Справа № 520/23885/23
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2024-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2024 р. Справа № 520/23885/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2024, головуючий суддя І інстанції: Кухар М.Д., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 06.06.24 по справі № 520/23885/23

за позовом ОСОБА_1

до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 третя особа: Департамент соціального забезпечення Міністерства оборони України

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд:

- визнати бездіяльність та зобов`язати уповноважених осіб в/ч НОМЕР_1 або НОМЕР_2 здійснити наступні виплати військовослужбовцю ОСОБА_1 :

у розмірі мінімальної одноразової грошової допомоги після укладання першого контракту у 2022 році;

грошову допомогу на оздоровлення за 2022 рік, передбачену наказом Міністерства оборони України від 17.06.2018 за № 260;

матеріальну допомогу для вирішення соціально побутових питань за 2022 рік, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 за № 704;

грошову компенсацію за не відбуту щорічну основну відпустку за 2022 рік;

одноразову грошову допомогу за наслідком отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, яка передбачена п.п. 7 п. 2 ст. 16 Закону № 2011;

грошову компенсацію за відсутність забезпечення речовим майном, а саме бойовим єдиним комплектом; бойовим спеціальним комплектом; повсякденною формою одягу військовослужбовців Збройних Сил України; інвентарним та іншим майном, яке передбачено за посадою ОСОБА_1 у відповідності до наказу Міністерства оборони України від 29.04.2016 за № 232 "Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту".

- визнати бездіяльність та зобов`язати уповноважених осіб в/ч НОМЕР_1 або НОМЕР_2 здійснити виплати додаткової винагороди у розмірі 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць у період часу із червня по жовтень 2022 року;

- визнати бездіяльність та зобов`язати уповноважених осіб в/ч НОМЕР_1 або НОМЕР_2 здійснити виплати додаткової винагороди у зв`язку із здійсненням заходів із національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах за період часу з квітня по травень 2022 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2024 адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , третя особа: Департамент соціального забезпечення Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано бездіяльність та зобов`язано військову частину НОМЕР_2 здійснити виплати додаткової винагороди у розмірі 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць у період часу із червня по жовтень 2022 року.

Визнано бездіяльність та зобов`язано військову частину НОМЕР_2 здійснити виплати додаткової винагороди у зв`язку із здійсненням заходів із національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах за період часу із квітня по травень 2022 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем, військовою частиною НОМЕР_1 подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2024 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що ОСОБА_1 , який з 01.04.2022 по 02.11.2022 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 додаткова винагорода у зв`язку із здійсненням заходів із національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах за період часу із квітня по травень 2022 року виплачена, на підставі наказів командира військової частини НОМЕР_1 № 32ДСК від 04.08.2022 та 46ДСК від 24.09.22.

Разом з тим, апелянт зазначив, що додаткова винагорода у розмірі 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць у період часу з червня по липень 2022 року виплачена, на підставі наказів командира військової частини НОМЕР_1 № 159ДСК від 21.06.2022 та 191ДСК від 21.07.2022.

Між тим, додаткова винагорода у розмірі 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць у період часу з серпня по жовтень 2022 року не виплачувалась на підставі наказів командира військової частини НОМЕР_1 №223ДСК від 22.08.2022, №253ДСК від 21.09.2022 та № 283ДСК від 20.10.2022.

Отже, суд першої інстанції прийняв рішення неповністю з`ясувавши обставини, що мають значення для справи.

Також зазначив, що позивачем пред`явлено позов до військової частини НОМЕР_2 та військової частини НОМЕР_1 , та в подальшому судом ухвалене рішення про визнання бездіяльності та забов`язання вчинення відповідних дій військовою частиною НОМЕР_2 , яка не є юридичною особою, та не може бути належним відповідачем.

Позивач надав до суду клопотання, в якому зазначив, що відповідачем не надано суду документи, що підтверджують суму витрат на оплату праці ОСОБА_1 , просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.04.2022 за № 75, ОСОБА_1 , як резервіста призначено на посаду співробітника (3 категорії), за штатом воєнного часу та зараховано до списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 01.04.2022 (а.с. 9).

На підставі витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 01.07.2022 за № 29РС (по особовому складу) рядового ОСОБА_1 , співробітника (3 категорії), увільнено із займаної посади і призначено до цієї ж військової частини співробітником (2 категорії) (а.с. 10).

У зв`язку із пораненням під час виконання військового обов`язку, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні (з 06.07.2022 по 08.07.2022), що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 7412. У даній виписці рекомендовано здійснити фіксацію правої нижньої кінцівки ортезом до 3 тижнів. Обмежити фізичне навантаження на праву нижню кінцівку до 6 тижнів, ЛФК (а.с. 11-12).

Відповідно до довідки ВЛК від 08.07.2022 за № 513 вказано, що проведено медичний огляд госпітальною військово-лікарською комісією хірургічного профілю в/ч НОМЕР_4 солдату ОСОБА_1 та встановлено наступний діагноз: "Стан після операції - лікувально-діагностична ортоскопія лівого колінного суглобу, парціальної меніскектомії медіального меніску, дибридменту (24.06.2022) з приводу застарілого розриву медіального меніску лівого колінного суглобу, часткового пошкодження медіальної колатеральної зв`язки (24.04.2022) з тимчасовим порушенням функції лівої нижньої кінцівки. "Травма, так, пов`язана з проходженням військової служби" (а.с. 14).

15 серпня 2022 року у відповідності до довідки гарнізонної військово-лікарської комісії за № 1009, проведено медичний огляд молодшому сержанту (наказом від 22.07.2022 за № 9РС присвоєно чергове військове звання) ОСОБА_1 та зазначено, що діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва). Стан після операції (24.06.2022) аутопластики передньої хрестоподібної зв`язки з приводу, застарілого пошкодження медіальної колатеральної зв`язки (24.04.2022). Захворювання, так, пов`язане з проходженням військової служби (на підставі ст. 65_графи II Розкладу хвороб, графи _ТДВ_) (а.с. 16).

21 вересня 2022 року за № 1434 видано довідку гарнізонної ВЛК про те, що цього ж дня проведено медичних огляд ОСОБА_1 та встановлено, що у останнього виявлено зміцнілі шкіряні рубці передньої поверхні лівого колінного суглобу після артроскопічної парціальної резекції медіального меніску (24.06.2022), без порушення функцій з приводу пошкодження (24.04.2022). Травма, так, пов`язана з проходженням військової служби (а.с. 17).

Відповідно до медичної характеристики від 27.09.2022, затвердженої начальником групи військової частини НОМЕР_1 майором медичної служби ОСОБА_2 , встановлено, що ОСОБА_1 перебував під медичним наглядом з квітня 2022 року, у зв`язку із травмою лівого колінного суглобу (звертався зі скаргою 25.04.2022). Отримував симптоматичне лікування з покращенням. На початку червня 2022 року, через посилення болю у колінному суглобі, звернувся повторно за медичною допомогою. 13 червня 2022 року виконано МРТ та інші дослідження, а 24 червня 2022 року проведено оперативне втручання (а.с. 19).

У відповідності до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 02.11.2022 за № 296ДСК встановлено, що ОСОБА_1 зараховано у розпорядження командувача Сил територіальної оборони ЗСУ, та він вважається таким, що 02.11.2022 здав справи та посаду і знятий з усіх видів забезпечення. За період з 01 по 02 листопада 2022 року виплатити премію у розмірі 204%, додаткову винагороду за період дії воєнного стану із розрахунку 30000 грн на місяць.

Грошову допомогу на оздоровлення за 2022 рік, передбачену наказом Міністерства оборони України від 17.06.2018 за № 260 - не отримував. Матеріальну допомогу для вирішення соціально побутових питань за 2022 рік, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 за № 704 - не отримував. Щорічна основна відпустку за 2022 рік - не надавалась (а.с. 20-21).

Відповідно до грошового атестату від 02.11.2022 за № 332/4/рз/423, виданого військовою частиною НОМЕР_3 встановлено, що ОСОБА_1 визначено оклад за військовим званням 670 грн (до 02.11.2022 - 44 грн 67 коп); посадовий оклад за 12 тарифним розрядом 6180 грн. (до 02.11.2022 - 412 грн); щомісячні додаткові види грошового забезпечення у вигляді надбавки за особливості проходження служби - 65 % (до 02.11.2022 - 296 грн 84 коп); премія - 204% (до 02.11.2022 в сумі 840 грн 48 коп). Вказаним грошовим атестатом підтверджено, що ОСОБА_1 не отримував допомоги на оздоровлення; матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань; одноразової грошової допомоги після укладання першого контракту за 2022 рік (а.с. 22-23).

У відповідності до витягу з наказу від 03.11.2022 за № 145 PC, ОСОБА_1 зараховано до складу НОМЕР_5 батальйону резерву РУ Сил територіальної оборони ЗСУ (а.с. 24).

Крім цього, згідно із направленням від 14.11.2022 за № 245, ОСОБА_1 госпіталізовано із розривом медіального меніску лівого колінного суглобу із тимчасовим порушенням лівої нижньої кінцівки (а.с. 27).

Згідно довідки військової частини НОМЕР_2 від 12.07.2023 за № 3/667 КП за підписом командира в/ч НОМЕР_2 , молодший сержант ОСОБА_1 , у період часу з 02.04.2022 по 21.04.2022, з 04.05.2022 по 11.05.2022 та з 13.05.2022 по 31.05.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Харківській області (м. Харків, с. Руська Лозова, с. Питомник та с. Великі Проходи (а.с. 29).

Відповідно до витягу із журналу бойових дій, у вищезазначені періоди часу, ОСОБА_1 перебував у складі підгрупи №2 (02.04.2022-21.04.2022), підгрупи 3 (03.05.2022-11.05.2022), підгрупи 6 (13.05.2022-31.05.2022) зведеної бойової групи та на конкретно указаних напрямках виконував бойові завдання (а.с. 30-31).

22 липня 2023 року позивачем подано рапорт про виплати йому щомісячних винагород у сумі 30000 грн. та додаткової винагороди в розмірі 100000 грн., проте як зазначив сам позивач у позові нарахування та виплата вказаних сум йому не проведена.

Позивач вважаючи вказану бездіяльність відповідача протиправною, звернувся до суду.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з визнання бездіяльності та зобов`язання військової частини НОМЕР_2 здійснити виплати додаткової винагороди у розмірі 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць у період часу з червня по жовтень 2022 року; визнання бездіяльності та зобов`язання військової частини НОМЕР_2 здійснити виплати додаткової винагороди у зв`язку із здійсненням заходів із національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах за період часу з квітня по травень 2022 року.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), який встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Частиною другою статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-ХІІ передбачено, що до складу грошового забезпечення входять:

- посадовий оклад, оклад за військовим званням;

- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

- одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до частини четвертої статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" встановлено, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Президент України Указом від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" постановив ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Одночасно військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, а Кабінету Міністрів України невідкладно: 1) ввести в дію план запровадження та забезпечення заходів правового режиму воєнного стану в Україні; 2) забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

Даний Указ затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні".

Указами Президента України строк дії воєнного часу продовжувався та який діє по теперішній час.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" оголошено проведення загальної мобілізації.

На виконання Указів №№ 64 та 69, Кабінетом Міністрів прийнята постанова № 168, пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Згідно з абз 4 п.1 Постанови №168 виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022.

Відповідно до п.2-1 Постанови № 168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

В подальшому, постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2022 №350 до вищезазначеної Постанови №168 внесені зміни, згідно з якими абзац перший пункту 1 після слів "та поліцейським" доповнено словами "а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми "єПідтримка".

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.07.2022 №754 до постанови Кабінету Міністрів України №168 внесені зміни, відповідно до яких в абз.1 п.1 слова "які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми "єПідтримка" замінено словами "які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)".

01 квітня 2022 року до Постанови № 168 внесено зміни постановою Кабінету Міністрів України № 400, згідно з якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн, включати осіб, зазначених у пункті 1, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Таким чином, враховуючи вказане вище нормативне врегулювання, на період дії воєнного стану військовослужбовці мають право на виплату додаткової винагороди та додаткової винагороди у збільшеному розмірі.

Так, розмір додаткової винагороди становить 30000,00 грн, а у разі безпосередньої участі військовослужбовців Збройних Сил у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів - 100000,00 грн пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям Збройних Сил України додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, Міністром оборони України видано Окреме доручення №912/з/29 від 23.06.2022.

Відповідно до п.13 Окремого доручення Міністра №912/з/29 вважаються такими, що не застосовуються з 01.06.2022 телеграми Міністра оборони України від 02.03.2022 №248/1196 (крім пункту 5), від 07.03.2022 №248/1217, від 25.03.2022 №248/1298, від 18.04.2022 №248/1529.

Пунктом 1 Окремого доручення Міністра №912/з/29 встановлено, що під терміном безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (далі - бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем:

- бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих у складі діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій;

- бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки)) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угрупування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави;

- бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями;

- бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;

- завдання з ведення руху оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;

- бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

- бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб);

- виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей;

- виконання бойових завдань у районах ведення бойових дій з виявлення повітряних цілей;

- здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою;

- здійснення заходів з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту;

- виконання бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії.

Пунктом 2 Окремого доручення Міністра №912/з/29 передбачено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти) встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах:

- 100000 гривень - військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах);

- 30000 гривень - іншим військовослужбовцям (із дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу військової частини у зв`язку зі звільненням з військової служби).

Згідно з п.3 Окремого доручення Міністра №912/з/29 райони ведення бойових дій слід визначати відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України, а склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави - відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України або начальника Генерального штабу Збройних Сил України.

Відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України слід визначати інші райони ведення бойових дій (у т.ч. повітряного простору), в яких також здійснювалися заходи з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії з визначенням конкретного місця та часу їх проведення.

Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:

- бойовий наказ (бойове розпорядження);

- журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

- рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Отже, військовослужбовець Збройних Сил набуває право на отримання збільшеної до 100000,00 грн додаткової винагороди у разі безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

При цьому, обов`язковою умовою для нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, є документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, що здійснюється на підставі бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу та довідок командира військової частини.

Відповідач, військова частина НОМЕР_1 в апеляційній скарзі зазначив, що додаткова винагорода у розмірі 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць у період часу з червня по липень 2022 року виплачена, на підставі наказів командира військової частини НОМЕР_1 № 159ДСК від 21.06.2022 та 191ДСК від 21.07.2022.

Колегія суддів з приводу вказаного зазначає, що наявність витягів з наказів не є беззаперечним доказом нарахування, виплати на картковий рахунок позивача вказаної допомоги у період з червня по липень 2022 року.

Між тим, відповідач як орган в якому позивач проходив службу не обмежений у доступі до розрахунково - платіжних відомостей які містять інформацію про всі види нарахувань належні до виплати позивачу, однак вказані відповідачем суду ненадані.

Військова частина НОМЕР_1 заперечуючи проти наявності у позивача на отримання додаткової винагороди у розмірі 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць у період часу з серпня 2022 року по жовтень 2022 року посилалась на накази командира військової частини НОМЕР_1 , а саме: №223ДСК від 22.08.2022, №253ДСК від 21.09.2022, №283ДСК від 20.10.2022.

Зі змісту наказів командира військової частини НОМЕР_1 , а саме: №223ДСК від 22.08.2022, №253ДСК від 21.09.2022, №283ДСК від 20.10.2022, колегією суддів встановлено, що молодшому сержанту ОСОБА_1 призупинено виплату додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби з серпня 2022 року по 31 жовтня 2022 року на підставі ухвали Южного міського суду Одеської області у справі №519/757/22 кримінального провадження №1-кс/519/172/22 до дня отримання військовою частиною повідомлення суду про набрання вироком законної сили чи закриття кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає про помилковість висновків суду першої інстанції про визнання бездіяльності та зобов`язання військової частини НОМЕР_2 здійснити виплати додаткової винагороди у розмірі 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць у період часу з серпня 2022 року по жовтень 2022 року, оскільки накази командира військової частини НОМЕР_1 : №223ДСК від 22.08.2022, №253ДСК від 21.09.2022, №283ДСК від 20.10.2022 про призупинення вказаних виплат є чинними, у встановленому чинним законодавством порядку не скасовані, а тому є належними та допустимими доказами в підтвердження обгрунтованості дій військової частини щодо призупинення нарахування додаткової винагороди у розмірі 30000 гривень у період з серпня 2022 року по жовтень 2022 року.

Поряд із тим, колегія суддів зазначає, що у період дії воєнного стану, військовослужбовці мають право на отримання збільшеної до 100000 грн додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168. Втім, таке право не є безумовним, а виникає у військовослужбовців виключно у разі, коли вони беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення).

Відповідач, військова частина НОМЕР_1 в апеляційній скарзі посилався на те, що позивачу виплачено збільшену до 100000 грн. додаткову винагороду, що підтверджується витягами із наказів командира військової частини НОМЕР_1 №46ДСК від 24.09.2022 та №32ДСК від 04.08.2022 (а.с. 145-146).

Тобто, військова частина НОМЕР_1 не заперечує право позивача на отримання у період з квітня по травень 2022 року збільшеної до 100000 грн додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168.

Разом з тим, наявність наказів не є безумовним доказом проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Розрахунково-платіжні відомості щодо нарахування та виплати відповідачем позивачу збільшеної до 100000 грн додаткової винагороди матеріали справи не містять.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про наявність обгрунтованих підстав для визнання бездіяльності та зобов`язання військової частини НОМЕР_2 здійснити виплати додаткової винагороди у зв`язку із здійсненням заходів із національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах за період часу з квітня по травень 2022 року.

Стосовно доводів апелянта про те, що військова частина НОМЕР_2 не є належним відповідачем, оскільки не є юридичною особою, колегія суддів зазначає наступне.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду витребувано у Генерального штабу Збройних Сил України наступну інформацію: чи має військова частина НОМЕР_2 статус юридичної особи, якщо ні надати інформацію кому передано функції останньої; на чиєму фінансовому забезпеченні перебуває військова частина, в якій проходив службу позивач; яка військова частина здійснювала нарахування позивачу, у тому числі грошового забезпечення та інших виплат належних військовослужбовцю.

Зобов`язано Генеральний штаб Збройних Сил України надати витребувану інформацію, якщо така має гриф обмеженого доступу "таємно" або "цілком таємно", через режимно-секретний відділ Другого апеляційного адміністративного суду протягом 5 днів від дати отримання цієї ухвали з дотриманням Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 № 939.

Зобов`язано Генеральний штаб Збройних Сил України у разі неможливості надання інформації, яку витребовує суд, або подання у встановлені строки, - повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти робочих днів з дня вручення ухвали.

Частина 3 статті 2 КАС України визначає, що основними засадами (принципами) адміністративного судочинства, зокрема є: верховенство права (пункт 1), рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом (пункт 2), змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі (пункт 4) тощо.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Процесуальним законом передбачено різні шляхи отримання судом доказів: 1) надання учасником справи з його власної ініціативи; 2) надання доказів учасниками справи за пропозицією суду; 3) збирання доказів судом з власної ініціативи (частина третя статті 77 КАС України), 4) витребування доказів судом (стаття 80 КАС України).

Пропозиція суду надати докази має рекомендаційний характер для сторони. Частиною п`ятою статті 77 КАС України встановлено, що у випадку ненадання учасником справи без поважних причин доказів на пропозицію суду, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

У той же час, статтею 80 КАС України передбачено повноваження суду збирати докази з власної ініціативи шляхом постановлення ухвали про витребування доказів. Її виконання є обов`язковим. Невиконання ухвали передбачає застосування заходів процесуального примусу.

Отже, якщо подання заяв по суті справи є правом учасників справи, то подання доказів, у разі їх витребування ухвалою суду, - обов`язком.

Разом з тим, застосуванню норм матеріального права передує встановлення обставин у справі, підтвердження їх відповідними доказами.

Тобто, застосування судом норм матеріального права повинно вирішити спір, який виник між сторонами у конкретних правовідносинах, які мають бути встановлені судами на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі.

За правилами частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Аналогічні висновки містить постанова Верховного Суду від 27.06.2024 по справі №200/3996/23, що враховується судом відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Однак, станом на дату винесення постанови по справі, витребовані документи до суду не надані.

Колегія суддів зазначає, що апелянтом не підтверджено належними та допустимим доказами його доводи стосовно неналежного відповідача, військової частини НОМЕР_2 у справі, а на вимогу суду вказані докази також не надані, матеріали справи таких не містять.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з п. 1, п. 4 ст. 317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2024 у справі №520/23885/23 підлягає скасуванню в частині визнання бездіяльності та зобов`язання військової частини НОМЕР_2 здійснити виплати додаткової винагороди у розмірі 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць у період часу з серпня 2022 року по жовтень 2022 року, з прийняттям в цій частині постанови про відмову у задоволенні позову. В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2024 підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2024 по справі № 520/23885/23 - скасувати в частині визнання бездіяльності та зобов`язання військової частини НОМЕР_2 здійснити виплати додаткової винагороди у розмірі 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць у період часу з серпня 2022 року по жовтень 2022 року.

Прийняти в цій частині постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.24 у справі №520/23885/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді Л.В. Мельнікова О.В. Присяжнюк