Справа № 140/9754/24
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2024-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року ЛуцькСправа № 140/9754/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області) про визнання протиправною бездіяльності, яка полягає в обчисленні розміру пенсії без встановлення доплати до пенсії за понаднормовий стаж в розмірі 1 відсоток заробітку за кожен рік роботи понад 15 років, встановлений частиною другою статті 56 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Закон №796-ХІІ, в редакції, чинній до 01 жовтня 2017 року); зобов`язання встановити за період в межах строку звернення до суду доплату до пенсії за понаднормовий стаж в розмірі 1 відсоток заробітку (заробітної плати для обчислення пенсії, визначеної відповідно до частин першої, другої статті 40 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058-IV) за кожен рік роботи понад 15 років, встановлений частиною другою статті 56 Закону №796-ХІІ (в редакції чинній до 11 жовтня 2017 року).

Позовні обґрунтовані тим, що позивач є потерпілою від Чорнобильської катастрофи та перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та їй було призначено пенсію відповідно до Закону №1058-IV зі зниженням пенсійного віку, передбаченим статтею 55 Закону №796-ХІІ. Позивач звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про перерахунок пенсії відповідно до пункту 2 статті 56 Закону №796-ХІІ шляхом збільшення пенсії на 1 відсоток заробітку за кожний рік роботи понад встановлений стаж (для жінок - 15 років), однак ГУ ПФУ у Волинській області листом від 29 лютого 2024 року відмовило у здійсненні такого перерахунку пенсії.

Із вказаною відмовою позивач не погоджується, зазначивши, що їй пенсія призначена до внесення змін до пункту 2 статті 56 Закону №796-ХІІ (тобто до 11 жовтня 2017 року), яким було встановлено пільгове обчислення понаднормативного стажу без умови призначення пенсії на підставі частини другої статті 27 Закону №1058-IV. Оскільки пенсія не призначається вперше, а належить до перерахунку, то, на думку позивача, на неї не поширюється вказана умова, та їй відповідно до статті 56 Закону №796-XII повинен бути проведений перерахунок пенсії шляхом збільшення пенсії на 1 відсоток заробітку за кожен повний рік стажу роботи понад установлений мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні (а.с.26-27). В обґрунтування цієї позиції зазначив, що ОСОБА_1 27 березня 2007 року було призначено пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ, а з 07 лютого 2020 року її переведено на пенсію в рази втрати годувальника відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі Закон №2262-ХІІ). За приписами пункту 2 статті 56 Закону №796-ХІІ право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи у чоловіків не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, лише у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону №1058-IV. Вказана стаття визначає розмір пенсії залежно від наявного в особи стажу. Порядок доплати до пенсії за понаднормативний страховий стаж регламентований статтею 28 Закону №1058-IV, згідно з якою за кожен рік страхового стажу понад 35 років для чоловіків та 30 років для жінок пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 Закону №1058-IV, але не більше ніж на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, визначеного законом.

Відповідач зауважив, що на момент виникнення спірних правовідносин обчислення розміру пенсії в разі втрати годувальника позивача здійснено з урахуванням норм Закону №2262-ХІІ у відсотковому відношенні від середньомісячного заробітку. При цьому оскільки цей вид пенсії не передбачає наявності у його складових доплати за понаднормативний стаж, тому підстави для здійснення перерахунку пенсії відсутні.

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 є особою, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_1 (3 категорія) (а.с.6).

Позивачу призначено пенсію за віком згідно із Законом №1058-ІV із застосуванням норм Закону №796-ХІІ з 27 березня 2007 року, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_2 та протоколом про призначення пенсії від 23 квітня 2007 року №197 (а.с.7, 18). Страховий стаж позивача на момент призначення пенсії за віком становив 30 років 8 місяців 2 дні; при цьому їй встановлена доплата за понаднормативний стаж (за 10 років).

07 лютого 2020 року позивач звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про переведення її із пенсії за віком, призначеної згідно із Законом №1058-ІV, на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону №2262-ХІІ (а.с.23).

Рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 18 лютого 2020 року №63 ОСОБА_1 з 07 лютого 2020 року переведено на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону №2262-ХІІ (а.с.22).

12 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою, в якій просила провести перерахунок пенсії із її збільшенням на 1 відсоток заробітку за кожен рік роботи понад стаж 15 років відповідно до пункту 2 статті 56 Закону №796-ХІІ, в редакції, чинній до 01 жовтня 2017 року, без застосування двоскладової формули при її обчисленні (а.с.25).

Листом від 29 лютого 2024 року №3140-2384/С-02/8-0300/24 (а.с.26) ГУ ПФУ у Волинській області на звернення позивача роз`яснило, що пункт 2 статті 56 Закону №796-ХІІ визначає розмір пенсії громадянина залежно від наявного в нього стажу, а не розмір доплати до пенсії за понаднормовий стаж. Поряд з цим вказано, що розмір пенсійної виплати здійснено з урахуванням норм Закону №2262-ХІІ у відсотковому співвідношенні від середньомісячного заробітку та такий вид пенсії не передбачає доплати за понаднормовий стаж, тому підстави для здійснення перерахунку пенсії відсутні (а.с.26-27).

Не погодившись із такими діями відповідача, позивач звернулася до суду.

Предметом спору у цій справі є перерахунок пенсії позивача відповідно до пункту 2 статті 56 Закону №796-ХІІ зі збільшенням пенсії на 1 відсоток заробітку за кожний рік роботи понад стаж 15 років.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Спеціальним законом, який визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, є Закон №796-XII.

Статтею 56 Закону №796-XII встановлено пільги щодо обчислення стажу роботи (служби) для осіб, на яких розповсюджується дія цього Закону.

На час призначення позивачу пенсії (27 березня 2007 року) діяла редакція пункту 2 статті 56 Закону № 796-ХІІ, згідно із якою право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку.

Законом України від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій (далі Закон №2148-VIII), який набрав чинності 11 жовтня 2017 року, зокрема, до пункту 2 статті 56 Закону №796-ХІІ внесено зміни, згідно з якими право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до частини другої статті 27 Закону №1058-IV за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

Отже, правове регулювання щодо права на пенсію в повному розмірі із доплатою за понаднормовий стаж змінилось і у зв`язку із цими змінами Закон №796-ХІІ пов`язує збільшення пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад стаж, встановлений пунктом 2 статті 56 цього Закону з призначенням пенсії на умовах, визначених частиною другою статті 27 Закону №1058-IV.

Водночас, враховуючи положення статей 22, 58 Конституції України, можна стверджувати про те, що у разі, якщо у чинному законодавстві відбуваються зміни щодо правового регулювання умов призначення пенсії в повному розмірі із доплатою за понаднормовий стаж відповідно до пункту 2 статті 56 Закону №796-ХІІ, які запроваджують нові правила виплати такої надбавки в залежності від призначення пенсії на умовах визначення її розміру згідно із частиною другою статті 27 Закону № 1058-IV, тобто за інших умов її призначення ніж ті, що діяли на час призначення, то такі зміни є такими, що звужують зміст та обсяг існуючих прав зазначеної категорії осіб (в яких таке право раніше виникло).

Оскільки держава гарантувала особливі норми та умови пенсійного забезпечення як компенсацію особам, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, то за особами, які набули право на призначення пенсії з урахуванням спеціального Закону №796-ХІІ (редакцією пункту 2 статі 56 якого було визначено, що право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку), таке право зберігається й у разі зміни нормативно-правового регулювання цих правовідносин. У разі зміни правового регулювання набуті такими особами права на пільги, компенсації і гарантії повинні бути збережені із забезпеченням можливості їх реалізації або запроваджені рівноцінні чи більш сприятливі умови соціального захисту.

Тож, щодо осіб, яким на час призначення пенсії з урахуванням Закону №796-ХІІ її розрахунок мав здійснюватися згідно із пунктом 2 статті 56 Закону №796-ХІІ за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років - для жінок і 20 років - для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на один процент заробітку за рік, вказана норма повинна застосуватися у тій редакції, яка діяла на час призначення пенсії (окрім випадку покращення становища особи) та ця норма права зберігає юридичну силу як для пенсіонера, так і для органу, який призначає пенсію. Поширення на таких осіб нових правил виплати надбавки за понаднормативний стаж залежно від призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону №1058-IV, запроваджених у зв`язку із внесенням до цієї норми змін Законом №2148-VIII, свідчило б про звуження змісту та обсягу існуючих прав таких осіб, що в силу статті 22 Конституції України, є неприпустимим.

Однак як встановлено судом, ОСОБА_1 з 07 лютого 2020 року відповідно до рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 18 лютого 2020 року №63 переведена на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону №2262-ХІІ (а.с.22), яку вона отримує і на цей час (а.с.24).

Відповідно до частини третьої статті 1 Закону №2262-ХІІ члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

Статтею 36 Закону №2262-ХІІ (в редакції закону на дату переведення на пенсію в разі втрати годувальника) визначено умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, яка обчислюється з грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника. Так пенсії в разі втрати годувальника призначаються в таких розмірах:

а) членам сімей військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули (померли) внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи або виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях та підпільних організаціях і групах, визнаних такими законодавством України, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи участю у бойових діях у мирний час, які є непрацездатними та перебували на утриманні загиблого (померлого) годувальника (при цьому дітям та іншим особам, зазначеним в абзаці другому статті 30 цього Закону, незалежно від того, чи перебували вони на утриманні загиблого (померлого) годувальника), - 70 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї. Якщо на утриманні загиблого (померлого) годувальника перебували двоє і більше членів сім`ї, пенсія призначається у розмірі 90 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника, що розподіляється між ними рівними частками, але не менше ніж 40 процентів на кожного непрацездатного члена сім`ї. У таких самих розмірах, незалежно від причини смерті годувальника, обчислюються пенсії членам сімей померлих осіб з інвалідністю внаслідок війни та членам сімей, до складу яких входять діти, які втратили обох батьків;

б) сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які померли внаслідок каліцтва, одержаного в результаті нещасного випадку, не пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби, - 30 процентів заробітку годувальника на кожного непрацездатного члена сім`ї.

Як вбачається з рішення ГУ ПФУ у Волинській області №63, розмір основної пенсії позивача становить 70% від середньомісячного заробітку годувальника (а.с.24).

Оскільки позивачу пенсія на цей час призначена та обрахована згідно із Законом №2262-ХІІ, тобто з грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника, та цей вид пенсії не передбачає визначення пенсії з урахуванням стажу безпосередньо пенсіонера та доплати за понаднормовий стаж, то правові підстави для застосування пункту 2 статті 56 Закону №796-ХІІ у такому випадку відсутні.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідач не допускав протиправних дій у правовідносинах, у межах яких виник цей спір.

Отже, позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії до задоволення не підлягає.

Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43027, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 6, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк