Справа № 495/6143/24
Суддя: Прийомова О. Ю.
Дата ухвалення: 2024-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/6143/24

Номер провадження 2-а/495/47/2024

17 грудня 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород Дністровський міськрайонний суд Одеської області,

у складі головуючого одноособово судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Ульвіс К.Е.,

Справа № 495/6143/24

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород Дністровському Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про оскарження постанови,

ВСТАНОВИВ:

28 червня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції про оскарження постанови, просить суд скасувати постанову серії ЕНА № 2444305 від 21.06.2024 року та закрити, стягнути судові витрати.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Так, вимоги позивача мотивовані тим, що 21.06.2024 року приблизно о 15:40 годині ОСОБА_1 керував автомобілем "VOLKSWAGEN PASSAT" державний номерний знак НОМЕР_1 та рухався з центру міста Ізмаїл у напрямку виїзду з міста, не порушуючи правил дорожнього руху.

Рухаючись по проспекту Незалежності (Суворова) у напрямку руху на виїзд з м. Ізмаїл було зупинено співробітниками патруль Поліції. На питання про причину зупинки, поліцейський повідомив про те, що нібито під час керування автомобілем було перевищено дозволену швидкість руху в населеному пункті (50 км/год), рухаючись зі швидкістю більше 80 км/год.

В підтвердження висновку про нібито допущене порушення поліцейським було продемонстровано прилад вимірювання швидкості. Проте ОСОБА_1 не погодився з тим, що показання вказаного приладу підтверджують нібито вчинене останнім порушення, оскільки на продемонстрованому поліцейським фотознімку, зробленому приладом, було зафіксовано декілька автомобілів в русі, а також було зауважено, що прилад вимірювання швидкості знаходився у руках співробітника патрульної Поліції, а отже було незрозуміло, якому саме автомобілю належала зафіксована швидкість руху, що ставить під сумнів правильність висновку про вчинення правопорушення.

Однак доводи ОСОБА_1 до уваги взяті не були та поліцейським Управління патрульної Поліції в Одеській області рядовим Андрєєвим Євгеном Георгійовичем було повідомлено про те, що у відношенні ОСОБА_1 буде винесена постанова про накладення адміністративного стягнення та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2444305 від 21.06.2024 року, якою за порушення вимог п.12.4 ПДР України на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн., передбачене ч.1 ст.121 КУпАП.

Вважає, що постанова серії ЕНА № 2444305 від 21.06.2024 року винесена необґрунтовано та безпідставно, а тому вона має бути скасована, з наступних причин.

Згідно з ч.1 ст.120 КАС України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Оскаржувану постанову винесено та вручено йому 21.06.2024 року, отже строк на її оскарження розпочинається з 22.06.2024 року та закінчується 01.07.2024 року.

Вчинене правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, не підтверджено належними та допустимими засобами доказування.

Зокрема, як вбачається з винесеної постанови, правопорушення фіксувалося приладом «ТгаСаш 000790», який призначений для вимірювання швидкості та має функцію фотозйомки.

На прохання ОСОБА_1 продемонструвати докази того, що заміряна швидкість у 86км/год належить саме транспортному засобу ОСОБА_1 , поліцейським було продемонстровано фотографію з цього приладу, на якій було зафіксовано одночасно декілька автомобілів у русі, а отже було незрозуміло, якому саме з вказаних автомобілів належала заміряна швидкість руху.

Крім того, фіксування швидкості згаданим пристроєм для вимірювання швидкості здійснювалось не зі спеціального штативу, а тримаючи співробітниками патрульної Поліції у руці, а на зауваження з цього приводу, співробітниками патрульної Поліції було повідомлено, що цей прилад є старим, та для фіксації швидкості транспортних засобів окремий штатив не потрібен.

Звертає увагу, що транспортні засоби співробітників патрульної Поліції знаходились неподалік від місця складення постанови серії ЕНА № 2444305 від 21.06.2024 року, але знаходились таким чином, що у ході руху транспортного засобу вони не видні та стояли окремо від співробітників патрульної Поліції без включених проблискових маячків.

Крім того, контроль швидкості повинен відбуватися лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.70), позаяк вказане обумовлено ч. 2 ст. 40 Закону № 580-VIII, згідно якої інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку фіксацію повинна бути розміщена на видному місці, однак у по проспекту Незалежності (Суворова) у напрямку руху на виїзді з м. Ізмаїл, даний дорожній знак не розміщено, що порушує вимоги ч. 2 ст. 40 Закону № 580-VIII.

Отже вказані порушення вказують на явну незаконність оскаржуваної постанови.

На підставі вищевикладеного він і звернувся з відповідним позовом до суду.

Не погоджуючись з позовною заявою, 12 серпня 2024 року від представника відповідача надійшов відзив, відповідно до якого просить суд залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 про скасування постанови серії ЕНА № 2444305 від 21.06.2024 року без задоволення.

Свій відзив обґрунтовує тим, що 21.06.2024 року о 15:34 годині в ході виконання службових обов`язків поліцейський Андреєв Є.Г. за адресою: Одеська область, місто Ізмаїл, проспект Незалежності (Суворова), 164 виявив транспортний засіб Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_2 під керуванням, як пізніше стало відомо гр. ОСОБА_1 , який рухався в межах населеного пункту зі швидкістю 86 км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 36 км/год., чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Дана обставина була зафіксована лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів LTI 20/20 TruCAM № ТС 000790 та підтверджується роздруківкою файлу _МС000_0621_153355.jmf та відеозаписом з даного приладу.

Відповідно до п. 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Факт вчинення позивачем правопорушення підтверджується фото- та відео- матеріалами, відзнятими лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів LTI 20/20 TruCAM № ТС 000790 та підтверджується роздруківкою файлу _МС000_0621_153355.jmf з пристрою LTI 20/20 TruCAM № ТС 000790.

Зазначений пристрій відповідає всім вимогам законодавства, пройшов відповідну повірку та його покази являються належними, допустимими, достовірними доказами.

Вказує, що факт порушення ПДР позивачем підтверджується фото та відео- матеріалами відзнятими лазерним вимірювачем щвидкості транспортних засобів LTI 20/20 TruCAM № ТС 000790. На вказаному приладі вказана відмітка у вигляді хрестика "+", позначає, який саме конкретний об`єкт вимірюється.

Згідно даних експертного висновку від 24 грудня 2020 року № 04/05/02-3561, виготовленого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, об`єктом експертизи був лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCAM ІІ, розроблений компаніє "Laser Technology Inc." США.

Висновок за результатами експертизи: в об`єкті експертизи правильно реалізовано криптографічний алгоритм шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 10116:2019, із довжиною 128 біт.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

01 липня 2024 року Ухвалою Білгород Дністровського міськрайонного суду позовну заяву залишено без руху.

08 липня 2024 року Ухвалою Білгород Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження з призначенням справи до її підготовчого розгляду.

30 вересня 2024 року Ухвалою Білгород Дністровського міськрайонного суду підготовче провадження по справі було закрито та призначений її розгляд по сутті.

30 вересня 2024 року Ухвалою суду задоволена заява позивача про заміну неналежного відповідача на належного.

В судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи у відсутність, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Причини неявки суду не сповістив. Надав до суду відзив, відповідно до якого просить суд відмовити в задоволенні позову.

Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно наданої заяви, відзиву, за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 229 КАС України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи / у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження/, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Фактичні обставини справи встановлені судом.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, суд приходить до наступного.

Матеріалами справи встановлено, що постановою серії ЕНА № 2444305 від 21.06.2024 року притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до постанови зазначено, що 21.06.2024 року о 15:34 годині в ході виконання службових обов`язків поліцейський Андреєв Є.Г. за адресою: Одеська область, місто Ізмаїл, проспект Незалежності (Суворова), 164 виявив транспортний засіб Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_2 під керуванням, як пізніше стало відомо гр. ОСОБА_1 , який рухався в межах населеного пункту зі швидкістю 86 км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 36 км/год., чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позивач вважає вказані постанови незаконними, такими, що винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.

Нормативне обґрунтування.

Згідно ч. 1 ст. 286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оцінка аргументів сторін, висновки суду.

Зазначена постанова судом перевіряється на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Крім того, судом враховано, що відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Окрім того, статтею 254 Кодексу України встановлено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Разом з тим, положеннями статті 258 КУпАП визначено у яких випадках протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Аналіз положень частин першої та другої статті 258 КУпАП дозволяє дійти висновку, що їх дія поширюється:1) на правопорушення, визначені в частині першій цієї статті; 2) на випадки, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення (передбачені законом незначні правопорушення - самовільне сінокосіння, засмічення лісів, безквитковий проїзд тощо).

Відповідно до частини третьої статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пункт 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначає, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993р. за №3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. за №1306.

Згідно з п.1.1. ПДР, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до пункту 12.4 Правил дорожнього руху України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і відеозйомки, відеозапису є одним із превентивних заходів, визначених статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно п. 9 ч. 1 статті 31 ЗУ «Про Національну поліцію України» Превентивні поліцейські заходи: 1. Поліція може застосовувати такі превентивні заходи: застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису (п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію»).

У відповідності до положень ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху.

При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м. З відстані у 350-450 м поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону.

Після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі, прилад здійснює вимірювання швидкості.

Про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості.

При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону.

Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки порушника. Виробник приладу TruCam (LTI, США) застосував алгоритм шифрування AES з метою посилення достовірності доказової бази дорожньої поліції в суді в разі оскарження факту порушення.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але, також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Тому, достовірність інформації про порушення правил дорожнього руху може бути перевірена в будь-який момент після її фіксації приладом TruCam, у тому числі під час її пред`явлення в якості речового доказу в адміністративному судовому процесі.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UA-MI/1-2903-2012.

На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.

Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 05.06.2014 № 1314-VI «Про метрологію та метрологічну діяльність» (набрав чинності 01.01.2016), законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Таким чином, згідно з наведеними положеннями чинного законодавства України, лазерні вимірювачі швидкості TruCam LTI 20/20, що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту.

Крім того, така процедура як «сертифікація» взагалі вже не міститься в нормах чинного законодавства України.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку.

Міжповірочний інтервал для TruCAM визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05.04.2012 № 437 і становить 1 рік.

Представник відповідача звертає увагу суду на правові позиції викладені у рішеннях (постановах) П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.12.2024 року по справі № 504/3429/23, П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.06.2023 року по справі № 947/12877/23, П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.07.2024 року по справі № 947/4589/23, Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2023 року по справі № 759/15277/22, Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2023 року по справі № 341/1463/23, П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06.12.2023 року по справі № 523/11417/23 та інші.

Як вбачається з свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірюваної техніки ДП «Укрметртестстандарт» від 15.11.2024 року № 22-01/29473 лазерний вимірювач TruCam LTI 20/20 відноситься до РУЧНИХ вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Тобто без триноги. Державне підприємство «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» (ДП «Укрметртестстандарт») засноване на державній власності і входить до сфери управління Мінекономрозвитку України.

Відтак, в даному випадку порушення позивачем ПДР зафіксовано пристроєм вимірювання швидкості TruCAM в ручному режимі, а не в автоматичному, тому вимоги ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» не розповсюджуються на спірні відносини.

Аналогічна позиція викладена в постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.08.2021 року у справі № 607/4677/21.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення ,які мають ознаки злочину»,залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою ,в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Згідно ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до п. 10 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визначено, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283, 284 КУпАП.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи.

Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі. У випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

В КУпАП та КАС України визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення та її перегляду судом у випадку оскарження, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

В даній категорії справ відповідач як суб`єкт владних повноважень, повинен зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача та його заперечення проти пред`явленого йому обвинувачення, адже в силу ч.3 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові ВС/КАС від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв`язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Відтак, враховуючи доведеність відповідачем вини позивача вказаної у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії ЕНА № 2444305 від 21.06.2024 року, що випливає з приєднаних до матеріалів справи доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про оскарження постанови є необґрунтованими та такими, що підлягають не задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 14,35 ЗУ «Про дорожній рух», ст. ст. 7, ч.6 ст.121, 245, 251, 254,258 КУпАП, ст.ст.2, 4, 5, 241-246, 255, 286 КАС України, суд,

УХВАЛ И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про оскарження постанови відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду у відповідності до ст. 286 КАС України подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, адреса: місто Київ, вулиця Федора Ернеста, 3.

Повний текст рішення складений 17 грудня 2024 року.

Суддя: