Справа № 240/4242/24
Суддя: Чернова Ганна Валеріївна
Дата ухвалення: 2024-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року м. Житомир справа № 240/4242/24

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Чернової Г.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі відповідач, Управління) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, в якому просить:

1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні:

- до страхового стажу періоду з 19.06.1995 по 15.08.1997 та у пільговому обчисленні і зарахуванні до спеціального стажу періодів з 11.01.1986 по 26.08.1987, з 05.05.1988 по 01.06.1988, з 29.09.1988 по 22.12.1988, з 26.01.1989 по 03.02.1989, з 20.09.1989 по 31.12.1991;

- до спеціального стажу періоду навчання у Житомирському державному педагогічному інституті з 01.09.1980 по 30.06.1984 для нарахування та виплати грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій станом на дату її призначення, яка не підлягає оподаткуванню.

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 :

- до страхового стажу період з 19.06.1995 по 15.08.1997 та у пільговому обчисленні і зарахуванні до спеціального стажу періодів з 11.01.1986 по 26.08.1987, з 05.05.1988 по 01.06.1988, з 29.09.1988 по 22.12.1988, з 26.01.1989 по 03.02.1989, з 20.09.1989 по 31.12.1991;

- до спеціального стажу період навчання у Житомирському державному педагогічному інституті з 01.09.1980 по 30.06.1984 для нарахування та виплати грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій станом на дату її призначення, яка не підлягає оподаткуванню.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 2023 року перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач 27.11.2023 звернулася до відповідача із заявою про допризначення пенсії, у якій просила зарахувати вказані вище спірні періоди до її страхового та спеціального стажу, в тому числі і період її роботи в середній школі №5 п.Сафоново - І Мурманської області в полуторному розмірі, а також зарахувати до стажу період навчання у Житомирському державному педагогічному інституті для нарахування і виплату грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій станом на дату її призначення. За наслідками розгляду заяви позивач отримала повідомлення про відмову в перерахунку пенсії, в якому зазначено, що з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992, при цьому, до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території російської федерації до 31.12.1991, тому відсутні підстави для зарахування до пільгового стажу її 11.01.1986 по 26.08.1987, з 05.05.1988 по 01.06.1988, з 29.09.1988 по 22.12.1988, з 26.01.1989 по 03.02.1989, з 20.09.1989 по 31.12.1991 в районах Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі. Щодо нарахування одноразової грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій, то позивачу листом від 14.09.2023 відмовлено у її нарахуванні та виплаті у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу 30 років на посаді. Позивач зазначає, що її загальний спеціальний стаж становить 33 роки 10 місяців 17 днів, але відповідач обраховує його 26 років 10 місяців 17 днів. Вважаючи дії пенсійного органу протиправними, звернулася до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 06.03.2024 вказану позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 11.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у судове засідання (у письмовому провадженні).

До суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області 27.03.2024 надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що позивач з 06.05.2023 перебуває на обліку в Управлінні та з 07.05.2023 отримує пенсію за віком. 29.08.2023 позивач звернулася до відповідача із заявою щодо допризначення їй грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій за віком станом на дату її призначення. Управлінням рішенням від 14.09.2023 № 0600-0213-8/96573 відмовлено позивачу у перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю підтвердженого стажу на посаді в закладах освіти, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

29.11.2023 до Управління через електронну пошту надійшов лист від 27.11.2023 зі зверненням позивача з питання зарахування періодів роботи до страхового стажу та виплати 10 місячних пенсій за віком. Листом від 26.12.2023 позивачу надано роз`яснення розрахунку пенсії. Зокрема роз`яснено, що стаж роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі, зараховується в півторакратному розмірі до загального стажу роботи тільки за умови наявності трудових договорів. Особам, що досягли пенсійного віку з 01.01.1992 при наявності стажу роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі, стаж обчислюється в ординарному розмірі, тобто з 01.01.1992 не застосовується пільгове обчислення стажу роботи. Також зазначено про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу періодів роботи з 19.05.1995 по 15.08.1997, оскільки це суперечить нормам чинного законодавства. Відповідач також наголошує, що заява про перерахунок пенсії та зарахування стажу визначеного зразка, з усіма долученими документами, не надавалася, офіційної відмови позивач від Управління не отримувала, а отримала роз`яснення, тому просив відмовити в задоволенні позову за безпідставністю та необгрунтованістю.

Відповідно до положень частини 5 статті 262, частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 з 06.05.2023 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та з 07.05.2023 отримує пенсію за віком.

Позивач 27.11.2023 звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії (допризначення) у якій просила зарахувати до її стажу періоди роботи з 11.01.1986 по 26.08.1987, з 05.05.1988 по 01.06.1988, з 29.09.1988 по 22.12.1988, з 26.01.1989 по 03.02.1989, з 20.09.1989 по 31.12.1991 в районах Крайньої Півночі з урахуванням кратності 1 рік роботи за 1 рік і 6 місяців; зарахування до страхового стажу періоду її трудової діяльності згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 з 19.06.1995 по 15.08.1997; а також нарахувати і виплатити їй грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсій за віком станом на дату її призначення.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області позивачеві надіслано повідомлення про відмову в перерахунку пенсії від 26.12.2023, у якому роз`яснено про відсутність підстав для здійснення перерахунку пенсії (допризначення).

Вважаючи такі дії протиправними, а свої права порушеними, позивач звернулася до суду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду визначає Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV).

Абзацом першим ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV встановлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Таке ж визначення містить і частина перша статті 24 Закону № 1058-IV, яка передбачає, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені у статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до частини четвертої якої, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту 5 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV) період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Відповідно до положень ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05 листопада 1991 року (далі - Закон №1788-XII) та п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі- Порядок №637), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до абз.3 п 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1) у якості документів про стаж, які передбачені вищезазначеним Порядком підтвердження наявного трудового стажу, за період роботи до 01.01.1991 на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген можуть надаватись договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 і від 26.09.1967 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", визначений постановою Ради Міністрів СРСР від 10.11.1967 №1029.

Відповідно до пункту «д» ст.5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 "Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Указом Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 №1908-VII "Про розширення пільг на осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" скорочено тривалість трудового договору, який надає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960, з п`яти років до трьох років.

Відповідно до постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 №148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 01.03.1960 зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 01.03.1960 - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

У контексті викладеного слід відмітити, що достатньою підставою для обчислення стажу роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях із застосуванням пільгового коефіцієнту (один рік за один рік і шість місяців) є сукупність наступних обставин: 1) документальне підтвердження наявності в особи стажу роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях; 2) поширення на особу в період її роботи у таких місцевостях пільг, регламентованих Указами Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 та від 26.09.1967, а також постановою Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 №148.

Так, Верховний Суд у справах №302/662/17-а, №263/13671/16-а, №352/1612/15а (2а/352/70/15), №348/2208/16-а, №265/6105/16-а дійшов висновку, що для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26 вересня 1967 року, надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору.

З огляду на системний аналіз вказаних положень, суд дійшов висновку, що достатньою та необхідною правовою підставою для обчислення стажу роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях із застосуванням пільгового коефіцієнту (один рік за один рік і шість місяців) є сукупність наступних обставин:

1) документальне підтвердження наявності в особи стажу роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях;

2) поширення на особу в період її роботи в таких місцевостях пільг, регламентованих Указами Президії ВР СРСР від 10 лютого 1960 року та від 29 вересня 1967 року та Постановою Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Отже, для обчислення пільгового стажу роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка, або письмовий трудовий договір, або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Таким чином, достатньо одного із перерахованих документів для підтвердження пільгового стажу, а не їх сукупності.

В матеріалах справи міститься копія трудової книжки позивачки НОМЕР_1 з відповідними записами про її стаж роботи в середній школі №5 п. Сафоново І, Мурманської області в період з 11.01.1986 по 26.08.1987, з 05.05.1988 по 01.06.1988, з 29.09.1988 по 22.12.1988, з 26.01.1989 по 03.02.1989, з 20.09.1989 по 31.12.1991.

У пункті 2 Розділу І Інструкції №530/П-28 зазначено, що пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26.09.1967, надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору.

Спору, що місцевість, де працювала позивач, а саме п. Сафоново І, Мурманської області, відносилась до районів Крайньої Півночі, між сторонами не існує.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що стаж роботи позивача у місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, підтверджується записами в трудовій книжці, відмова відповідача у зарахуванні періоду роботи позивача з 11.01.1986 по 26.08.1987, з 05.05.1988 по 01.06.1988, з 29.09.1988 по 22.12.1988, з 26.01.1989 по 03.02.1989, з 20.09.1989 по 31.12.1990 у відповідній місцевості до стажу із застосуванням пільгового коефіцієнту (один рік за один рік і шість місяців) з підстав того, що надані позивачем документи не підтверджують факту укладання з ним строкових трудових договорів про періоди роботи в районах Крайньої Півночі та місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, є протиправною.

При цьому суд зазначає, що до спірних правовідносин за період з 01.01.1991 по 30.09.1991 підлягають застосуванню положення Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів від 15.04.1994, ратифікованої Законом України від 11.07.1995 року №290/95-ВР, яка підписана, зокрема, Урядами російської федерації та України, і цей період також має бути зарахований до стажу роботи позивача. Однак, підстави для пільгового обрахунку страхового стажу у період з 01.01.1991 по 31.12.1991 з урахуванням кратності 1 рік роботи за 1 рік і 6 місяців, відсутні.

Аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, враховується при встановленні права на пенсію і її обчисленні; основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для незарахування до страхового стажу позивачки періоди її роботи з 19.06.1995 по 15.08.1997 (в трудовій книжці запис про прийняття на роботу з 20.09.1989 по дату звільнення 15.08.1997) у середній школі №5 п.Сафоново І, Мурманської області з підстав відсутності даних про перебування у відпустці за власний рахунок.

Щодо доводів відповідача про те, що постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення" прийнято рішення про вихід України з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року у м.Москві, суд зазначає, що ч.2 ст.13 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення передбачено, що пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Разом з цим, суд вважає безпідставною вимогу про зобов`язання відповідача зарахувати періоди навчання позивачки у Житомирському державному педагогічному інституті з 01.09.1980 по 30.06.1984 до страхового стажу позивача, оскільки відсутні докази, що ці періоди були предметом розгляду органами Пенсійного фонду під час опрацювання заяви позивача від 27.11.2023 та стосовно них приймалось рішення про їх не зарахування до страхового стажу позивача.

Крім того, судом враховується, що відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» призначення, розрахунок, нарахування та виплата пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України, тобто, в даному випадку відповідач має виключну компетенцію щодо призначення позивачу пенсії.

Тобто, суд не може втручатись в дискреційні повноваження пенсійного органу та вирішувати питання, які відносяться до його виключної компетенції.

Враховуючи викладене, на переконання суду, відповідач має повторно розглянути заяву позивачки від 27.11.2023 про зарахування до страхового та спеціального стажу періодів роботи, а також питання нарахування та виплати грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог частково.

Частиною 1 ст.6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В силу вимог ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивачки є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.

Питання відшкодування судового збору вирішується відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись положеннями статей 2, 9, 72-77, 139, 242-246, 251, 262, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, буд. 7, м. Житомир, Житомирська обл., Житомирський р-н, 10003, ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, яка полягає у незарахуванні ОСОБА_1 до страхового стажу періоду з 19.06.1995 по 15.08.1997 та у пільговому обчисленні і зарахуванні до спеціального стажу періодів роботи з 11.01.1986 по 26.08.1987, з 05.05.1988 по 01.06.1988, з 29.09.1988 по 22.12.1988, з 26.01.1989 по 03.02.1989, з 20.09.1989 по 31.12.1990.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.11.2023 про зарахування до страхового та пільгового стажу періодів роботи, а також питання нарахування та виплати грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968, 96 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.В. Чернова

17.12.24