Справа № 183/11607/24
Суддя: Оладенко О. С.
Дата ухвалення: 2024-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/11607/24

№ 2-а/183/85/24

17 грудня 2024 року м.Самар

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Оладенко О.С., розглянувши у письмовому, спрощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

08.11.2024 ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі за текстом відповідач), в якому просив: поновити строк для звернення до суду з даним позовом; скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 №1342 від 09.07.2024 відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Адміністративний позов обґрунтований тим, що 25.02.2022 позивач добровільно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 для оновлення даних; співробітниця ТЦК уточнила дані позивача, а саме інформацію стосовно наявності трьох неповнолітніх дітей на утриманні, після чого олівцем внесла відповідні відомості в облікову картку позивача та пояснила, що у разі необхідності його викличуть. 09.07.2024 позивач повторно звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 для оновлення даних, працівник РТЦК зробив витяг з бази на солдата ОСОБА_1 , відповідно до якого станом на 14.04.2024 останній не мав жодних відомостей про притягнення його до адміністративної відповідальності. Оновивши дані, позивач залишив приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 . 29.10.2024 у телефонному режимі від державного виконавця Новомосковського ВДВС у Новомосковському районі Дніпропетровської області позивачу стало відомо про наявність відкритого виконавчого провадження №76361114 від 22.10.2024 про стягнення з нього на користь держави штрафу в розмірі 3400 гривень, відкритого на підставі постанови №1342 по справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.210 КУпАП. З метою отримання копії постанови №1342, позивач 29.10.2024 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де просив надати копію протоколу про адміністративне правопорушення №1342 для ознайомлення та подальшого оскарження, однак у відповідь на його законну вимогу, працівники РТЦК у грубій формі пояснили звільнити приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 . Так, 31.10.2024 у Новомосковському ВДВС позивач отримав копію постанови про відкриття виконавчого провадження та копію оскаржуваної постанови №1342 від 09.07.2024.

Вважає, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем було порушено норми закону, оскільки у справі про адміністративне правопорушення відсутні докази належного та своєчасного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи, що є суттєвим порушення права позивача на захист; у протоколі міститься запис про те, що позивач відмовився від підпису, в той час як позивача не повідомили про розгляд справи, а також йому не було вручено копію даного протоколу. Відповідач склав протокол та наклав адміністративне стягнення за ч.2 ст.210 КУпАП, як повторне протягом року вчинення порушення, однак відносно позивача не було складено протоколу ч.1 ст.210 КУпАП та не було накладено адміністративне стягнення. Отже, оскаржувану постанову вважає протиправною та такою, що винесена за відсутності належних, допустимих та достатніх доказів винуватості позивача у вчинені інкримінованого йому правопорушення, без належного аналізу фактичних обставин справи, а тому просить постанову скасувати із закриттям провадження у справі, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст.210 КУпАП.

Щодо строку на звернення до суду з цим позовом, позивач вказав, що копію постанови отримав у Новомосковському ВДВС лише 31.10.2024, тому просить вважати поважною причиною пропуску строку на оскарження постанови та підставою для поновлення строку на оскарження відповідно до ст. 287-289 КУпАП.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі; розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

06.12.2024 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить у позові відмовити. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що 09.07.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 прибув ОСОБА_1 , встановлено, що останній з 2014 року не з`являвся до РТЦК, не звіряв облікові данні, не проходив медичних оглядів ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується даними системи «Оберіг» та військовим квитком, у якому міститься запис про проходження медогляду від 26.08.2014. Починаючи з 26.08.2019 строк дії висновку ВЛК сплинув та позивач підлягав переогляду кожні 5 років. Також, з 2015 року ОСОБА_1 не повідомляв про зміну своїх персональних даних, у тому числі, про сімейний стан, місце проживання, місце роботи тощо. Таким чином, 09.07.2024 було установлено факт вчинення ОСОБА_1 триваючого адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210 КУпАП та складено протокол про адміністративне правопорушення, який надано ОСОБА_1 для ознайомлення і підписання, проте останній заявив, що не згодний із порушенням, що нічого підписувати не буде, після чого залишив територію ІНФОРМАЦІЯ_3 . При цьому, факт ознайомлення ОСОБА_1 із протоколом про адміністративне правопорушення, а також факт його відмови від підписання протоколу і отримання його копії, підтверджено підписами двох свідків - співробітників ІНФОРМАЦІЯ_3 . У матеріалах справи про адміністративне правопорушення містяться також копії паспорта та довідки про РНОКПП ОСОБА_1 , засвідчені ним власноручно із зазначенням дати - 09.07.2024, отже ОСОБА_1 у вказану дату був присутній у ІНФОРМАЦІЯ_3 та надав засвідчені ним копії документів; крім того, відомості про номер телефону, сімейний стан, місце роботи позивача, які вказані у протоколі, можна було отримати лише безпосередньо від нього самого. Оскільки ОСОБА_1 був обізнаний щодо часу розгляду його справи, але самоусунувся від участі у справі, справу щодо ОСОБА_1 було розглянуто того ж дня; постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 1342 від 09.07.2024 на ОСОБА_1 був накладений штраф в розмірі 1700,00 грн. Для кваліфікації вчиненого правопорушення та визначення стягнення було застосовано частину 2 ст.210 КУпАП у редакції, що діяла на дату початку особливого періоду - воєнного стану на території України, та не застосовано частину 3 ст.210 КУпАП (в редакції, що почала діяти з 18.05.2024), за якою мінімальне стягнення у 10 разів перевищує максимальне стягнення за ч.2 ст.210 КУпАП (яка діяла до 18.05.2024). Враховуючи, що ОСОБА_1 не брав участі у розгляді справи, копію постанови йому було направлено поштою. Лише 16.10.2024 ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 і пройшов медичний огляд ВЛК, що необхідне йому для оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Суд, дослідивши надані сторонами докази, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

Судом установлено, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 №1342 від 09 липня 2024 року на ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі 100 неоподаткованих мінімум доходів громадян, тобто 1700 грн. (а.с.21-22).

За змістом цієї постанови 09.07.2024 встановлено, що 09.07.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 прибув ОСОБА_1 , який з 2020 року, а також і під час особливого періоду (загальної мобілізації) не з`являвся до органів військового обліку та не звіряв персональні дані з обліковими даними ІНФОРМАЦІЯ_3 , не проходив медичне обстеження ВЛК в установлені строки, про причини неявки не повідомляв. По прибутті до ІНФОРМАЦІЯ_3 09.07.2024 зазначений громадянин не надав доказів поважності причин невиконання вимог військового обліку. Таким чином, 09.07.2024 встановлено, що в умовах особливого періоду (воєнного стану) введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, подальшому неодноразово продовженого, вищезазначений громадянин порушив абз.5 п. Правил військового обліку, затверджених постановою "Кабінету Міністрів України № 921 від 07.12.2016, пп.пп, 4, 10 п.1 Правил військового обліку, затверджених постановою Кабінетом Міністрів України №1487 від 30.12.2022, п.п. 3.2, 3.8 Положення про військово-лікарську експертизу, затвердженого наказом Міноборони України №402 від 14.08.2008, ч.10 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», чим вчинив триваюче адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.210 КУпАП, яке було припинено 06.07.2024.

У копії постанови, яка подана позивачем, у графі «Підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності» наявний напис «відмова»; у графі «Від отримання та /або підписання за отримання копії постанови, відмовився у присутності свідків:» вказані свідки: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та наявні їх підписи.

Протоколом №1342 від 09 липня 2024, складеним відносно ОСОБА_1 встановлено, що 09.07.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 прибув громадянин України ОСОБА_1 , який з 2020 року, а також і під час особливого періоду (загальної мобілізації) не з`являвся до органів військового обліку та не звіряв персональні дані з обліковими даними ІНФОРМАЦІЯ_3 , не проходив медичне обстеження ВЛК в установлені строки, про причини неявки не повідомляв. По прибутті до ІНФОРМАЦІЯ_3 09.07.2024 зазначений громадянин не надав доказів поважності причин невиконання вимог військового обліку. Таким чином, 09.07.2024 встановлено, що в умовах особливого періоду (воєнного стану) введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, подальшому неодноразово продовженого, вищезазначений громадянин порушив абз.5 п.1 Правил військового обліку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 921 від 07.12.2016, пп.пп, 4, 10 п.1 Правил військового обліку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022, п.п. 3.2, 3.8 Положення про військово-лікарську експертизу, затвердженого наказом Міноборони України №402 від 14.08.2008, ч.10 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», чим вчинив триваюче адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.210 КУпАП, що було припинено 06.07.2024. ОСОБА_1 роз`яснено ст. 63 Конституції України, його права та обов`язки, передбачені ст. 258, ст. 268 КУпАП, повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 08 год. 20 хв. 09.07.2024 у приміщені ІНФОРМАЦІЯ_3 . Копію цього протоколу надано відповідачем до відзиву на позов.

У графі протоколу «підпис особи, яка притягується до відповідальності»; «пояснення та зауваження особи, яка притягується до адміністративної відповідальності» та графі протоколу «другий примірник протоколу отримав»: наявні написи «відмовився». У графі «від отримання/підпису другого примірника протоколу відмовився у присутності свідків» наявні підписи та прізвища, ім`я та по-батькові двох свідків.

Суду надано витяг з картотеки згідно з яким ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , стоїть на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 ; звання: солдат; звірка даних по особистій явці 09.07.2024 (а.с.18).

Оцінюючи доводи позивача про неотримання повістки про явку до ТЦК позивачем, суд зазначає, що у протоколі зазначено про наявність акту відмови від її отримання. Тому посилання позивача на неотримання повістки не можуть бути підставою для скасування постанови.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

В оскаржуваній постанові та протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 порушив абз.5 п.1 Правил військового обліку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 921 від 07.12.2016, пп.пп, 4, 10 п.1 Правил військового обліку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022, п.п. 3.2, 3.8 Положення про військово-лікарську експертизу, затвердженого наказом Міноборони України №402 від 14.08.2008, ч.10 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:

10. Громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:

- уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;

- прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;

- проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно;

- проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;

- виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Резервісти зобов`язані прибувати до військової частини, в якій вони проходять службу у військовому резерві, за викликом командира цієї військової частини.

Так, абз.5 п.1 Правил військового обліку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 921 від 07.12.2016 передбачено, що призовники і військовозобов`язані повинні проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до пп.пп, 4, 10 п.1 Правил військового обліку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022, Призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні:

- проходити медичний огляд та лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішеннями комісій з питань взяття на військовий облік, направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарських комісій районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я СБУ, а у розвідувальних органах - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії розвідувальних органів;

- звіряти не рідше одного разу на п`ять років власні персональні дані з обліковими даними районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів;

У матеріалах справи, зокрема у військовому квитку позивача відсутні відомості щодо належного виконання до 09.07.2024 перелічених обов`язків військовозобов`язаним ОСОБА_1 у встановлений законом строк.

Частиною першою статті 210 КУпАП (у редакції, чинній станом на 09.07.2024) встановлена адміністративна відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Відповідно до частини другої статті 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Частиною третьою статті 210 КУпАП установлено відповідальність вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності саме за ч.2 ст.210 КУпАП, проте, ні в оскаржуваній постанові, ні у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено про повторність вчинення правопорушення ОСОБА_1 протягом року. Крім того, відповідачем не надано доказів на підтвердження тієї обставини, що ОСОБА_1 протягом року вчиняв правопорушення, передбачене ч.1 ст.210 КУпАП

Розглядаючи вимоги позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

У відповідності до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як встановлено ч.1,2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частиною першою статті 246 КУпАП визначено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України. Справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито (ст. 249 Кодексу).

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 280 КпАП України встановлює, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З наведеної норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, тобто повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв`язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб`єкта владних повноважень, ч. 3 ст. 79 КАС України, зобов`язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Суд зазначає, що докази і доказування один із найважливіших інститутів адміністративного права. Адже саме з допомогою доказів суд з`ясовує дійсні правовідносини сторін, обставини, що мають значення для справи.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений обов`язок доводити свою невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (відповідна правова позиція викладена у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а).

Відповідачем не надано суду доказів того, що ОСОБА_1 раніше (упродовж року) притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 210 КУпАП.

Отже, суду не надано жодного доказу на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210 КУпАП - повторного протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Сукупність наведених вище обставин дає суду підстави для висновку про те, що позивача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 210 КУпАП за відсутності жодних належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів.

Враховуючи викладене, оскільки доводи позивача не спростовані відповідачем, а матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210 КУпАП, зокрема щодо повторності порушення правил військового обліку, суд приходить висновку про обґрунтованість вимог позивача.

З урахуванням установлених судом обставин, щодо відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210 КУпАП, доводи сторін про дотримання процедури розгляду справи не мають істотного значення для вирішення справи.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 605,60 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у зв`язку із задоволенням позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 77, 120, 132,134, 139, 229, 241-246, 250, 268-271, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення №1342 від 09 липня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн. скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено і підписано 17 грудня 2024 року .

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

відповідач ІНФОРМАЦІЯ_5 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Оладенко О.С.