Справа № 420/12917/24
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2024-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/12917/24

Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О.А. Дата і місце ухвалення: 14.11.2024р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційної скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

25 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2024 року позовну заяву залишено без розгляду в частині вимог:

- визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 , щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів за період з 01.12.2015 по 05.05.2023, у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 виплаченої 05.05.2023 на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.02.2022 у справі №420/21530/21;

- зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 01.12.2015 по 05.05.2023, у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 року, виплаченої 05.05.2023 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.02.2022 у справі № 420/21530/21 залишити без розгляду.

Продовжено розгляд справи в частині вимог:

- визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів за період з 01.03.2018 по 27.03.2024, у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 21.09.2018, виплаченої 27.03.2024 на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.08.2023 у справі №420/11417/23;

- зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 01.03.2018 по 27.03.2024 у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 21.09.2018, виплаченої 27.03.2024 на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.08.2023 у справі № 420/11417/23.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне з`ясування судом обставин справи та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу від 14.11.2024р. та направити справу до суду першої інстанції на продовження розгляду у цій частині позовних вимог.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що спір про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, стосується заробітної плати військовослужбовця, який виник у період коли редакція ст. 233 КУпАП не обмежувала будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати.

Відтак апелянт вважає, що строк звернення до суду у спорах щодо компенсації втрати частини доходу за період, що передує 19.07.2022 року у розумінні Верховного Суду є необмеженим законодавством, оскільки застосуванню підлягає стаття 233 КЗпП України у редакції до 19.07.2022 року.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертаючись до суду з позовом, зокрема, просить суд визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів за період з 01.12.2015 по 05.05.2023, у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 виплаченої 05.05.2023 на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.02.2022 у справі №420/21530/21 та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 01.12.2015 по 05.05.2023, у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 року, виплаченої 05.05.2023 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.02.2022 у справі № 420/21530/21.

Суд встановив, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04.02.2022 у справі №420/21530/21, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2022 року, зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.

05.05.2023 року на виконання вищевказаного рішення суду по справі №420/21530/21 відповідачем виплачена на користь позивача індексація грошового забезпечення за спірний період із застосуванням базового місяця січень 2008 року у сумі 84 638,95грн.

В свою чергу дану позовну заяву до Одеського окружного адміністративного суду позивач подав 25.04.2024, тобто більш як через шість місяців з дати, коли позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав, а отже з пропуском встановленого законодавством строку.

Залишаючи позовні вимоги в цій частині без розгляду, суд першої інстанції зазначив, що предметом позову у даній справі не є питання виплати індексації грошового забезпечення, як помилково про це вказано у клопотанні про поновлення строку звернення до суду, а тому не прийняв доводи позивача про поновлення строку звернення до суду.

Надаючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції про наявність підстав для залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 в частині позовних вимог, колегія суддів виходить з наступного.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановленого строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Разом з тим суд зауважує, що питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ), однак вказаний Закон не регламентує строки для звернення до суду.

Відповідно до статті 1 цього Закону підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Стаття 2 Закону № 2050-ІІІ визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до статті 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно зі статтею 4 зазначеного Закону виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З метою реалізації Закону № 2050-ІІІ Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.02.2001 № 159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі Порядок № 159), положення якого фактично відтворюють положення Закону № 2050-ІІІ, конкретизують підстави та механізм виплати компенсації.

Таким чином, законодавством не встановлено обов`язку особи звертатись до боржника для виплати компенсації втрати частини доходів, оскільки така компенсація нараховується та виплачується у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості.

Вчинення ж відповідачем активної дії, що проявляється, зокрема, у наданні листа-відповіді на звернення особи щодо виплати належних їй сум компенсації, слід розглядати лише як додаткову форму повідомлення про відмову.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 02.04.2024 у справі № 560/8194/20.

Так, Судова палата відступила від висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.06.2021, 17.11.2021, 27.07.2022, 11.05.2023 (справи №№ 240/186/20, 460/4188/20, 460/783/20,460/786/20) про застосування строків звернення до суду з адміністративним позовом у правовідносинах щодо компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати відповідно до Закону № 2050-ІІІ та сформулювала такі висновки:

а) у спорах цієї категорії справ суди повинні застосовувати шестимісячний строк звернення до суду з позовом, визначений частиною першою статті 122 КАС України, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів;

б) нарахування і виплата компенсації втрати частини доходів у випадку порушення строку їх виплати зокрема і пенсії, проводиться у чітко визначений Законом № 2050-ІІІ строк у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Тому особі, права якої порушені невиконанням обов`язку нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини доходів у випадку порушення строків їх виплати, достовірно відомо про час та розмір виплаченої заборгованості. При цьому така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про розмір належної до виплати компенсації, порядок її нарахування і підстави виплати/невиплати;

в) з першого дня наступного місяця після отримання заборгованості з виплати пенсії за попередні періоди особа вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів і з цього дня починається перебіг шестимісячного строку звернення з позовом до суду. Звернення до суду з позовом про нарахування і виплату компенсації втрати частини доходів після закінчення цього строку є підставою, передбаченою пунктом 8 частини першої статті 240, для залишення позовної заяви без розгляду;

г) отримання листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на заяву не змінює час, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить про час, коли особа почала вчиняти активні дії щодо реалізації свого права на отримання компенсації у позасудовому чи судовому порядку. Відповідно з вказаної дати не може розпочинатись відлік строку звернення з позовом до суду.

Судова палата дійшла висновку, що саме означений підхід до обчислення строків звернення до суду з позовом у спорах зазначеної категорії справ відповідатиме принципу верховенства права та його складовій принципу правової визначеності, сприятиме стабільності правовідносин щодо виплати компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Як встановлено судом першої інстанції, виплата позивачу індексації грошового забезпечення, як передумови виникнення права на отримання компенсації, здійснена відповідачем 05.05.2023 року, що підтверджується випискою з карткового рахунку про виплату індексації грошового забезпечення 84 638,95 грн на виконання на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.02.2022 року у справі № 420/21530/21 (а.с.12 зворотній бік).

З огляду на зазначене, у даній адміністративній справі спірні правовідносини виникли з 01.06.2023 року, тобто з першого дня наступного місяця після отримання позивачем заборгованості з індексації грошового забезпечення на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.02.2022 року у справі № 420/21530/21.

Проте, позовна заява про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів подана ОСОБА_1 25.04.2024 року, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду.

Колегія суддів не приймає доводи апелянта, з посиланням на позиції ВС про те, що в даному випадку строк звернення до суду у спорах щодо компенсації втрати частини доходу за період, що передує 19.07.2022 року є необмеженим законодавством, оскільки застосуванню підлягає стаття 233 КЗпП України у редакції до 19.07.2022 року, оскільки предметом позову у даній справі не є питання виплати індексації грошового забезпечення.

Таким чином колегія суддів не погоджується з позицією апелянта про наявність поважних підстав для поновлення пропущеного строку, оскільки позивачу з 05.05.2023 р. було відомо про виплату відповідачем індексації грошового забезпечення на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.02.2022 року у справі № 420/21530/21, однак до суду позивач звернувся лише у квітні 2024 р., а викладені позивачем доводи не змінюють момент, з якого він повинна був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти діяти щодо реалізації свого права.

Триваюча пасивна поведінка особи, що звернулась з позовом із пропуском строку для такого звернення, не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постанові від 31 березня 2021 року по справі № 240/12017/19 та постанові від 7 жовтня 2021 року у справі № 520/14663/2020.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірних висновків щодо відсутності підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін.

Підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, 316, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку, у відповідності до ч.2 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 17 грудня 2024 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук