Справа № 727/12295/24
Суддя: Терещенко О. Є.
Дата ухвалення: 2024-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/727/95/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Терещенко О.Є.

при секретарі Аниськовій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Чернівці справу за адміністра-тивним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Венер-ська Ганна Іванівна, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №1998 за справою про адміні-стративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністра-тивні правопорушення,-

встановив:

Представник позивача, адвокат Венерська Г.І., звернулась до суду з адміністра-тивним позовом до відповідача про скасування постанови, посилаючись на те, що 17.10.2024 року о 10 год. 20 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 стрільцем 2-го відділення взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 солдатом ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення №1998 за ознаками адмі-ністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП. В оскаржуваній постанові вказано, що ОСОБА_1 належним чином не виконав свій обов`язок, який визначений абз.2 ч.10. ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобі-лізацію» та ч.1,2 ст.17 Закону України «Про оборону України», а саме: не з`явився для оновлення та подачі облікових даних у встановлений законодавством термін (з 18.05. 2024 р. по 16.07.2024 р.).

Вважає, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідаль-ності за вказане правопорушення є незаконною, та такою, що підлягає скасуванню.

Свою позицію мотивує тим, що позивач з 05.04.2016 року знятий з обліку Черні-вецьким МВК на підставі наказу МОУ №342. Також, позивачу надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі пун-кту 5 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобіліза-цію» у зв`язку із тим, що він є чоловіком, який виховує дитину з інвалідністю до 18 років. Також зазначила, що дані відносно позивача містяться у Єдиному державному демографічному реєстрі, а тому останній не підлягає відповідальності за ст.210 та 210-1 КУпАП.

У зв`язку з викладеним просить визнати протиправною та скасувати постанову №1998 від 26 жовтня 2024 року за справою про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , полковником ОСОБА_3 , якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та на-кладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 гривень, а про-вадження відносно ОСОБА_1 у справі про адміністративне пра-вопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП - закрити.

Позивач в судове засідання не з`явився. Про місце та час розгляду справи був по-відомлений належним чином у встановленому законом порядку.

Представник позивача, адвокат Венерська Г.І., в судове засідання не з`явилась. Направила заяву, згідно якої просила розглянути справу без її та позивача участі. По-зовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учас-ника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цьо-го засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Ознайомившись з письмовими поясненнями сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові та фото-докази, долучені до позову та до відзиву, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміні-стративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та сво-боди визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльно-сті держави.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної вла-ди та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фі-зичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, вста-новлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здій-снюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систе-матичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністра-тивне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Судом встановлено, що постановою №1998 за справою про адміністративне пра-вопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні право-порушення, винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковником ОСОБА_4 , встановлено, що ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним та перебуваючи на військовому обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_2 , всупереч встановленим чинним законодавством вимогам правил військового обліку, не з`явився для оновлення та подачі облікових даних у вста-новлений законодавством термін (з 18.05.2024 р. по 16.07.2024 р.), тобто порушував вказані правила військового обліку в особливий період, чим своїми діями порушив ви-моги абз. 2 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ч.1,2 ст.17 За-кону України «Про оборону України», що призвело до порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненого в особливий період. Тобто, скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 Кодексу Укра-їни про адміністративні правопорушення, внаслідок чого на останнього накладено стяг-нення у вигляді штрафу у сумі 17 000,00 гривень.

При цьому, відповідно до копії військового квитка серії НОМЕР_1 , позивача ОСОБА_1 05.04.2016 року знято з військового обліку згідно на-казу МОУ №342 2006 року.

Також, згідно копії довідки від 18.10.2024 року №89/4489, виданої ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , надана відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі пункту 5 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» як чоловік, який виховує дитину з інвалідністю віком до 18 років на строк до 09.11.2024 року.

Відповідно до ст.210-1 КпАП України адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною 3 ст. 210-1 КпАП України передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати зако-нодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

За змістом ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - пе-ріод, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або до-ведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєн-ний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.

Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій неза-лежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію Кабі-нет Міністрів України затвердив Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністра-тивні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню ад-міністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Зі змісту ст. 247 КпАП України вбачається, що провадження в справі про адміні-стративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) не-досягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнад-цятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) ви-дання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) ска-сування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на мо-мент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених стат-тею 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової осо-би) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про за-криття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопо-рушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопору-шення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністра-тивне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної від-повідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показання-ми технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, ві-деозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адмі-ністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному ре-жимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використову-ються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосу-ються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, ак-том огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучен-ня речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні пра-вопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправ-ність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо дока-зування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не бу-ли покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржува-ного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про ад-міністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністратив-не правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адмі-ністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відпові-дальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адмі-ністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спра-ви.

Проте, відповідач при розгляді справи про адміністративне правопорушення сто-совно позивача не врахував вимоги даної статті щодо встановлення всіх обставин, які мали значення для вирішення справи, зокрема дані про особу, яка притягується до адмі-ністративної відповідальності, а саме не з`ясував наявність у позивача відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення посадова особа дотри-малася вимог 280 КУпАП та при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача врахувала вимоги щодо встановлення всіх обставин, які мали зна-чення для вирішення справи.

Згідно ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові ма-теріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адмі-ністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст.279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає спра-ву, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відпо-відальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідач в порушення ч.2 ст.77 КАС України не надав суду доказів, що розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відбувався від-повідно до вказаних вище вимог КпАП України.

Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єк-та владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для позивача, що знаходиться в нерівному положенні по від-ношенню до суб`єкта владних повноважень.

Порушення норм процесуального права, недотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення суб`єктом владних повноважень при складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить на-нівець саму суть та завдання адміністративної відповідальності особи, яка вчинила пра-вопорушення.

При цьому, суд також приймає до уваги, що відповідно до примітки ст.210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можли-вості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобо-в`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резер-віста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комуніка-ційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів неможливості отримання відпо-відачем персональних даних позивача шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими базами даних, що, в свою чергу, виключає можливість притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.210, 210-1 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати спра-ву на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що уповноваженою посадовою особою не в повній мірі були виконані ви-моги ст.252 КпАП та не встановлено усіх обставин, які мають значення для правиль-ного вирішення справи. За таких обставин, суд приходить до переконання щодо недо-держання процедури винесення оскаржуваної постанови про адміністративне правопо-рушення, яка передбачена Законом, належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем не надано, у зв`язку з чим, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 5, 9, 72, 77, 80, 90, 94 242, 245, 246, 250, 255, 271, 286, 295 КАС України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Венерська Ганна Іванівна, до ІНФОРМАЦІЯ_7 про скасування постанови №1998 за справою про адмі-ністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміні-стративні правопорушення - задовольнити.

Постанову ІНФОРМАЦІЯ_8 №1998 від 26 жовтня 2024 року за справою про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , полковником ОСОБА_3 , якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , притягнуто до адміністративної відповідальності скасу-вати.

Закрити справу про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КпАП України у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі по-дання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили пі-сля повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного про-вадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеля-ційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом 10 (десяти) днів з дня його підписання.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 13 грудня 2024 року.

Суддя: О.Є.Терещенко