказу прямого керівника в умовах воєнного стану.

Виходячи зі змісту Присяги поліцейського та сутності поняття, правової природи службової дисципліни, суд дійшов висновку про те, що позивачем вчинено дії, які виразились у порушенні ним службової дисципліни, а саме: невиконанні наказу про бойове завдання без поважних причин та невиконанні посадових обов`язків. При цьому, об`єктивних та непереборних підстав для уникнення вчинення такого порушення у позивача не існувало, це порушення усвідомлювалось позивачем та залежало від його волі.

Отже, позивача за наслідками службового розслідування правомірно притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Суд також зазначає, що хоча застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи, в даному випадку з урахуванням обставин вчинення дисциплінарного проступку в умовах воєнного стану, та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

З урахуванням зазначених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що спірний наказ відповідача № 160 від 02.07.2024 року щодо застосування дисциплінарного стягнення прийнятий на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений діючим законодавством, у зв`язку з чим підстави для визнання його протиправним та скасування відсутні.

Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 18 грудня 2024 року.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Курко О. П. Боровицький О. А.