Справа № 520/26380/24
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2024-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про поновлення процесуального строку

11 грудня 2024 р. Справа № 520/26380/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Мороко А.С,

при секретарі судового засідання - Домніч О.В.,

за участю: представника позивача - Шелушина Д.І., представника відповідача - Шапошника С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до суду за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № 0 від 01.12.2022, № 0 від 01.12.2022, № 0 від 01.12.2022 року, № 0 від 01.12.2022, № 0 від 01.12.2022 року, № 0 від 01.12.2022, № 0 від 01.12.2022, податкову вимогу № 0-2040 від 29.05.2023.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.11.2024 справу № 520/26380/24 вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, судове засідання призначено на 11.12.2024.

У судовому засіданні 11.12.2024 судом поставлено на обговорення клопотання представника позивача про поновлення процесуальних строків звернення до суду із даним позовом.

В обґрунтування вказаного клопотання представник позивача вказав, що податкові повідомлення-рішення від 01.12.2022 № 0, № 0, № 0, № 0, № 0, № 0, № 0, які є предметом спору в даній справі, були отримані позивачем лише 07.08.2024 року, що, на думку представника позивача підтверджується листом ГУ ДПС у Харківській області від 07.08.2024 року № 35572/6/20-40-24-10-17, який був наданий на запит позивача про надання копії податкових повідомлень- рішень в усіх рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення (за трек номерами № 930, № 300) відсутня інформація про вручення або не вручення документів відповідачу (графи вручено/не вручено не заповнені працівником Укрпошти, тобто друга частина, яка стосується вручення/невручення, повернення поштового відправлення не заповнена працівником Укрпошти, відсутній підпису представника Укрпошти тощо), а тому податкові повідомлення-рішення, податкова вимога тощо не можуть вважатися врученими позивачу. Крім того, відповідачем не долучені такі документи як описи вкладення, накладні, чеки (квитанції про оплату послуг Укрпошти) тощо. Також як вважає представник позивача, в силу положень пункту 102.4 статті 102 ПК контролюючим органам надано право стягнення податкового боргу протягом наступних саме 1095 календарних днів з дня виникнення такого податкового боргу. Окрім того, як поважну причину представник позивача також вказує на військову агресію рф, що створює постійну загрозу життю та здоров`ю громадянам, працівникам компанії, учасникам судового процесу, суддям та працівникам суду. Таким чином, аналізуючи в сукупності фактичні обставини справи, представник позивача просив суд поновити строк звернення до суду із даним позовом.

Представник відповідача у судовому засіданні 11.12.2024 підтримав своє клопотання про залишення без розгляду, у зв`язку з порушенням позивачем строків звернення до суду. В обґрунтування вказаного клопотання представник відповідача звернув увагу суду, що оскаржувані податкові повідомлення рішення від 01.12.2022 № 0, від 01.12.2022 № 0, від 01.12.2022 № 0, від 01.12.2022 № 0, від 01.12.2022 № 0, від 01.12.2022 № 0, від 01.12.2022 № 0, які відправлені 02.12.2022, були вручені 03.02.2023, а з позовною заявою позивач звернувся до суду лише 19.09.2024. ГУ ДПС зазначає, що так як оскаржувані податкові повідомлення - рішення було надіслано на податкову адресу позивача: вул. Лісова, буд. 52, с. Орішанка, Золочівський район, Харківська область, 62203, засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення, повернуто Укрпоштою за зворотною адресою 03.02.2023 (поштове відправлення № 930) у зв`язку з закінченням строку зберігання, то вважається, що вони фактично вручені відповідно до вимог ПК України 03.02.2023. У контексті вказаного, представник відповідача зауважив, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків. Таким чином, представник відповідача вказує, що початком відліку строку для оскарження податкових повідомлень рішень у цій справі є 03.02.2023, а з відповідним позовом позивач звернувся 19.09.2024, що свідчить про свідоме та тривале зволікання з реалізацією позивачем його права на судове оскарження рішень суб`єкта владних повноважень. Аналогічно оскаржувана вимога від 29.05.2023 направлена позивачу засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення, повернута до ГУ ДПС з поштовою відміткою «повернуто за закінченням терміну зберігання» - 11.07.2023, таким чином строк оскарження сплив 11.01.2024. Окрім того, представник відповідача зауважив, що відсутність інформації по поштовим відправленням на сайті Укрпошти відповідно до трекінгів поштового відправлення (на що посилається представник позивача) відсутня саме тому, що такі поштові відправлення були прийняті до пересилання більше ніж півроку тому.

Надаючи оцінку вищезазначеним обставинам, суд зазначає таке.

Вирішуючи питання про дотримання позивачем строків звернення до суду із даним позовом суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1. 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, законодавством регламентовано шестимісячний строк звернення особи до суду за захистом її прав, свобод та законних інтересів, що обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванням учасників адміністративного судочинства щодо своєчасної реалізації їх права на суд.

Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень (ч. 3 ст. 122 КАС України).

Так, відповідно до пункту 56.1 статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з п.58.19 ст.58 Податкового кодексу України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Верховний Суд у своїй постанові від 26.11.2020 у справі № 500/2486/19 зробив висновок про те, що норма пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України (далі ПК України) не визначає процесуального строку звернення до суду і, відповідно, не є спеціальною щодо норми пункту 56.19 статті 56 ПК України.

Водночас норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Водночас Верховний Суд у вищезазначеній постанові зазначив про відступ від висновку про застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду від 03.04.2020 у справі №2540/2576/18, у частині того, що строк для звернення платника податків із позовом до адміністративного суду, у тому числі після використання процедури адміністративного оскарження, становить 1095 днів з дня отримання платником податків рішення, що оскаржено.

Таким чином, процесуальний строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (рішення про застосування штрафних санкцій) у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження) визначається частиною другою статті 122 КАС України становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Разом з цим, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 26 листопада 2020 року у справі №500/2486/19 (адміністративне провадження №К/9901/19455/20) дійшов висновку, що аналіз статті 102 ПК України дає підстави для висновку, що після закінчення визначеного у ній строку давності питання вирішення спору, зокрема, щодо правомірності податкового повідомлення рішення взагалі не може бути поставлене перед контролюючим органом вищого рівня або судом. Верховний Суд у складі судової палати вважає, що зазначений у пункті 102.1 статті 102 ПК України строк є саме строком давності, який має матеріально-правову природу, а тому не може бути одночасно і процесуальним строком звернення до суду. Між правовою природою матеріально-правового строку давності в податкових правовідносинах та процесуального строку звернення до адміністративного суду є сутнісна різниця, а тому помилковим є ототожнення їх призначення при використанні. Крім того, зміст правовідносин щодо правомірності податкових повідомлень-рішень та/або інших рішень контролюючого органу, якими цим органом платнику податків визначаються грошові зобов`язання, свідчить про те, що вони об`єктивно не можуть існувати як спірні протягом 1095 днів (або у відповідних випадках 2555 днів) з дня отримання відповідного податкового повідомлення-рішення.

Отже, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 26 листопада 2020 року у справі №500/2486/19 (адміністративне провадження №К/9901/19455/20), з урахуванням наведеного відступив від висновку про застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду від 3 квітня 2020 року у справі №2540/2576/18, у частині того, що строк для звернення платника податків із позовом до адміністративного суду, у тому числі після використання процедури адміністративного оскарження, становить 1095 днів з дня отримання платником податків рішення, що оскаржено, і вважав за необхідне сформулювати такий правовий висновок. Норма пункту 56.18 статті 56 ПК України не визначає процесуального строку звернення до суду і, відповідно, не є спеціальною щодо норми пункту 56.19 статті 56 ПК України. Водночас норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 27.01.2022 у справі № 160/11673/20.

Правова позиція на яку покликається позивач у клопотанні про поновлення строку звернення до суду від 13.05.2023 (справа № 320/12137/20) стосувались захисту та відновлення порушених прав платників податків у відносинах, що виникають у зв`язку з несвоєчасним відшкодуванням ПДВ державою.

Окрім цього, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 квітня 2023 року у справі № 320/12137/20 зауважила, що частинами другою та третьою статті 122 КАС України чітко визначено момент, з яким пов`язано початок відліку строку звернення до адміністративного суду, а саме з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Порівняльний аналіз словоформ «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Відтак, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду.

Суд звертає увагу, що встановлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поновлення встановленого процесуальним законом строку для звернення до адміністративного суду здійснюється у розумних межах та лише у виняткових, особливих випадках, виключно за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав, свобод або законних інтересів.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи № 640/20314/20 (постанова від 02.12.2021) досліджуючи питання щодо поважності причин пропуску процесуального строку зазначив, що причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, при цьому такі обставини повинні бути підтверджені належним чином.

Правова позиція аналогічного змісту наведена у постанові Верховного Суду від 22.06.2021 у справі № 120/5780/20-а.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває на даний час.

В постанові від 29 вересня 2022 року у справі №500/1912/22 Верховний Суд зазначив, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків щодо звернення до суду з позовними заявами, апеляційними й касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого ст. ст. 55, 124, 129 Конституції України, ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначений підхід неодноразово був застосований Верховним Судом, зокрема у постановах від 21 травня 2021 року у справі № 1.380.2019.006107, від 22 липня 2021 року у справі №340/141/21, від 16 вересня 2021 року у справі № 240/10995/20 та від 12 вересня 2022 року у справі №120/16601/21-а.

Як зазначив представник позивача у заяві про поновлення строків звернення до суду, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , яка майже весь 2022 рік була зоною активних бойових дій, а зараз є зоною можливих бойових дій. Представник позивача звернув увагу суду, що у таких воєнних умовах як державні органи так і Укрпошта не в змозі виконувати у повному обсязі свої функції та завдання, оскільки завжди існує ризик для життя та здоров`я. Зокрема, 16 квітня 2024 року країною агресором завдані удари керованими авіабомбами по відділенню Укрпошти, яка і здійснює відправлення кореспонденції на адресу реєстрації позивача: АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні представник позивача повідомив, що ОСОБА_1 з початком повномасштабного вторгнення рф фактично не проживає за місцем своєї реєстрації, проте за місцем фактичного проживання наразі не зареєстрований, що, відповідно, створило перешкоди для отримання поштової кореспонденції у відділенні Укрпошти за зареєстрованою адресою.

Таким чином, враховуючи введенням на території України з 24 лютого 2022 року воєнного стану, внаслідок збройної агресії рф проти України, висновки Другого апеляційного адміністративного суду, які викладені в ухвалі від 10.09.2024 у справі № 520/37726/23 (про поновлення позивачу строку звернення з апеляційною скаргу по предмету - стягнення податкового боргу, який визначено на підставі не спірних у даній справі податкових повідомлень - рішень), а також обставини, викладені представником позивача у заяві про поновлення строків, з метою забезпечення права на доступ до правосуддя, суд вважає за необхідне визнати поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення та поновлення строку звернення до адміністративного суду з даним позовом.

Відтак, клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до суду із даним позовом підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.6 ст.121 КАС України про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Керуючись ст. ст. 5, 44, 121, 132, 133, 160, 161, 167, 168, 169 КАС України, суд ,- У Х В А Л И В:

Клопотання представника ОСОБА_1 про поновлення строків звернення до суду у справі № 520/26380/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати поважними причини пропуску ОСОБА_1 строків звернення до суду.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду у справі № 520/26380/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

У задоволенні заяви представника Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про залишення позовної заяви без розгляду, у зв`язку з пропуском позивачем строків звернення до суду - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали виготовлено 16 грудня 2024 року.

Суддя А.С.Мороко