Справа № 440/12367/24
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2024-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/12367/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі Шевякова І.С. розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів.

Позовні вимоги:

визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №243 від 26.08.2024, яким старшого солдата ОСОБА_1 гранатометника 2 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону, знято з усіх видів забезпечення з 26 серпня 2024 року у зв`язку з самовільним залишенням військової частини;

визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №1984 від 17.09.2024, яким на гранатометника 2 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону старшого солдата ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани, утримано премію та додаткову грошову винагороду за серпень 2024 року в повному обсязі, як надмірно виплачену за нез`явлення на службу з відпустки, невихід на службу без поважних причин та самоусунення від виконання службових обов`язків, порушення вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Під час розгляду справи суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач; ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (надалі - відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ) про визнання протиправними та скасування наказів.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.10.2024 відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників.

Аргументи учасників справи

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що він, ОСОБА_1 , з 31 травня 2024 року по теперішній час проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 . Наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №1984 від 17.09.2024 про накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани вважав незаконним з огляду на невідповідність висновків службового розслідування дійсним обставинам справи.

ОСОБА_1 перебуває в офіційному шлюбі із ОСОБА_2 (далі також ОСОБА_2 ), який зареєстровано 27.01.2024.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилась спільна донька - ОСОБА_3 .

04.08.2024 згідно з наказом №221 ОСОБА_1 надано відпустку за сімейними обставинами та з інших поважних причин відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" на 10 діб з 05 по 14 серпня 2024 року.

15.08.2024 згідно з наказом №232 ОСОБА_1 надано відпустку за сімейними обставинами та з інших поважних причин відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" на 10 діб з 15 по 24 серпня 2024 року.

У період з 13.08.2024 по 04.09.2024 ОСОБА_2 , дружина позивача, перебувала на стаціонарному лікуванні у Кіровоградській обласній лікарні Кіровоградської обласної ради (КН "КОД КОР") із діагнозом інтрамедулярне новоутворення (ліпома) на рівні L1 L2, стійким, вираженим больовим корінцевим синдромом правобіч, грубим м`язово-топічним синдромом, помірним парезом лівої ноги, порушенням функції тазових органів.

У період перебування на стаціонарному лікуванні 19.08.2024 ОСОБА_2 було проведено оперативне лікування - ламінектомія L1-L2, видалення новоутворення спинного мозку на рівні L1-L2, після якого дружина позивача ОСОБА_2 потребує стороннього догляду та не має можливості самостійно пересуватись.

Відповідно до висновку №552 від 06.09.2024 (форма 080-4/о) про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватись і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній або професійній основі, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , потребує стороннього догляду вдома на непрофесійній основі. Висновок дійсний до 06.09.2025.

Позивач стверджував, що 23.08.2024 він повідомив безпосереднє керівництво засобами телефонного зв`язку про неможливість прибуття з відпустки за сімейними обставинами у встановлений строк, у зв`язку з тим, що його дружина, ОСОБА_2 , перебуває на стаціонарному лікуванні, і необхідністю здійснення догляду за малолітньою донькою, ОСОБА_3 , оскільки інші особи, які можуть здійснювати догляд за малолітньою дитиною, відсутні. Також клопотав щодо надання йому відпустки за сімейними обставинами без збереження грошового забезпечення.

23.08.2024 ОСОБА_1 подано письмовий рапорт, в якому останній просив надати йому відпустку за сімейними обставинами без збереження грошового забезпечення, у зв`язку з госпіталізацією та хворобою дружини, та проведенням їй оперативного втручання, разом із підтверджуючими документами, який було прийнято та зареєстровано в ІНФОРМАЦІЯ_3 за №1739/11/18890 від 24.08.2024. Позивач стверджував, що вказаний рапорт станом до теперішнього часу розглянуто не було.

Натомість винесено оскаржувані накази .

На думку позивача, спірні накази підлягають скасуванню, з-поміж іншого, з огляду на недотримання посадовими особами ВЧ НОМЕР_1 процедури проведення службового розслідування та недотримання його прав як військовослужбовця, а саме права на належне ознайомлення з початком службового розслідування, права подавати документи та докази на підтвердження відсутності його вини, давати пояснення тощо.

Відповідач проти позову заперечував.

24.10.2024 до суду надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог /а.с. 32-35/.

Зазначав, що починаючи з 31.05.2024 ОСОБА_1 знаходився у відпустці загалом 42 (сорок дві) доби, без урахування днів на дорогу. Таким чином старшим солдатом ОСОБА_1 реалізовано право на відпустку в повному обсязі згідно зі статтею 10-1 законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

26.08.2024 від командира мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 до командування в/ч надійшла доповідь про те, що ОСОБА_1 26.08.2024 до місця розташування підрозділу з відпустки не повернувся.

На підставі вищевказаної доповіді (рапорту) за даним фактом призначено службове розслідування, одночасно наказом №243 від 26.08.2024 старшого солдата ОСОБА_1 , гранатометника 2 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону, знято з усіх видів забезпечення з 26 серпня 2024 року у зв`язку з самовільним залишенням військової частини (у вигляді неповернення з відпустки).

Наказом № 276 від 28.09.2024 командира військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_1 , гранатометника 2 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , відповідно до підпункту 14 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, увільнено від займаних посад та зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , як військовослужбовця, що відсутній понад десять діб - до повернення військовослужбовців у військову частину (у разі неприйняття іншого рішення про проходження ними військової служби) або до дня набрання чинності рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми чи оголошеними померлими або зниклими безвісті, або до дня набрання законної сили вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі.

При цьому, представник відповідача зазначив у відзиві, що у серпні - вересні 2024 року позивач та його дружина неодноразово звертались до військової частини НОМЕР_1 за допомогою звернення до ТЦК та СП, а також шляхом звернення на "гарячу лінію" Міністерства оборони України. На усі звернення військовою частиною НОМЕР_1 надано вмотивовані відповіді.

Військовою частиною НОМЕР_1 надано відповідь начальнику ІНФОРМАЦІЯ_4 на запит від 23 серпня 2024 року №11/18890 щодо надання відпустки за сімейними обставинами старшому солдату ОСОБА_1 .

25.09.2024 за вих.№907/Вих ЗВГ/7 військовою частиною НОМЕР_1 надано відповідь на звернення ОСОБА_2 на "гарячу лінію" Міністерства оборони України.

Представник відповідача у відзиві вказав, що військовій частині НОМЕР_1 відомо про усі обставини, за яких позивач не повернувся 26.08.2024 з відпустки.

Наголошував на тому, що позивачу достовірно було відомо про те, що військовою частиною НОМЕР_1 йому відпустку не продовжено. Отже, на виконання обов`язків військової служби, позивач був зобов`язаний прибути до місця несення військової служби. При цьому у позивача було достатньо часу для того, щоб вирішити питання догляду за хворою дружиною та дитиною. Однак позивач такою можливістю не скористався, до закінчення наданої відпустки вказане питання не вирішив, вочевидь розраховуючи на продовження відпустки. Таким чином, позивачу достовірно відомо, що він відсутній за місцем військової служби без належного на те дозволу військового командування.

Представник відповідача також пояснював, що про початок службового розслідування, його права та можливість надати пояснення, позивач не був повідомлений у зв`язку з відсутністю за місцем несення служби.

Відповідь на відзив та заперечення по справі сторонами не подані.

Справа розглянута судом у порядку спрощеного письмового провадження за правилами статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Обставини справи, встановлені судом

Відповідно до витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) №156 від 31.05.2024 старшого солдата ОСОБА_1 , призначеного наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 28 травня 2024 року №801-РС на посаду гранатометника 2 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону ВЧ НОМЕР_1 , ВОС - 103061А, який прибув з військової частини НОМЕР_2 з 31 травня 2024 року, зараховано до списків особового складу на всі види забезпечення, а на продовольче забезпечення з 01 червня 2024 року.

На підставі наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 04.08.2024 ОСОБА_1 надано відпустку за сімейними обставинами з інших поважних причин відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" на 10 діб з 05 по 14 серпня 2024 року /а.с. 16/.

15.08.2024 згідно з наказом №232 ОСОБА_1 надано відпустку за сімейними обставинами та з інших поважних причин відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" на 10 діб з 15 по 24 серпня 2024 року /а.с. 16, зворотній бік/.

У період перебування позивача у відпустці виникли тяжкі сімейні обставини, які унеможливили своєчасне прибуття ОСОБА_1 до розташування військової частини.

23.08.2024 ОСОБА_1 подано письмовий рапорт, в якому останній просив надати йому відпустку за сімейними обставинами без збереження грошового забезпечення, у зв`язку з госпіталізацією та хворобою дружини, й проведенням їй оперативного втручання, разом із підтверджувальними документами /а.с. 17/, який було прийнято та зареєстровано в ІНФОРМАЦІЯ_3 за №1739/11/18890 від 24.08.2024, що визнає у відзиві відповідач.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №243 від 26.08.2024 старшого солдата ОСОБА_1 гранатометника 2 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону, знято з усіх видів забезпечення з 26 серпня 2024 року у зв`язку з самовільним залишенням військової частини /а.с. 38, зворотній бік/.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №1984 від 17.09.2024 на гранатометника 2 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону старшого солдата ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани, утримано премію та додаткову грошову винагороду за серпень 2024 року в повному обсязі, як надмірно виплачену за нез`явлення на службу з відпустки, невихід на службу без поважних причин та самоусунення від виконання службових обов`язків, порушення вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України /а.с. 36-38/.

Крім того, пунктом 2 цього ж наказу начальнику групи психологічного супроводу та відновлення мотопіхотного батальйону ВЧ НОМЕР_1 капітану ОСОБА_4 наказано копії матеріалів службового розслідування направити до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську та Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону для прийняття правового та процесуального рішення, внесення інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Позивач не погодився цими наказами відповідача, у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав.

Норми права, що підлягають застосуванню

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України до справ, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів відносяться спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового розгляду.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснює Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі також Закон №2232-ХІІ).

Згідно з частиною другою статті 24 Закону №2232-ХІІ військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.

Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.(…)

Порядок призупинення та продовження військової служби визначається положеннями про проходження військової служби.

Відповідно до пункту 144-1 Положення № 1153/2008, для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Військова служба для такого військовослужбовця призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі Дисциплінарний статут).

Відповідно до статей 1-2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Згідно з частинами першою-третьою статті 5 Дисциплінарного статуту, за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів підтримувати на належному рівні військову дисципліну.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".

Командир, який не забезпечив додержання військової дисципліни та не вжив заходів для її відновлення, несе встановлену законом відповідальність.

Статтею 6 Дисциплінарного статуту установлено, що право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк. Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав.

У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.

Командир зобов`язаний вжити заходів щодо затримання підлеглого при вчиненні або здійсненні ним замаху на вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із непокорою, опором чи погрозою начальнику, застосуванням насильства, самовільним залишенням військової частини або місця служби, ухиленням від військової служби чи дезертирством, із негайним доставлянням затриманого до уповноваженої службової особи або вжити заходів щодо негайного повідомлення уповноваженої службової особи про затримання та місцезнаходження особи, яка підозрюється у вчиненні діяння з ознаками кримінального правопорушення.

Розділ ІІІ Дисциплінарного статуту визначає стягнення за порушення військової дисципліни.

Згідно з статтею 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Командири, які у разі виявлення ознак кримінального правопорушення не повідомили про це орган досудового розслідування, несуть відповідальність згідно із законом.

За приписами статті 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Порядок накладення дисциплінарних стягнень визначений статтями 83-95 Дисциплінарного статуту.

Так, згідно зі статтею 83 Дисциплінарного статуту, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Статтями 84, 85 цього ж Статуту установлено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Відповідно статті 86 Дисциплінарного статуту, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Статтею 87 цього ж Статуту визначено, що дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладено після шести місяців з дня виявлення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час проведення службового розслідування, перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, під вартою, а також час відсутності на службі без поважних причин.

Порядок виконання дисциплінарних стягнень установлений, зокрема, статтями 96-98 Дисциплінарного статуту, відповідно до яких дисциплінарне стягнення виконується, як правило, негайно, а у виняткових випадках - не пізніше ніж за три місяці від дня його накладення. Після закінчення зазначеного строку стягнення не виконується, а лише заноситься до службової картки військовослужбовця. До зазначеного строку не зараховується час перебування військовослужбовця на лікуванні та у відпустці.

Особи, з вини яких не було виконане стягнення, несуть дисциплінарну відповідальність. Про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення. Під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначає Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений Міністерством оборони України від 21.11.17 №608.

Пункт 2 Розділу ІІ Порядку від 21.11.17 № 608 визначає, службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Згідно із пунктом 3 розділу ІІ Порядку від 21.11.17 №608 службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Відповідно до пунктів 1, 3, 8, 9 Розділу ІІІ Порядку від 21.11.17 № 608 рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.

Особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування.

Посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.

Пунктом 1 Розділу ІV Порядку від 21.11.17 № 608 передбачено, що особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані:

дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення;

виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника;

розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.

Згідно із пунктом 2 Розділу ІV Порядку від 21.11.17 № 608 особи, які проводять службове розслідування, мають право, у тому числі:

запрошувати до місця проведення службового розслідування військовослужбовців, стосовно яких проводиться службове розслідування, інших військовослужбовців, цивільних осіб (за їх згодою), які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення (далі - учасники службового розслідування);

отримувати письмові пояснення (заповнені від руки або надруковані);

з дозволу командира (начальника) військовослужбовця, який скоїв правопорушення, отримувати необхідні документи, які стосуються службового розслідування;

отримувати інформацію, пов`язану із службовим розслідуванням, від юридичних і фізичних осіб з дотриманням вимог законодавства на підставі запиту посадової (службової) особи, яка призначила службове розслідування, чи інших уповноважених осіб відповідно до вимог законодавства України.

Згідно із пунктом 3 Розділу ІV Порядку від 21.11.17 № 608 військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:

знати підстави проведення службового розслідування;

бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування;

відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом;

давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення;

з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень;

порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації;

висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять;

ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником);

оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

Згідно із пунктами 1, 5, 6 Розділу V Порядку від 21.11.17 № 608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожна така особа має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3, 4, 5, 6 Розділу VІ Порядку від 21.11.17 № 608 за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. Доведення здійснює безпосередній командир (начальник) військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, або старший (за підпорядкуванням) командир (начальник).

У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.

Примірники акта службового розслідування надсилаються службовим особам, яких стосуються наведені у висновку пропозиції, та до відповідних структурних підрозділів органів військового управління.

За зверненням військовослужбовця, стосовно якого проводилось службове розслідування, йому надається завірена копія акта службового розслідування або витяг з акта, в частині, що його стосується, за умови, що вони не містять інформації з обмеженим доступом.

Якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк.

Акт службового розслідування разом з усіма матеріалами оформлюється окремою справою або долучається до документів відповідної номенклатурної справи.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини (начальник) письмово повідомляє про це орган досудового розслідування

Висновки щодо правозастосування

З аналізу наведених норм слідує, що підставою для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни. При цьому, з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та визначення ступеня вини, прийняттю рішення про накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення передує проведення службового розслідування.

Відповідачем не надано суду матеріалів службового розслідування.

Зі змісту наданого відповідачем витягу з наказу від 17.09.2024 №1984 "Про підсумки службового розслідування стосовно нез`явлення на службу з відпустки старшого солдата ОСОБА_1 " судом з`ясовано, що за наслідками проведення службового розслідування відповідач встановив таке: "... Згідно рапорту командира мотопіхотного батальйону підполковника ОСОБА_5 від 26.08.2024 №26065 стало відомо, що 15.08.2024 гранатометник 2 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону старший солдат ОСОБА_1 , убув у відпустку за сімейними обстав..

Станом на 26.08.2024 до розташування підрозділу не повернувся. На телефонні дзвінки не відповідає. Місцезнаходження старшого солдата ОСОБА_1 не відоме.

Під час проведеного службового розслідування було встановлено, що 15.08.2024 гранатометник 2 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону старший солдат ОСОБА_1 , убув у відпустку за сімейними обставинами у м.Полтава терміном на 10 діб з 15.08.2024 по 24.08.2024 згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 18.08.2024 № 232. 25.08.2024 старший солдат ОСОБА_1 зобов`язаний був прибути до місця служби у військову частину НОМЕР_1 .

Старший солдат ОСОБА_1 усвідомлюючи реальну можливість участі у веденні бойових дій, вирішив не виконувати свої обов`язки щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, з метою ухилитися від військової служби в умовах воєнного стану, до місця тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 - АДРЕСА_1 з відпустки не повернувся, підтверджуючих документів не надав. На телефонні дзвінки не відповідає. Місцезнаходження старшого солдата ОСОБА_1 не відоме.

Зброя, боєприпаси та засоби індивідуального захисту (бронежилет та шолом кевларовий) старшого солдата ОСОБА_1 знаходяться в підрозділі.

Гранатометник 2 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону старший солдат ОСОБА_1 не з`явився на службу з відпустки та перебуває за межами військової частини без законних на те підстав чим ухиляється від виконання обов`язків військової служби в умовах воєнного стану.

Так, службовим розслідуванням встановлено, що старший солдат ОСОБА_1 з 26.08.2024 по час закінчення службового розслідування перебуває за межами військової частини НОМЕР_1 без законних на те підстав та проводить час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби.

На порушення вимог статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України у відповідності до якої кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, старший солдат ОСОБА_1 самоусунувся від виконання службових обов`язків визначених статтями 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Старший солдат ОСОБА_1 допустив порушення військової дисципліни, яке враховується для оцінки стану військової дисципліни.

В діях старшого солдата ОСОБА_1 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого статтею 407,408 Кримінального кодексу України.

Такі дії старшого солдата ОСОБА_1 стались через його особисту недисциплінованість і йдуть всупереч вимог статей 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.".

Викладені висновки стали підставою для накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення суворої догани, утримання премії та додаткової грошової винагороди за серпень 2024 року як надмірно виплаченої, про що вказано у пункті 1 спірного наказу від 17.09.2024 №1984 "Про підсумки службового розслідування стосовно нез`явлення на службу з відпустки старшого солдата ОСОБА_1 " /а.с. 38/.

Крім того, пунктом 2 цього ж наказу начальнику групи психологічного супроводу та відновлення мотопіхотного батальйону ВЧ НОМЕР_1 капітану ОСОБА_4 наказано копії матеріалів службового розслідування направити до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську та Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону для прийняття правового та процесуального рішення, внесення інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Поряд з цим, у ході розгляду справи судом встановлено таке.

ОСОБА_1 перебуває в офіційному шлюбі із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстровано 27.01.2024, про що складено відповідний актовий запис №22 від 27.01.2024, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 /а.с. 17а, зворотній бік/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилась спільна донька - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 /а.с. 15/.

04.08.2024 згідно з наказом №221 ОСОБА_1 надано відпустку за сімейними обставинами та з інших поважних причин відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" на 10 діб з 05 по 14 серпня 2024 року.

15.08.2024 згідно з наказом №232 ОСОБА_1 надано відпустку за сімейними обставинами та з інших поважних причин відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" на 10 діб з 15 по 24 серпня 2024 року.

У період з 13.08.2024 по 04.09.2024 ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні у Кіровоградській обласній лікарні Кіровоградської обласної ради (КН "КОД КОР") із діагнозом інтрамедулярне новоутворення (ліпома) на рівні L1 - L2, стійким, вираженим больовим корінцевим синдромом правобіч, грубим м`язово-топічним синдромом, помірним парезом лівої ноги, порушенням функції тазових органів /а.с. 18/. У період перебування на стаціонарному лікуванні, 19.08.2024, ОСОБА_2 було проведено оперативне лікування - ламінектомія L1-L2, видалення новоутворення спинного мозку на рівні L1-L2. Наведена обставина підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого №11995, згідно якої ОСОБА_2 потребує стороннього догляду та не має можливості самостійно пересуватись /а.с. 18/.

Відповідно до висновку №552 від 06.09.2024 (форма 080-4/о) про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватись і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній або професійній основі, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , потребує стороннього догляду вдома на непрофесійній основі. Висновок дійсний до 06.09.2025 /а.с. 21/.

Позивач у позові стверджує, що 23.08.2024 ним повідомлено безпосереднє керівництво засобами телефонного зв`язку про неможливість прибуття з відпустки за сімейними обставинами у встановлений строк, у зв`язку з тим, що дружина, ОСОБА_2 , перебуває на стаціонарному лікуванні, і необхідністю здійснення догляду за малолітньою донькою, ОСОБА_3 , оскільки інші особи, які можуть здійснювати догляд за малолітньою дитиною відсутні, а також було порушено питання щодо надання йому відпустки за сімейними обставинами без збереження грошового забезпечення.

23.08.2024 ОСОБА_1 подано письмовий рапорт, в якому останній просив надати йому відпустку за сімейними обставинами без збереження грошового забезпечення, у зв`язку з госпіталізацією та хворобою дружини, та проведенням їй оперативного втручання, разом із підтверджуючими документами, який було прийнято та зареєстровано в ІНФОРМАЦІЯ_3 за №1739/11/18890 від 24.08.2024 /а.с. 17/.

Відомості про розгляд та прийняття рішення про задоволення/відмову в задоволенні вказаного рапорту станом на дату розгляду справи відсутні.

У відзиві на позов представник відповідача повідомив суд, що військовою частиною НОМЕР_1 надано відповідь начальнику ІНФОРМАЦІЯ_4 на запит від 23 серпня 2024 року № 11/18890 щодо надання відпустки за сімейними обставинами старшому солдату ОСОБА_1 .

Однак, яку саме відповідь надано, зміст відповіді - відповідач суду не повідомив, копії відповіді до відзиву не залучив.

Відтак, суд робить висновок про те, що вказаний рапорт відповідачем належно не розглянуто, оскільки доказів зворотного відповідач не надав.

25.08.2024 о 16 год. 33 хв. ОСОБА_1 було здійснено виклик на лінію "102" з метою інформування щодо необхідності здійснення догляду за новонародженою донькою та неможливості її залишення, через те, що дружина, ОСОБА_2 , мати новонародженої дитини, ОСОБА_3 , була госпіталізована та перебуває на стаціонарному лікуванні, що підтверджується талоном-повідомленням єдиного обліку №13825 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію /а.с. 19, зворотній бік/, а також листом начальника ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області вих.№15152/115/104/01/12-2023 від 29.08.2024 /а.с. 20/.

Отже, тяжкі сімейні обставини - тяжкохвора дружина, яка за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду та новонароджена дитина, яка також потребує постійного стороннього догляду в силу свого віку та неможливості матері дитини піклуватися про неї, суд визнає доведеними.

Ці обставини об`єктивно зумовили неприбуття ОСОБА_1 до військової частини після відпустки.

Цих обставин відповідач не заперечує.

Ці обставини суд вважає доведеними, з огляду на наявність достатніх доказів у справі; та вважає доведеним факт обізнаності відповідача про існування цих обставин - з огляду на зміст відзиву, а також з огляду на подачу відповідного рапорту з підтверджуючими документами через ІНФОРМАЦІЯ_5 24.08.2024 року.

У відзиві на позов представник відповідача повідомив:

1) військовій частині НОМЕР_1 відомо про усі обставини, за яких позивач не повернувся 26.08.2024 з відпустки.

2) ОСОБА_1 достовірно було відомо про те, що військовою частиною НОМЕР_1 йому відпустку не продовжено. Отже, на виконання обов`язків військової служби, позивач був зобов`язаний прибути до місця несення військової служби. При цьому у позивача було достатньо часу для того, щоб вирішити питання догляду за хворою дружиною та дитиною. Однак позивач такою можливістю не скористався, до закінчення наданої відпустки вказане питання не вирішив, вочевидь розраховуючи на продовження відпустки. Таким чином, позивачу достовірно відомо, що він відсутній за місцем військової служби без належного на те дозволу військового командування.

Надаючи оцінку цим двом твердженням представника відповідача, суд зазначає таке.

Визнаючи у відзиві, що військовій частині НОМЕР_1 відомо про усі обставини, за яких позивач не повернувся 26.08.2024 з відпустки, відповідач жодним чином не зазначив про ці, відомі йому, обставини у спірному наказі від 17.09.2024 №1984, не надав їм жодної оцінки.

Навпаки, у спірному наказі зазначено, що ,," ОСОБА_1 на дзвінки не відповідає, місцезнаходження ОСОБА_1 невідоме. Усвідомлюючи реальну можливість участі у веденні бойових дій ОСОБА_1 вирішив не виконувати свої обов`язки....".

Тобто, представник відповідача одночасно стверджує про те, що обставини неприбуття ОСОБА_1 були відомі відповідачу, і в той же час стверджує про те, що позивач не відповідає на дзвінки і місцезнаходження його невідоме.

Такі твердження є взаємовиключними.

Аналогічно, стверджуючи про нез`явлення позивача на службу після відпустки, представник відповідача вказав: "...у позивача було достатньо часу для того, щоб вирішити питання догляду за хворою дружиною та дитиною. Однак позивач такою можливістю не скористався, до закінчення наданої відпустки вказане питання не вирішив, вочевидь розраховуючи на продовження відпустки.".

З викладеного слідує, що відповідач прийняв оскаржувані рішення очевидно необґрунтовано, не врахувавши всіх об`єктивно існуючих обставин справи.

Суд повторно наголошує на тому, що тяжкі сімейні обставини - тяжкохвора дружина, яка за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду та одномісячна дитина, яка також потребує постійного стороннього догляду в силу свого віку та неможливості матері дитини піклуватися про неї, суд визнав доведеними. Ці обставини були відомі відповідачу та об`єктивно зумовили неприбуття ОСОБА_1 до військової частини після відпустки.

Суд позитивно оцінює поведінку військовослужбовця ОСОБА_1 у обставинах, що склалися.

23.08.2024 ОСОБА_1 подано письмовий рапорт, в якому останній просив надати йому відпустку за сімейними обставинами без збереження грошового забезпечення, у зв`язку з госпіталізацією та хворобою дружини, та проведенням їй оперативного втручання, разом із підтверджувальними документами /а.с. 17/, який було прийнято та зареєстровано в ІНФОРМАЦІЯ_3 за №1739/11/18890 від 24.08.2024, що визнає у відзиві відповідач.

ОСОБА_1 вживав інших заходів для повідомлення відповідача про неможливість прибуття до військової частини, телефонувавши на лінію "102", на гарячу лінію Міноборони.

Відповідач, зазначаючи в спірному наказі від 17.09.2024 про неприбуття позивача з відпустки без поважних причин, неможливості встановлення його місцезнаходження, факту порушення службової дисципліни тощо, фактично вводить суд в оману, оскільки позивачем було вжито всіх залежних від нього заходів для попередження безпосереднього керівника ВЧ НОМЕР_1 про тяжкі сімейні обставини, що унеможливили його своєчасне прибуття до місця несення служби.

Без будь-якого врахування достовірно відомих командуванню підрозділу та підтверджених матеріалами справи особистих обставин позивача посадовими особами ВЧ НОМЕР_1 умисно проігноровано вищенаведені факти та прийнято оскаржувані накази.

Внаслідок викладеного, суд констатує, що службовим розслідуванням (в разі якщо воно проводилося, матеріали суду не надані) не було з`ясовано, чи вчиняв позивач порушення військової дисципліни, а також не досліджено належним чином відомі відповідачу обставини інкримінованого порушення, його наслідки, ступень вини військовослужбовця, відомі відповідачу причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення.

Як наслідок, наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 17.09.2024 №1984 є винесеним необґрунтовано, без з`ясування/врахування всіх обставин вчинення порушення.

Тому суд визнає його протиправним і таким, що підлягає скасуванню.

Винесенню наказу № 1984 від 17.09.2024 року передувало винесення наказу № 243 від 26.08.2024 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №243 від 26.08.2024 старшого солдата ОСОБА_1 гранатометника 2 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону, знято з усіх видів забезпечення з 26 серпня 2024 року у зв`язку з самовільним залишенням військової частини /а.с. 38, зворотній бік/.

Цей наказ суд визнає протиправним з тих же міркувань - факту самовільного залишення військової частини ОСОБА_1 не було.; зі встановлених обставин справи слідує, що ОСОБА_1 залишив військову частину, відбуваючи у відпустку за наявності законних підстав, а неповернення його з відпустки мало об`єктивні підстави непереборного характеру, які не були жодним чином оцінені та враховані відповідачем.

Додатково суд вказує, що наказ № 243 від 26.08.2024 року був винесений з грубим порушенням процедури і передчасно.

Відповідно до пунктів 2, 9, 12 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260, грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія. До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги. Грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні). Військовослужбовцям, які тимчасово вибувають з військової частини зі збереженням грошового забезпечення за місцем служби, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які мають постійний характер, виплачуються за весь період такого вибуття.

Згідно частини другої статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством. Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Підставою для призупинення військової служби є отримання військовою частиною письмового повідомлення правоохоронного органу про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення (витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань). Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби.

Згідно пунктів 144-1, 144-2 Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах, України, затверджений Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008, для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Військова служба для такого військовослужбовця призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються. Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Листом Територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Краматорську від 23.10.2024 №13-07-28958-кр підтверджено, що станом на 23.10.2024 в провадженні слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, відсутні кримінальні провадження відносно військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_1 /а.с. 31/.

Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Лише з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань даних про досудове розслідування, відбувається призупинення військової служби. Нарахування і виплата основного грошового забезпечення та премії, здійснення речового забезпечення припиняється з призупиненням військової служби.

Отже, зняття ОСОБА_1 з усіх видів забезпечення з 26.08.2024 було передчасним, вчиненим не на підставі закону - враховуючи відсутність реєстрації кримінального провадження станом на дату винесення наказу.

З огляду на непідтвердження у судовому порядку факту самовільного залишення військової частини (про що також було достеменно відомо відповідачу), спірний наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №243 від 26.08.2024, яким старшого солдата ОСОБА_1 , гранатометника 2 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону, знято з усіх видів забезпечення з 26 серпня 2024 року у зв`язку з самовільним залишенням військової частини підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Суд зазначає, що у випадку своєчасного розгляду відповідачем з урахуванням усіх обставин рапорту позивача від 23.08.2024 про надання відпустки за сімейними обставинами без збереження грошового забезпечення, у зв`язку з госпіталізацією та хворобою дружини, та проведенням їй оперативного втручання, та догляду за новонародженою донькою, а також у випадку належного врахування своєчасно наданої військовослужбовцем інформації про причини неприбуття ОСОБА_1 до військової частини, позивач би не поніс негативних наслідків у вигляду наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №243 від 26.08.2024, яким ОСОБА_1 знято з усіх видів забезпечення з 26 серпня 2024 року у зв`язку з самовільним залишенням військової частини.

Твердження відповідача про те, що з моменту початку служби ОСОБА_1 знаходився у відпустці загалом 42 (сорок дві) доби, без урахування днів на дорогу - не є підставою для відмови у наданні ОСОБА_1 відпустки за сімейними обставинами без збереження грошового забезпечення.

Частиною першою статті 26 Закону України "Про відпустки" передбачено, що за сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 30 календарних днів на рік.

Указом Президента України від 10.12.2008 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, пунктом 191 якого передбачено, що відпустку може бути продовжено в разі затримки на шляху до місця проведення відпустки або неможливості виїзду з місця проведення відпустки внаслідок непередбачених перешкод у сполученні або через хворобу військовослужбовця, який прямує у відпустку або повертається з неї, на підставі документів, засвідчених посадовими особами, зазначеними в абзаці другому пункту 147 цього Положення, - на фактичний строк затримки, що підтверджується відповідними документами.

Отже, суд констатує, що у розпорядженні відповідача були наявні інформація та підтверджуючі документи об`єктивної неможливості своєчасного прибуття ОСОБА_1 до військової частини з відпустки, та були наявні підстави для задоволення рапорту позивача про надання (продовження) відпустки.

Однак, відповідач ухилився від вчинення цих дій, а тому його бездіяльність щодо своєчасного нерозгляду рапорту про надання відпустки є протиправною та недобросовісною.

Частиною другою статті 9 КАС України передбачено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на викладене, суд вважає задля належного захисту прав позивача визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду рапорту ОСОБА_1 від 23.08.2024 про надання відпустки.

При цьому, з урахуванням недобросовісної поведінки та свідомого умисного ігнорування військової частиною НОМЕР_1 тяжких сімейних обставин ОСОБА_1 , суд вважає за можливе зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення за рапортом ОСОБА_1 про надання йому відпустки за сімейними обставинами без збереження грошового забезпечення на фактичний строк затримки, що підтверджується відповідними документами.

При цьому, суд роз`яснює, що під поняттям "відповідними документами" розуміється свідоцтво про народження доньки позивача ОСОБА_3 та медичні документи про потребу у сторонньому догляді за дружиною позивача ОСОБА_2 . Ці документи, на думку суду, є достатніми для підтвердження обставин поважності неможливості виїзду з місця проведення відпустки.

Щодо аргументів позивача про порушення процедури проведення службового розслідування, суд зазначає таке.

Відповідачем порушено всі права позивача, як військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування, передбачені пунктом 3 Розділу ІV Порядку від 21.11.17 № 608, а саме: право знати підстави проведення службового розслідування. Оскільки позивачу взагалі не було відомо про проведення відносно нього службового розслідування, ОСОБА_1 не зміг реалізувати й інші свої права:

бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування;

відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом;

давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення;

з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень;

порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації;

висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять;

ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником).

При цьому, ненадання відповідачем акта службового розслідування не впливає на обсяг та зміст встановлених фактів у ході розгляду справи.

Ці аргументи суд додатково враховує на користь своїх висновків про протиправність оскаржуваних наказів.

Отже, підсумовуючи, на підставі викладених вище аргументів, суд:

визнає протиправним та скасовує наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №243 від 26.08.2024, яким старшого солдата ОСОБА_1 гранатометника 2 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону, знято з усіх видів забезпечення з 26 серпня 2024 року у зв`язку з самовільним залишенням військової частини;

визнає протиправним та скасовує наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №1984 від 17.09.2024, яким на гранатометника 2 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону старшого солдата ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани, утримано премію та додаткову грошову винагороду за серпень 2024 року в повному обсязі, як надмірно виплачену за нез`явлення на службу з відпустки, невихід на службу без поважних причин та самоусунення від виконання службових обов`язків, порушення вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

З виходом за межі позовних вимог суд визнає протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду рапорту ОСОБА_1 від 23.08.2024 про надання відпустки; зобов`язує військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення за рапортом ОСОБА_1 про надання йому відпустки за сімейними обставинами без збереження грошового забезпечення на фактичний строк затримки, що підтверджується відповідними документами.

Порушені права військовослужбовця ОСОБА_1 на отримання грошового забезпечення за відповідні періоди будуть поновлені внаслідок скасування вищезгаданих наказів, з чим відпаде правова підстава для невиплати відповідних коштів; їх нарахування й виплата має відбутися у звичайній процедурі для діючого військовослужбовця.

Частиною першою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів суду правомірності своїх дій та рішень.

Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з виходом за межі позовних вимог.

Розподіл судових витрат

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968,96 грн.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_5 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №243 від 26.08.2024.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №1984 від 17.09.2024.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду рапорта ОСОБА_1 від 23.08.2024 про надання відпустки.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення за рапортом ОСОБА_1 про надання йому відпустки за сімейними обставинами без збереження грошового забезпечення на фактичний строк затримки, що підтверджується відповідними документами.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.С. Шевяков