Справа № 460/7943/24
Суддя: У.М. Нор
Дата ухвалення: 2024-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 грудня 2024 року м. Рівне №460/7943/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Нор У.М., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області
про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі відповідач 2), в якому просить суд:

визнати протиправними дії відповідача-1 щодо відмови у видачі позивачу довідок: про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) станом на січень 2024 року (на день подання заяви про переведення на пенсію державного службовця 26.01.2024) та; про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, із зазначенням виплат в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за грудень 2023 року за прирівняною посадою заступника начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (за формою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3);

зобов`язати відповідача-1 оформити і видати ОСОБА_1 : довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) станом на січень 2024 року (на день подання заяви про переведення на пенсію державного службовця 26.01.2024) та; довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, із зазначенням виплат в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за грудень 2023 року за прирівняною посадою заступника начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (за формою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3);

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-2 від 01.02.2024 о/83 про відмову у переведенні позивача на пенсію за віком, яка обчислюється відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII;

зобов`язати відповідача-2 перевести з 26.01.2024 позивача на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII, обчисливши її виходячи із основних складових заробітної плати (про посадовий оклад, надбавку за ранг та надбавку за вислугу років) станом на січень 2024 року (на день подання заяви про переведення на пенсію державного службовця 26.01.2024), а також заробітної плати державного службовця в середніх розмірах відносно таких виплат за грудень 2023 року за прирівняною посадою заступника начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, з урахуванням висновків суду.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вона, перебуваючи на обліку у відповідача-1 отримує пенсію по інвалідності як потерпіла внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії. У зв`язку зі звільненням з посади, робота на якій дає право на призначення пенсії державного службовця 30.03.2017, маючи стаж роботи на посаді державного службовця на дату звільнення понад 20 років, на думку позивача, вона набула право на призначення пенсії відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII та статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII. У зв`язку з цим, позивач звернулась до відповідача-1 як колишнього роботодавця та органу соціального захисту (який призначає пенсію) із заявою від 02.01.2024 про видачу їй довідок: про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років); про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби станом на грудень 2023 року (абз. 6 п. 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженим постановою КМУ від 14.09.2016 №622). Окрім цього 26.01.2024 позивач звернулась до відповідача-1 із заявою про переведення її на пенсію державного службовця відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII та статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII.

Позивач вважає, що враховуючи наявність в структурі відповідача-1 посади, прирівняної тій, яку вона обіймала на дату звільнення, він протиправно відмовив ОСОБА_1 у видачі довідки про заробітну плату державного службовця для призначення та обчислення пенсії відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року №622. Окрім цього, рішенням відповідача-2 від 01.02.2024 о/83 позивачу відмовлено у її переведення на посаду державного службовця з підстав не надання документів про заробітну плату, з якого така пенсія обчислюється

На переконання позивача, відмова відповідача-1 у видачі довідок про заробітну плату із зазначенням її складових в середніх розмірах станом на грудень 2023 за прирівняною посадою тій, яку вона обіймала на дату звільнення є протиправними, оскільки у структурі Головного управління існує посада, особа на якій виконує аналогічну роботу, яку виконувала позивач перед звільненням з державної служби.

Окрім цього, відповідач-2, відмовляючи у переведенні позивача на пенсію державного службовця дійшов передчасних висновків про наявність підстав для відмови, позаяк у нього було достатньо повноважень та строку витребувати запитувані документи та згодом перевірити правомірність їх видачі або надати строк для додаткового їх надання.

Ухвалою суду від 23.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачам встановлено строк для подання суду відзиву.

Відповідачі подали відзиви на позовну заяву, аналогічні за змістом один одному. В обґрунтування заперечень вказали, що згідно з електронною пенсійною справою, позивачка з 20.01.2010 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та з 06.07.2021 отримує пенсію по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків відповідно до статті 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. 26.01.2024 позивачка звернулась із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу, яка за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області та винесено рішення від 01.02.2024 №83 про відмову в перерахунку пенсії через відсутність довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, видані на день звернення за проведенням перерахунку.

Також повідомили, що на заяву позивачки від 02.01.2024 року щодо видачі довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про державну службу як особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби листом від 18.01.2024 повідомлено, що відповідно до абзацу шість пункту чотири постанови Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року №622, за бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Відповідно до записів трудової книжки на момент звільнення позивач обіймала посаду заступника начальника управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №628 Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України Сарненське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області було реорганізоване шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, а тому враховувати інші виплати в середніх розмірах за відповідною посадою за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії є неможливим, оскільки, в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області відповідна посада відсутня.

Також відповідачі зазначили, що постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2024 №823 внесені зміни до Порядку №622, а саме, викладено абзац шостий пункту 4 у новому вигляді з врахуванням того, що визначення заробітної плати для призначення пенсії державним службовцям, які працювали в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, здійснюється з урахуванням положень пунктів 4-1 і 4-2цього Порядку."

Враховуючи викладене відповідачі вважають, що відсутні як підстави для видачі запитуваних довідок про заробітну плату, так і для переведення позивача на пенсію державного службовця.

Оскільки розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, то відповідно до вимогч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області і отримує пенсію по інвалідності як потерпіла внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії.

02.01.2024 позивач звернулась до відповідача-1 із заявою щодо видачі їй довідок: про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років); про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби станом на грудень 2023 року (абз. 6 п. 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженим постановою КМУ від 14.09.2016 №622). Дана заява зареєстрована в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області 11.01.2023 за вх.№1426/8.

19.01.2024 №1700-0803-8/3922відповідач 1 видав позивачу довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №1700-0603-8/4940, в якій зазначив такі складові заробітної плати як: посадовий оклад у розмірі 5500 грн, надбавку за ранг (8 ранг) у розмірі 300 грн та надбавку за вислугу років (50%) 2750 гривень. Загальна сума заробітної плати, яка б належала сплаті позивачу становить 8550 грн.

02.01.2024 позивач також подала відповідачу 1 заяву щодо видачі довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії, як особі, яка має не менше ніж 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, в середніх розмірах за грудень 2022 року для перерахунку пенсії у спосіб переведення її із пенсії за віком на пенсію державного службовця.

Листом від 19.01.2024 №1700-0803-8/3922 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області повідомлено, що відповідно до абзацу 6 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року №622, за бажанням осіб, які мають не менш, як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому-п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 року, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі. Відповідно до записів трудової книжки на момент звільнення позивач обіймала посаду заступника начальника управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області, яке згідно з Постановою КМУ від 22 серпня 2018 року №628 «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України» було реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області. Відтак враховувати інші виплати в середніх розмірах за відповідною посадою за місяць, що передує місяцю звернення є неможливим, оскільки відповідна посада наразі відсутня.

26.01.2024 позивач звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок (призначення) пенсії у спосіб переведення її із пенсії по інвалідності на пенсію за віком державного службовця.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято рішення про відмову у перерахунку пенсії від 01.02.2024 о/83 з підстав не надання документів про заробітну плату, з якого така пенсія обчислюється.

Вважаючи протиправними дії відповідача-1 та не погоджуючись з рішенням відповідача-2, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 4 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII (далі - Закон №3723-XII) (у редакції, чинній до 01.05.2016) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

У подальшому з 01.05.2016 набрав чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VІІІ (далі - Закон №889-VІІІ).

Статтею 90 Закону №889-VIII передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У зв`язку з набранням чинності Законом №889-VІІІ з 01.05.2016 втратив чинність Закон №3723-VIII окрім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону №889-VIII.

Згідно з п.10 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

В силу вимог п.12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Водночас, для осіб, які мають не менш 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статтею 37 Закону №3723-ХІІ передбачені додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: вік і страховий стаж.

Із наданої позивачем дубліката трудової книжки Серія НОМЕР_1 , дата заповнення 26.02.1985 вбачається, що позивач працювала у Відділі соціального забезпечення Сарненського райвконкому (згодом перейменованого на відділ (управління) соціального захисту населення Сарненської РДА, управління праці та соціального захисту населення Сарненської РДА) з 21.01.1992 по 10.06.2002 на посадах: спеціаліста, спеціаліста ІІ категорії, спеціаліста І категорії. Позивачу присвоювались ранги державного службовця: 15 ранг з 24.03.1994; 13 ранг з 01.02.1999. В період з 11.06.2002 по 30.03.2017 позивач обіймала в складі Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі посади: спеціаліста І категорії (13 ранг державного службовця); заступника начальника відділу (12 та 11 ранги державного службовця); заступника начальника управління (10 та 6 ранг державного службовця).

Судом встановлено, що наявність спеціального стажу роботи на посадах державних службовців не є спірним у даній справі та визнається відповідачами. Відсутність необхідного стажу роботи на посадах державного службовця не менше 20 років не було підставою для відмови позивачу у видачі їй довідок для обчислення пенсії державного службовця або ж для відмови у переведенні із пенсії по інвалідності на пенсію за віком як державному службовцю.

Як встановлено судом, станом на 01.05.2016 (дату набрання чинності Законом №889-VІІІ) позивач обіймала посаду заступника начальника управління, яка відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 р. №229, належала до посад державних службовців (що відповідачем не заперечується), а 30.03.2017 звільнена з посади заступника начальника управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області у зв`язку з реорганізацією.

Суд зауважує, що при вирішенні питання про наявність підстав для обчислення пенсії державного службовця слід враховувати обраний пенсіонером період заробітної плати, з якого його пенсія має обчислюватися, оскільки саме від обраного способу обчислення заробітної плати залежить необхідний стаж роботи державного службовця, який станом на 01.05.2016 займав відповідну спеціальну посаду.

Відповідно до вимог п. 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року №622 (далі - Порядок №622, чинний, в редакції станом на дату подання заяви про видачу довідок про заробітну плату та заяви про переведення на пенсію державного службовця), пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

При цьому: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби); розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі (абз. 6 п. 4 Порядку №622).

Так, оскільки 30.03.2017 позивач була звільнена з державної служби, для обчислення пенсії державного службовця вона 02.01.2024 звернулась до відповідача-1 як роботодавця та одночасно Головного управління Пенсійного фонду, на обліку в якого перебуває, із заявою про видачу їй: довідки про посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років (абз. 2 п. 4 Порядку); довідки про заробітну плату в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії грудень 2023 року, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Пунктом 5 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб Порядку №622, передбачено, що форма довідки про заробітну плату, яка подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.

Так, у разі ліквідації державного органу довідку видає орган, який є правонаступником, а в разі його відсутності чи перейменування (відсутності) посад, у тому числі відсутності відповідних посад державної служби, довідка видається у порядку, встановленому Мінсоцполітики за погодженням із Нацдержслужбою (п. 6 Порядку №622).

Форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 року №1-3, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 08.02.2017 за №180/30048 (далі - Постанова №1-3), зокрема : форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років); - форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією); - форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, яку власне, відповідач зобов`язаний був видати позивачу.

Формою довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) передбачено зазначення основних складових грошового забезпечення відповідно до абз. 2 п. 4 Порядку №622 в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії (26.01.2024 у випадку спірних правовідносин) за прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби.

Відповідно до форми довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, така видається для призначення згідно з пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону «Про державну службу» пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу» про середні розміри надбавок, премій та інших виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії (не раніше травня 2016 року), а виплати (надбавки, місячні премії) зазначаються в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії. Матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, зазначаються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді, виходячи із середнього розміру таких виплат у місяці, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, визначеного з урахуванням кількості відповідних (прирівняних) посад.

Таким чином, для обчислення пенсії особам, які станом на дату звернення із заявою про призначення пенсії державного службовця мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, надаються дві довідки про заробітну плату, за отриманням яких позивач звернулась із відповідною заявою до відповідача-1 02.01.2024.

Пунктом 7 Порядку видачі довідок про заробітну плату для призначення пенсій окремим категоріям осіб у разі ліквідації державних органів, у яких особи працювали, а також перейменування (відсутності) їхніх посад, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 10.05.2017 №750 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16 червня 2017 р. за № 766/30634, зі змінами) передбачено, що у разі відсутності або перейменування (відсутності) у державному органі посади, що була останньою, яку особа займала на державній службі, її посада визначається цим органом згідно з додатком 1 до цього Порядку або за відповідною категорією, підкатегорією з урахуванням юрисдикції державного органу. Однак, цей Порядок не регламентує посади, які прирівнюються в органах пенсійного забезпечення.

Фактично відмовляючи у видачі довідки про заробітну плату для обчислення пенсії відповідач позбавив позивача можливості реалізувати її право на призначення та виплату пенсії державного службовця всупереч наявності у неї не менш 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби.

Так, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України" №988 від 21.12.2016, діяльність управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі припинено шляхом злиття та утворення Сарненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, яке є правонаступником усіх прав та обов`язків припиненого Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №628 «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України» Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі, в якому вона працювала перед звільненням на посаді заступника начальника управління (яка курувала відділ обслуговування громадян та пенсійного забезпечення), було реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Відповідачами не спростовано встановленого судом в ході розгляду справи того факту, що Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області є правонаступником припиненого Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі, з посади заступника начальника управління якого позивача звільнено 30.03.2017.

Таким чином, суд вважає, що саме на Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, як на правонаступника роботодавця позивача покладено обов`язок з видачі їй довідки про складові заробітної плати для обчислення пенсії державного службовця.

Проте, із змісту спірних правовідносин вбачається, що відповідач-1 вважає відсутньою в його штатному розписі прирівняної посади до тієї, з якої позивач звільнилась із державної служби 30.03.2017.

Оцінюючи вказані доводи відповідача-1 суд враховує, що на підтвердження вказаних доводів Пенсійним органом не надано жодного належного і допустимого доказу, зокрема, штатних розписів установи, положень про його управління, відділи та/або копії посадових інструкцій осіб, які працювали чи працюють в його структурі.

Суд зауважує, що прирівняною вважається посада, яка за класифікаційними характеристиками, зокрема назвою, функціональністю та організаційним рівнем підрозділу у структурі органу (організації, установи, тощо) прирівнюється до посади, з якої особа була звільнена.

Загальним законом, який застосовується до діяльності державних службовців є Закон України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII (далі також - "Закон №889-VIII").

Так, Закон України №889-VIII визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 2 цього Закону рівнозначна посада - посада державної служби, що належить до однієї підкатегорії посад державної служби з урахуванням рівнів державних органів.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону №889-VIII посади державної служби в державних органах поділяються на категорії та підкатегорії залежно від порядку призначення, характеру та обсягу повноважень, змісту роботи та її впливу на прийняття кінцевого рішення, ступеня посадової відповідальності, необхідного рівня кваліфікації та професійних компетентностей державних службовців.

Як уже встановлено судом, продовж трудової діяльності позивач обіймала посади: спеціаліста ІІ категорії по перерахунку пенсій (з 24.12.1993), спеціаліста І категорії по перерахунку пенсій (з 01.11.1999) органу соціального захисту населення; спеціаліста першої категорії відділу призначення пенсій (з 11.06.2002); заступника начальника відділу призначення пенсій (з 19.06.2002); заступника начальника відділу пенсійного забезпечення (з 20.10.2005); начальника відділу пенсійного забезпечення (з 01.12.2011); начальника відділу призначення та перерахунку пенсій (з 01.07.2015); заступника начальника управління (з 25.08.2015), який відповідно до графічної структури управління координував роботу, зокрема і відділу з питань призначення та перерахунку пенсій.

Частиною 2 статті 6 Закону №889-VIII встановлюються такі категорії посад державної служби, як зокрема: категорія "Б" - посади: керівників та заступників керівників державних органів, юрисдикція яких поширюється на територію Автономної Республіки Крим, однієї або кількох областей, міст Києва і Севастополя, одного або кількох районів, районів у містах, міст обласного значення; керівників державної служби у державних органах, юрисдикція яких поширюється на територію Автономної Республіки Крим, однієї або кількох областей, міст Києва і Севастополя, одного або кількох районів, районів у містах, міст обласного значення; керівників та заступників керівників структурних підрозділів державних органів незалежно від рівня юрисдикції таких державних органів.

Відповідно до частини 4 статті 6 Закону №889-VIII визначення підкатегорій посад державної служби та прирівняння посад державної служби проводиться Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2017 р. № 15 «Питання оплати праці працівників державних органів» зі змінами від 17.01.2023 (станом на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що посада заступника керівника самостійного управління, юрисдикція якого поширюється на територію одного або кількох районів, районів у містах, міст обласного значення віднесені у 2023 році до однієї підкатегорії посад державної служби Б2. Тобто, посада, яку обіймав позивач на дату звільнення 30.03.2017 заступника начальника самостійного управління, юрисдикція якого поширюється на територію району, відноситься до категорії Б, підкатегорії посад державної служби Б2.

Із наданої позивачем належним чином засвідченої копії штатного розпису відповідача-1 на 2023 рік у структурі такого органу (ГУ ПФУ в Рівненській області) наявна одна посада, яка за своїми ознаками прирівняна до тієї посади, з якої позивач звільнена 30.03.2017, заступника начальника Головного управління, який станом на грудень 2023 року скоординовує напрямок управління, зокрема в сфері призначення та перерахунку пенсій.

Протилежного судом в ході розгляду справи не встановлено, а відповідачем-1 не спростовувалось.

Отже, у структурі установи Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області станом на грудень 2023 року функціональні обов`язки керівника, що здійснює контроль за структурними підрозділами по призначенню і перерахунку пенсій громадянам в організаційній структурі головного управління виконував заступник керівника такого управління, який, за встановленими судом обставинами, мав частково функціональні обов`язки, аналогічні тим, які позивач виконувала перед звільненням з державної служби в Управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області в 2017 році.

Таким чином, згідно зі штатним розписом відповідача-1 та детальним аналізом положень чинного законодавства, на грудень 2023 року посада заступника керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, відносилася до підкатегорії Б2 і за класифікаційними характеристиками, зокрема назвою, функціональністю та організаційним рівнем підрозділу у структурі органу є подібною до посади, яку обіймала позивач станом на дату звільнення.

З огляду на встановлені обставини, посади: заступник начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області є рівнозначною (прирівняною) посадою до посади заступника начальника Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі, яку обіймала позивач станом на дату звільнення у розумінні пункту 6 частини першої статті 2 Закону №889-VIII, незважаючи на відмінність у розмірі посадових окладів за означеними посадами у штатних розписах.

Разом з тим, посада заступника начальника головного управління хоч і є прирівняною до її посади на дату звільнення в 2017 році, однак передбачає виконання певних більших адміністративних повноважень у всій штатній структурі відповідача-1, які позивач здійснювала лише щодо свого напряму (пенсійного забезпечення/призначення і перерахунку пенсії).

Відтак, в ході розгляду справи судом встановлено, що зважаючи на наявність в структурі відповідача-1 посади, прирівняної тій, яку обіймала позивач на дату звільнення, відповідач протиправно, всупереч положень Постанови №1-3, відмовив ОСОБА_1 у видачі довідки про розмір заробітної плати для призначення та обчислення пенсії за віком на умовах Закону України «Про державну службу».

Відтак, суд дійшов висновку про протиправність відмови відповідача-1 у видачі вказаної довідки, позаяк у структурі відповідача-1 існує аналогічна посада тій, яку ОСОБА_1 займала перед звільненням з державної служби, що покладав на Пенсійний орган обов`язок видати запитувані довідки.

Судом також встановлено, що 26.01.2024 позивач звернулась до відповідача-1 із заявою про призначення пенсії за віком, як особі, яка має не менше, як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, тобто як державному службовцю, додавши до неї всі необхідні документи, окрім довідок, які незаконно не видані роботодавцем.

Рішенням відповідача-2 від 01.02.2024 о/83, обраного для розгляду документів за принципом екстериторіальності, позивачу відмовлено у її переведення на посаду державного службовця з підстав не надання документів про заробітну плату, з якого така пенсія обчислюється.

Проте, на переконання суду, наявність права на призначення пенсії за віком на умовах пункту 10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ залежить не від надання довідок про заробітну плату, а від дотримання вимог закону щодо віку та стажу.

Так, відповідно до пункту 10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно зі статтею 37 Закону №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Отже, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону №3723-XII і пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду висловленою у постановах від 19 березня 2019 року (справа №466/5138/17, №357/1457/17), від 10 квітня 2019 року (справа №607/2474/17).

Суд встановив, що на дату подання заяви про призначення пенсії за віком, як державному службовцю позивач: досягнула 60 років, що підтверджується копією її паспорта; спеціальний стаж державної служби станом на дату подання заяви складав понад 20 років.

Зі змісту оскаржуваного рішення відповідача-2 судом не встановлено жодних зауважень щодо відсутності у позивача законодавчо встановленого стажу, віку тощо, як таких, що дають право на пенсію за віком за Законом №889-VIII та ст.37 Закону №3723-XII.

Тому ОСОБА_1 набула право на призначення пенсії відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII та статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII як особа, що досягнула відповідного віку, мала необхідним мінімальний спеціальний стаж державної служби та була звільнена із посади державного службовця на дату подання заяви.

Зазначене свідчить на користь того, що відповідно до поданої заяви від 26.01.2024 у відповідача-2 були наявні правові підстави для призначення позивачу пенсії державного службовця.

Разом з тим, виходячи з аналізу законодавства, яке регулює спірні правовідносини, вбачається, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Перерахунок пенсії, за своїм змістом є зміною розміру одного і того ж виду пенсії, у зв`язку із зміною показника, що був базою для визначення розміру пенсії (заробітної плати, грошового забезпечення тощо), чи з інших підстав, передбачених чинним законодавством.

Водночас, спірні правовідносини стосуються саме переведення позивача з одного виду пенсії за віком на інший вид - пенсію за віком, в межах іншого закону.

Вказані види пенсії відрізняються підставами їх призначення та механізмами визначення їх розміру, з чого слідує, що спірні правовідносини не стосуються перерахунку одного і того ж виду пенсії.

Суд звертає увагу на те, що за наявності у особи права на пенсію за різними законами або на різні види пенсії в межах одного закону, законодавець не забороняє останній після призначення пенсії, перейти з одного виду пенсії на інший, або звернутись до органу пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за іншим законом.

Водночас суд зазначає, що суб`єкт владних повноважень не може на власний розсуд втручатись у реалізацію особою свого права на пенсійне забезпечення та впливати на його волевиявлення з мотивів доцільності або недоцільності вчинення певних дій.

У разі подання особою, яка має на це право, заяви з вимогою про вчинення на її користь перерахунку або інших дій, які пенсійний орган повинен розглянути/вирішити/вчинити (по суті), орган влади не має права відмовляти, керуючись при цьому мотивами доцільності або недоцільності.

Якщо суб`єкт владних повноважень вважає вимоги особи такими, що задоволенню не підлягають, він повинен навести чіткі, визначені законодавством підстави для відмови у задоволенні вимог та прийняти рішення про відмову, а не посилатись на будь-які оціночні судження або гіпотетичні розрахунки, викладаючи свої висновки у формі роз`яснення чи рекомендацій.

За таких обставин, безпідставним є висновок відповідачів про відсутність у позивача права на пенсію за віком за Законом №889-VIII та ст.37 Закону №3723-XII, а рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від від 01.02.2024 о/83 є протиправним та підлягає скасуванню.

Судом встановлено та не заперечується учасниками справи, що з заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до вимог Закону №889-VIII та ст.37 Закону №3723-XII позивач звернулася 26.01.2024.

Відповідно до ч.3 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відтак, враховуючи те, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 01.02.2024 о/83 позивачу безпідставно та необґрунтовано відмовлено у переведенні на пенсію за віком згідно з Законом №889-VIII та ст.37 Закону №3723-XII, то суд вважає, що належним способом захисту прав позивача у даному випадку буде як визнання протиправним і скасування вказаного рішення, так і зобов`язання перевести позивача на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VIII та ст.37 Закону №3723-XII з часу звернення із заявою, тобто з 26.01.2024.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області перевести з 26.01.2024 ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII, обчисливши її виходячи із основних складових заробітної плати (про посадовий оклад, надбавку за ранг та надбавку за вислугу років) станом на січень 2024 року (на день подання заяви про переведення на пенсію державного службовця 26.01.2024), а також заробітної плати державного службовця в середніх розмірах відносно таких виплат за грудень 2023 року за прирівняною посадою заступника начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, з урахуванням висновків суду, то суд враховує таке.

Право на захист - це суб`єктивне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав. Воно випливає з конституційного положення: "Права і свободи людини і громадянина захищаються судом" (ст. 55 Конституції України).

Отже, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання у сфері цивільних, господарських, публічно-правових відносин та за наявності неврегульованих питань.

Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо.

Із системного аналізу вказаних норм слідує, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин, а не можливість їх порушення в майбутньому.

Як свідчать матеріали справи, позивач звернулася до пенсійного органу із заявою про перехід на пенсію за віком 26.01.2024. При цьому, до заяви не були долучені довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, що не заперечується останньою в позовній заяві.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у спосіб зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з перевести з 26.01.2024 ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII, п.10 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VІІІ.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачі не довели правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах, будь-яких доказів на підтвердження протилежних, аніж встановлено судом фактів при розгляді цієї справи, не подали, натомість доводи позивача частково відповідають обставинам справи та ґрунтуються на нормах матеріального закону, а тому підлягають до задоволення частково.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови видати ОСОБА_1 довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби за прирівняною посадою за останнім місцем роботи позивача на державній службі за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області видати ОСОБА_1 довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби за прирівняною посадою за останнім місцем роботи ОСОБА_1 на державній службі за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, а саме: за грудень 2022 року, з урахуванням висновків суду.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 01.02.2024 о/83 про відмову у переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком, яка обчислюється відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області з перевести з 26.01.2024 ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII, п.10 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VІІІ.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 17 грудня 2024 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076) Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, 5, Держпром, 3, під.2,м. Харків,Харківська обл.,61022, ЄДРПОУ/РНОКПП 14099344)

Суддя У.М. Нор