Справа № 320/10155/24
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2024-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2024 року № 320/10155/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Кочанова П.В., розглянувши матеріали адміністративного позову Малого приватного підприємства «МЕТА» до Баришівської селищної ради Броварського району Київської області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Мале приватне підприємство «МЕТА» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Баришівської селищної ради Броварського району Київської області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Баришівської селищної ради Броварського району Київської області № 2252-47-08 від 24.11.2023 про відмову в передачі МПП «МЕТА» земельної ділянки, площею 0,33 га, яка розташована за адресою: смт. Баришівка, вул. Соборна, 1-е та зобов`язати передати у власність МПП «МЕТА» земельну ділянку, площею 0,33 га, яка розташована за адресою: смт. Баришівка, вул. Соборна, 1-е, на підставі п. «б» ч.1 ст. 82 Земельного кодексу України.

В обґрунтування позовних вимог зазначив про те, що Позивачем в 1992 році було засновано мале підприємство «Мета», та у 1993 році Баришівською селищною радою МП «Мета» для розміщення виробничої бази по вулиці Червоноармійській в смт Баришівка було виділено в користування земельну ділянку площею 0,11 га та видано Державний акт на право користування землею серії Б№ 026624.

В січні-лютому 1998 року для розміщення виробничої бази МПП «Мета» комісією, до складу якої входили посадові особи відповідних органів і служб на той час до Баришівського району Київської області, а також голова органу місцевого самоврядування, обрано земельні ділянки (поряд з вищезазначеною) площею 0,18 га та 0,03 га по вулиці Червоноармійській в смт Баришівка, про що складено відповідні акти.

Відповідно до оновленого Статуту МПП «Мета» вказана земельна ділянка внесена до Статутного капіталу підприємства.

При цьому, Позивач вказує, що він, як фізична особа, є стовідсотковим власником МПП «Мета», та на підставі статей 119-120 ЗК України має право набувати у власність земельні ділянки за набувальною давністю.

А тому, в жовтні 2023 року, Позивач, як Директор МПП «Мета» звернувся до Баришівської селищної ради з заявою про передачу земельної ділянки площею 0,33 га, яка розташована за адресою смт Баришівка, вулиця Соборна, 1-е у власність МПП «Мета» на підставі п. б ч. 1 ст. 82 Земельного кодексу України.

Разом з цим, згідно рішення Баришівської селищної ради від 24.11.2023 №2252-47-08 МПП «Мета» відмовлено в передачі у приватну власність земельної ділянки за давністю користування в смт Баришівка по вулиці Соборна 1-е у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, чим порушено права МПП «Мета», надані п. б ч. 1 ст. 82 ЗК України.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14 березня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Відповідачем до суду надано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимоги з огляду на те, що на підставі п. б ч. 5 ст. 128 Земельного кодексу України підставою для відмови в продажу земельної ділянки є виявлення недостовірних відомостей у поданих документах. При цьому, відповідач зазначає, про те, що як зазначив позивач в позовній заяві МПП «Мета» внесено земельну ділянку в статутний капітал підприємства, проте рішення про передачу земельної ділянки в статутний капітал МПП «Мета» Баришівською селищною радою не приймалось.

Зазначає, що у позивача відсутнє майно на земельній ділянці, яке перебуває у власності, а тому земельна ділянка підлягає продажу на конкурентних засадах, а саме на аукціоні.

Також відмічає, про те, що законодавством не передбачено передача земельної ділянки за набувальною давністю юридичним особам.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.11.2024 року від Баришівської сільської ради витребувано додаткові докази у справі.

На виконання ухвали суду відповідачем 03.12.2024 року надано до суду заяву з відповідними доказами для долучення до матеріалів справи.

Суд, перевіривши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, встановив такі обставини.

02 листопада 2023 року Позивач, директор МПП «Смета» Слєпкань В., звернувся з клопотанням до Баришівської селищної ради Броварського району Київської області, в якому зазначив про те, що відповідно до відмови № 1452-31-08 від 27.12.2022 року про передачу у власність МПП «Мета» земельної ділянки для розміщення виробничої бази по вул. Соборна, 1-е відповідно надано правовстановлюючі документи. Також, у вказаному клопотанні зазначено про те, що МПП «Мета» користується ділянкою з моменту створення - реєстрації, а саме з 16.03.1992 року, а отже більше 15 років і давності часу. Тому згідно ст. 119 Земельного кодексу України має право на власність земельної ділянки.

Згідно Витягу з протоколу № 18 засідання постійної комісії з питань регулювання земельних ресурсів та відносин, містобудування та архітектури, охорони довкілля та благоустрою населених пунктів від 09.11.2023 року зазначено, зокрема: «п. 36 Про розгляд клопотання директора МПП «Мета» В. Слєпканя». Так, згідно з витягу з вказаного протоколу слідує, що як зазначив особисто ОСОБА_1 , МПП «Мета» користується земельною ділянкою в смт Баришівка по вул. Соборна, 1-е з моменту створення - реєстрації підприємства з 16.03.1992 року, а отже більше 15 років і по давності часу згідно ст. 119 Земельного кодексу України має право на власність земельної ділянки.

16 листопада 2023 року Позивач звернувся до Баришівської селищної ради з листом, в якому зазначив про те, що згідно ч. п. б ст. 82 МПП «Мета» відповідно до Земельного кодексу України має право власності земельної ділянки як юридична особа. Загальна площа 0,33 га внесена до Статуту МПП «Мета» ст. 3 п. 3.4 як Статутний капітал, зареєстрована Держреєстратором 26.01.2023 року та Державним нотаріусом за № 1-246 від 07.02.2023 року.

При цьому, Позивач вказує, що МПП «Мета» не може зареєструвати прийняті Держкомісією збудовані склади, гараж, майстерню, побутові приміщення, цех ізолювання згідно акту № 69 від 05.04.2012 року. Вказані документи передані комісії.

Рішенням Баришівської селищної ради Броварського району Київської області VIII скликання від 24.11.2023 № 2251-47-05 «Про відмову в передачі у приватну власність земельної ділянки за давністю користування МПП «Мета» на підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 12, 40, 81, 116, 121, 123, 134, п. 2 Земельного кодексу України, розглянувши клопотання директора МПП «Мета» ОСОБА_1 , про передачу у приватну власність земельної ділянки за давністю користування в смт Баришівка по вул. Соборна, 1-е, враховуючи пропозиції постійної комісії з питань регулювання земельних ресурсів та відноси, містобудування та архітектури, охорони довкілля та благоустрою населених пунктів, відмовлено МПП «Мета» в передачі в приватну власність земельної ділянки за давністю користування в смт Баришівка по вул. Соборна 1е, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно та невідповідністю вимог чинного законодавства.

Позивач вважає таке рішення протиправним, у зв`язку з чим звернувся за захистом свого порушеного права до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч. 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Зазначені норми означають, що з метою гарантування правового порядку в Україні кожен суб`єкт приватного права зобов`язаний добросовісно виконувати свої обов`язки, передбачені законодавством, а у випадку невиконання відповідних приписів - зазнавати встановлених законодавством негативних наслідків.

Водночас суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною першою статті 13 Конституції України встановлено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Статтею 14 Конституції України гарантовано право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За змістом статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною другою статті 4 Земельного кодексу України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Відповідно до п. б ч. 1 ст. 82 Земельного кодексу України юридичні особи (засновані громадянами України або юридичними особами України) можуть набувати у власність земельні ділянки для здійснення діяльності у разі, зокрема, внесення земельних ділянок її засновниками до статутного капіталу.

Згідно з частинами 1-2 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч. 5 ст. 116 ЗК України передбачено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Статтею 119 ЗК України визначено, що громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно протягом п`ятнадцяти років користуються земельною ділянкою, але не мають документів, що засвідчують наявність у них прав на зазначену земельну ділянку, можуть звернутися до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування з заявою про передачу такої земельної ділянки у їхню власність.

Набуття громадянами права власності на земельну ділянку за давністю користування здійснюється в порядку безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами згідно із статтею 118 цього Кодексу в межах норм, визначених статтею 121 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 122 Земельного кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» № 280/97-ВР визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до частин 1, 5 статті 46 Закону № 280/97-ВР сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради. Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Повноваження сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин визначені статтею 12 Земельного кодексу України, відповідно до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить: а) розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок комунальної власності із постійного користування відповідно до цього Кодексу; та ін.

Відповідно до частини 2 статті 12 Земельного кодексу України до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить: а) надання відомостей з Державного земельного кадастру відповідно до закону; б) здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у межах та порядку, встановлених законом; в) здійснення інших повноважень у галузі земельних відносин відповідно до закону.

У відповідності до частини 1 статті 26 Закону № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Згідно з частинами 1, 2 статті 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

З огляду на вищезазначені норми, питання передачі земельної ділянки у власність юридичній особі є виключною компетенцією органу місцевого самоврядування, яким в даному випадку є Баришівської селищної ради Броварського району Київської області. При цьому, за наслідком розгляду на пленарних засіданнях органу місцевого самоврядування питань щодо земельних відносин, приймається відповідне рішення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 02.11.2023 року директором МПП «Мета» В. Слєпань було подано до Баришівської селищної ради Броварського району Київської області клопотання, в якому просив відповідно до ст. 119 Земельного кодексу України надати земельну ділянку у власність.

Разом з цим, як вбачається з вказаного клопотання про надання земельної ділянки у власність МПП «Мета», останнє підписано та подано саме директором цього підприємства Слєпкань В., а отже саме юридичною особою подано відповідне клопотання про надання земельної ділянки у власність.

При цьому, згідно витягу з Протоколу № 18 засідання постійної комісії з питань регулювання земельних ресурсів та відносин, містобудування та архітектури, охорони довкілля та благоустрою населених пунктів. Висновки та рекомендації від 09.11.2023 року Відповідно до наданих пояснень, наданих директором МПП «Мета» Слєпкань В.Г. під час засідання комісії, зазначено про те, що МПП «Мета» користується земельною ділянкою в смт Баришівка по вул. Соборна 1-е з моменту створення-реєстрації підприємства з 16.03.1992 року, а тому зважаючи, що це більше15 років по давності часу згідно ст. 119 Земельного кодексу має право на власність земельної ділянки.

Під час засідання комісія вирішила рекомендувати депутатам на черговому пленарному засіданні ради відмовити МПП «Мета» в передачі у приватну власність земельної ділянки за давністю користування в смт Баришівка по вул. Соборна 1-е у зв`язку з правовстановлюючих документів на нерухоме майно та невідповідністю вимог чинного законодавства.

Між цим, листом від 16.11.2023 року Позивач звернувся до Баришівської сільської ради Броварського району Київської області, в якому зазначив про те, що МПП «Мета» користується виробничою базою по вул. Соборна1-е на земельній ділянці площею 0,33 га. Згідно ст. 82.1.б МПП «Мета» за Земельним кодексом України має право власності земельної ділянки як юридична особа. Загальна площа 0,33 га внесена до Статуту МПП «Мета» ст. 3 п. 3.4 як Статутний капітал, та зареєстрована Держреєстратором 26.01.2023 року та Державним нотаріусом за №1-246 від 97.02.2023 року.

При цьому вказує, що замкомісією протиправно відмовлено МПП «Мета» у передачі у власність або постійне користування зазначені земельні ділянки, у зв`язку з чим МПП «Мета» не може зареєструвати прийняті Держкомісією збудовані склади, гараж, майстерню, побутові приміщення, цех ізолювання згідно акту № 69 від 05.04.2012 року.

Рішенням Баришівської селищної ради Броварського району Київської області VІІІ скликання від 24.11.2023 № 2252-47-08 відмовлено МПП «Мета» в передачу у приватну власність земельної ділянки за давністю користування в смт Баришівка по вул. Соборна 1-е, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно та невідповідністю вимог чинного законодавства.

Водночас суд враховує, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 року, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Воєнний стан неодноразово продовжувався.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» №389-VIII від 12.05.2015 воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Таким чином, як на дату прийняття спірного рішення відповідача так і на час розгляду цієї справи у суді в Україні діє воєнний стан, правовий режим якого визначається Законом №389-VIII.

В свою чергу Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» №2145-IX від 24.03.2022 року внесено зміни, серед іншого, до Земельного кодексу України.

Розділ X «Перехідні положення» ЗК України доповнено пунктами 27 і 28. У підпункті 5 пункту 27 Розділу X «Перехідних положень» ЗК України зазначено, що безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

Вказані приписи пп. 5 п. 27 Розділу X Перехідні положення Земельного кодексу України набрали чинності з 07.04.2022 року.

З огляду на зміни, які внесені до ЗК України Законом № 2145-IX, із 07.04.2022 до припинення (скасування) воєнного стану в Україні органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації.

При цьому суд зазначає, що відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Водночас суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 03.08.2023 року у справі №300/3771/22.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Відповідно до ст.139 КАС України судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-262, 293-295 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Малого приватного підприємства «МЕТА» до Баришівської селищної ради Броварського району Київської області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 18 грудня 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кочанова П.В.