Справа № 580/6402/24
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2024-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/6402/24 Суддя (судді) першої інстанції: Василь ГАВРИЛЮК
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів Епель О.В., Мєзєнцева Є.І., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 31 липня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

26.06.2024 ОСОБА_1 звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач-2), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 50 від 10.06.2024 про відмову у здійсненні переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію по інвалідності державного службовця, відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 з 09.01.2024 року, пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу", від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, у розмірі 60 відсотків від заробітної плати, зазначеної в довідках Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 2300-0602-8/1557 від 08.01.2024, та № 2300-0602-8/37344 від 24.05.2024.

В обґрунтування своїх позовних вимог Позивач зазначила, що отримує пенсію згідно Закону № 1058, але працювала на посадах державної служби, стаж якої станом на 01.05.2016 становить більше 10 років, у зв`язку із чим набула право на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України № 3723-XII "Про державну службу" у розмірі 60 відсотків від заробітної плати, оскільки в неї наявні всі необхідні умови, що передбачають таке право. Разом з тим, відповідач протиправно відмовив у переведенні позивачки на пенсію державного службовця.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 31 липня 2024 р. позов задоволено частково:

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 50 від 10.06.2024 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області прийняти рішення про призначення з 03.06.2024 ОСОБА_1 пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ "Про державну службу".

У задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції зазначив, що позивачка має право на призначення пенсії по інвалідності згідно зі ст. 37 Закону № 3723-XII, а тому відповідно наявні правові підстави для переведення позивачки з пенсії по інвалідності, призначеної їй відповідно до Закону № 1058-IV, на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону № 3723-XII.

Проте, суд першої інстанції відмовив позивачу у задоволенні позовних вимог щодо нарахування й виплати пенсії у розмірі 60 відсотків від заробітної плати згідно довідок Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 2300-0602-8/1557 від 08.01.2024, та № 2300-0602-8/37344 від 24.05.2024, визнавши ці вимоги передчасними.

Не погоджуючись з таким рішенням суду в частині відмовлених позовних вимог, позивач подала апеляційну скаргу, вмотивовану доводами аналогічними позовній заяві в цій частині.

Відповідач 2 також подавав апеляційну скаргу на зазначене рішення суду в частині задоволених позовних вимог, але ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2024 її було повернуто апелянту через неусунення недоліків.

Отже, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги позивача.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та отримує пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до відомостей трудової книжки НОМЕР_1 позивачка працювала на посадах державної служби у періоди: 19.01.1998 до 30.08.2002 в Черкаському обласному центрі по нарахуванню та виплаті пенсій та допомоги, з 02.09.2002 до 20.10.2011 - в Управлінні Пенсійного фонду України в Придніпровському районі м. Черкаси, з 20.10.2011 до 28.12.2017 - в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області, з 29.12.2017 до 26.12.2023 - в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області.

Вказані відомості трудової книжки підтверджують стаж державної служби позивачки обсягом 25 років 11 місяців 7 днів, а станом на 01.05.2016 стаж державної служби позивачки складав 18 років 3 місяці 13 днів.

Згідно довідки до Акту огляду МСЕК серії 10ААБ № 088099, позивачці 25.01.2013 встановлено ІІ (другу) групу інвалідності, в зв`язку із чим позивачці призначена пенсія по інвалідності 2-ї групи, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (згідно пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 ід 16.12.2020).

03.06.2024 позивачка звернулась до відповідача-1 із заявою про переведення на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII у розмірі 60 відсотків від заробітної плати зазначеної у довідках Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 2300-0602-8/1557 від 08.01.2024, та № 2300-0602-8/37344 від 24.05.2024.

Рішенням від 10.06.2024 № 50 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області відмовило позивачці у перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю правових підстав згідно абзацу 3 п. 1.7 Порядку 22-1, оскільки заявниця надала довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, яка не відповідає вимогам постанови КМУ № 1409 від 29.12.2023. Також повідомлено, що для призначення пенсії за віком згідно до статті 25 Закону України "Про Державну службу" необхідно надати нову довідку про складові заробітної плати які діють з 01.01.2024 та станом на дату звернення.

Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області листом від 25.06.2024 № 2300-0206-8/46705 повідомило позивачку про прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області рішення.

Рішення відповідача-2 про відмову у здійсненні переведення з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію по інвалідності державного службовця, відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" позивачка вважає протиправним, а тому за захистом своїх прав, свобод та інтересів звернулась до суду з цим позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (далі - Закон № 3723-ХІІ), «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01 травня 2016 року визначалися Законом України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ (далі - Закон №3723-ХІІ).

01 травня 2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон №889-VIII), який визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців.

Відповідно до статті 90 Закону №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з пунктом 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Зокрема, п. 10, 12 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст.37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз.1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Висновки суду.

Спірним у цій справі в межах доводів апеляційної скарги позивача є обчислення позивачу пенсії державного службовця із заробітної плати, відображеної в довідках Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 2300-0602-8/1557 від 08.01.2024, та № 2300-0602-8/37344 від 24.05.2024 та зобов`язання призначити пенсію державного службовця відповідно до Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу" з 09.01.2024.

При цьому, 01 травня 2016 року набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (Закон № 889-VIII), згідно ч.2 Прикінцевих та перехідних положень якого визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон України «Про державну службу» № 3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Так, п. 10, 12 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Разом з тим, з аналізу положень Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 можна дійти висновку, що призначення пенсії державного службовця на умовах пунктів 10, 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VІІІ здійснюється за заявою особи, до якої долучаються довідки про заробітну плату.

Пунктом 1 постанови правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3 (далі Постанова № 1-3) затверджено форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII Про державну службу пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII Про державну службу:

-форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років);

-форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією);

-форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

За змістом пункту 4 Порядку № 622 умовами визначення пенсії державного службовця із врахуванням норм абзацу 6 пункту 4 цього Порядку є:

- висловлене особою бажання здійснення розрахунку пенсійних виплат із застосуванням абзацу 6 пункту 4 Порядку № 622;

- наявність не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців;

- особа на час виходу на пенсію не перебуває на державній службі.

Так, судом першої інстанції встановлено, а апеляційним судом не спростовано, що трудовий стаж позивачки на державній службі становить 25 років 11 місяців 7 днів, станом на 01.05.2016 стаж державної служби складав 18 років 3 місяці 13 днів, вона є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується довідкою МСЕК серії 10ААБ № 088099, виданої 28.01.2013.

При цьому суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки позивачка є особою з інвалідністю ІІ групи, має стаж на посаді державної служби понад 20 років, перед зверненням за призначенням пенсії працювала на посаді, віднесеній до посад державних службовців, суд доходить висновку, що позивачка має право на призначення пенсії по інвалідності згідно зі ст. 37 Закону № 3723-XII, а тому відповідно наявні правові підстави для переведення позивачки з пенсії по інвалідності, призначеної їй відповідно до Закону № 1058-IV, на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону № 3723-XII.

Отже, суд першої інстанції визнав право позивачки на пенсію державного службовця відповідно до Закону № 3723-XII, з таким висновком погоджується й суд апеляційної інстанції, особливо приймаючи до уваги, що станом на 01.05.2016 стаж державної служби позивачки складав 18 років 3 місяці 13 днів. (більше 10 років).

Тобто, позивач підпадає під умови, визначені пунктом 4 Порядку № 622, тому нарахування та виплата пенсії має бути проведена з урахуванням даних, зазначених у довідках Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 2300-0602-8/1557 від 08.01.2024, та № 2300-0602-8/37344 від 24.05.2024, зокрема, що видана на підставі рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28.02.2024 у справі № 580/750/24.

Вказані довідки складені за формою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 17 січня 2017 року № 1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям», та містять відображення складових заробітної плати: посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років, на які нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

У затвердженій постановою правління Пенсійного фонду України формі довідки складові заробітної плати складаються з: посадового окладу, надбавку за ранг, надбавки за вислугу років, на які нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Отже, всі відображені в довідках види оплати праці є складовими частинами заробітної плати позивача, з якої сплачені внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, тому вони мають братися до уваги при розрахунку розміру пенсії позивача.

Такий висновок суду узгоджується з положеннями пункту 1 частини першої статті 41 Закону №1058 відповідно до якої до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.

Крім того, рішенням Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у зразковій справі №822/524/18 визначено, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання пенсійного органу призначити та здійснити нарахування і виплату позивачу пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ "Про державну службу" у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у відповідній довідці.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки, щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Разом з тим, Позивач звернулася за призначенням (переведенням) на пенсію за Законом України «Про державну службу» 03.06.2024 року, тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про право позивача на призначення пенсії саме з 03.06.2024 року, отже доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу.

Також, апеляційний суд зауважує, що Постанова КМ України від 29.12.2023 року № 1409 «Питання оплати праці державних службовців на основі класифікації посад у 2024 році», на яку посилається відповідач в спірному рішенні:

- не містить норми про зміну (скасування) порядку визначення заробітної плати для обчислення пенсій державним службовцям, у тому числі, внесення змін (скасування) до Порядку № 622;

- Постанова від 29.12.2023 № 1409 регламентує питання оплати праці державних службовців у 2024 році.

- Постанова від 29.12.2023 № 1409 не містить заборони врахування довідок, виданих за формою, затвердженою Постановою правління Пенсійного фонду України 17 січня 2017 року №1-3.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що спірні довідки були видані саме на виконання рішення суду, яке набрало законної сили, й у апеляційного суду відсутні підстави для їх не врахування.

З огляду на викладене, колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції щодо передчасності цих вимог, тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з постановленням рішення про задоволення позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити з 03.06.2024 та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, у розмірі 60 відсотків від заробітної плати, зазначеної в довідках Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 2300-0602-8/1557 від 08.01.2024, та № 2300-0602-8/37344 від 24.05.2024, прийнявши відповідне рішення.

Разом з тим, оскільки для вирішення питання про призначення пенсії позивачу за принципом екстериторіальності визначено саме Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, доводи апеляційної скарги відносно Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області не заслуговують на увагу.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в цій справі, судова колегія також враховує правову позиція ЄСПЛ, викладену в рішенні по справі «Стреч проти Сполучного Королівства» («Stretch - United Kingdom» № 44277/98), в якому Суд, здійснюючи прецедентне тлумачення ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначив, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності.

Крім того, у справі «Фон Мальтцан та інші проти Німеччини» («Von Maltzan and Others v. Germany» № 71916/01, № 71917/01 та № 10260/02) ЄСПЛ надав тлумачення поняттю «майно» саме в контексті ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, відповідно до якого таке поняття охоплює як «наявне майно», так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності». При цьому, Суд зробив висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність.

Разом з тим, у рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Аналізуючи всі доводи учасників справи, колегія суддів приймає до уваги правові висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи вищевикладене, сталу судову практику, правові позиції Верховного Суду, які обов`язкові для судів інших інстанцій, колегія судді частково погоджується з доводами позивача про обґрунтованість позовних вимог і не доведеність відповідача правомірності свого рішення відповідними доказами, оскільки позиція позивача ґрунтується на нормі закону і верховенстві права.

Відповідно до положень частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 31 липня 2024 р. - задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 31 липня 2024 р. скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 з 03.06.2024 пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 з 03.06.2024 року пенсії у розмірі 60 відсотків від заробітної плати, зазначеної в довідках Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 2300-0602-8/1557 від 08.01.2024, та № 2300-0602-8/37344 від 24.05.2024.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити з 03.06.2024 та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, у розмірі 60 відсотків від заробітної плати, зазначеної в довідках Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 2300-0602-8/1557 від 08.01.2024, та № 2300-0602-8/37344 від 24.05.2024, прийнявши відповідне рішення.

В решті рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 31 липня 2024 р. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.1 ст.263, п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий-суддя: О.В. Карпушова

Судді: О.В. Епель

Є.І. Мєзєнцев