Справа № 127/27860/24
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2024-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/27860/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Гуменюк К.П.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

17 грудня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

в серпні 2024 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся в суд з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, поліцейського 2-го взводу 4-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області капрала поліції Тронца М.С. про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕНА №2862972 від 18.08.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Вінницький міський суд Вінницької області рішенням від 21.10.2024 в задоволенні позову відмовив. Судове рішення мотивоване тим, що позивача правомірно притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП і вказана норма права передбачає відповідальність не лише за керування транспортним засобом, що має несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, а і відповідальність за керування транспортним засобом технічний стан якого не відповідає вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації. Позивач керував транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що підтверджується оглянутим в судовому засіданні відеозаписом, який був долучений представником відповідачів Ковальчуком Д.О. до відзиву як доказ на підтвердження заперечень щодо позову. Наданим відеозаписом підтверджується наявність тріщин завдовжки більш як 50 мм на вітровому склі в зоні роботи склоочисників.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП, полягає у керуванні транспортним засобом, що має технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється.

Вважає, що сама собою наявність технічних несправностей не є достатньою підставою для притягнення його до відповідальності. Такі технічні несправності обов`язково повинні бути віднесені законом до таких, з якими експлуатація транспортного засобу забороняється. Саме порушення Правил дорожнього руху України, а не стандартів ДСТУ, є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Також зазначає, що зі змісту п. 31.4.7 ПДР України вбачається, що тріщина на склі відсутня у переліку вимог, які забороняють експлуатацію транспортного засобу, а відтак відсутній склад адміністративного правопорушення у його діях. Крім того, в оскаржуваній постанові поліцейським взагалі не зазначено, який саме з підпунктів п.п. 31.4 п. 31 ПДР України було ним порушено, тому оскаржувана постанова про застосування до нього адміністративного штрафу є протиправною і такою, що підлягає скасуванню, а провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 18 серпня 2024 року о 21:20 год. ОСОБА_1 в м. Вінниці по вул. Хмельницьке шосе, 130 А, здійснюючи регулярні перевезення за маршрутом «Жмеринка Вінниця, керував транспортним засобом А079-23, реєстраційний номер НОМЕР_1 , із технічною несправністю, а саме тріщиною лобового скла у зоні дії склоочисників більше ніж 50 мм, чим порушив ДСТУ 3649:2010 та п. 31.4.7 ПДР України інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КУпАП. За вказане правопорушення на позивача було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 680 гривень.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Законами України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII (далі - Закон № 3353-ХІІ), Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР).

Диспозиція частини 2 ст. 121 КУпАП передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені ч. 1 ст. 121 КУпАП, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації.

Відповідно до ст. 14 Закону № 580-VIII учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 31.4.7 ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: інші елементи конструкції:

а) немає передбачених конструкцією транспортного засобу стекол, дзеркал заднього виду;

б) не працює звуковий сигнал;

в) встановлено на скло додаткові предмети або нанесено покриття, які обмежують оглядовість з місця водія, і погіршують його прозорість.

Вимоги ГОСТ 5727-88 «Скло безпечне для наземного транспортного засобу. Загальні технічні умови», не допускають наявність тріщин завдовжки більш як 50 мм на вітровому склі в зоні роботи склоочисників транспортного засобу.

Пунктом 5.1 ДСТУ 3649:2010 передбачено, що технічний стан колісних транспортних засобів повинен відповідати вимогам законодавства, чинних нормативних документів щодо безпеки дорожнього руху й охорони навколишнього середовища.

Згідно з п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 на вітровому склі колісного транспортного засобу не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

Відповідно до п. 7.8.1 ДСТУ 3649:2010 відповідність вимогам, зокрема п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010, перевіряють візуально та у відповідних випадках прикладанням зусилля, приведеним у дію, простукуванням нарізевих з`єднань.

Колегія суддів враховує, що Правила дорожнього руху не визначають порядок дій водія у разі виникнення в дорозі несправностей, які призводять до невідповідності транспортного засобу вимога стандартів, зокрема, п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010.

Водночас п. 31.5 Правил дорожнього руху передбачає, що у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, позивача притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП і вказана норма права передбачає відповідальність не лише за керування транспортним засобом, що має несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, а і відповідальність за керування транспортним засобом технічний стан якого не відповідає вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації. Позивач керував транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що підтверджується оглянутим в судовому засіданні відеозаписом, який був долучений представником відповідачів Ковальчуком Д.О. до відзиву як доказ на підтвердження заперечень щодо позову. Наданим відеозаписом підтверджується наявність тріщин завдовжки більш як 50 мм на вітровому склі в зоні роботи склоочисників.

При цьому, транспортний засіб під керуванням позивача, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, не відповідав вимогам вищевказаного стандарту, а тому вказані обставини є обґрунтованою підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Слід також зазначити, що наявність тріщини на лобовому склі в зоні роботи склоочисників транспортного засобу під час руху автомобіля може призвести до погіршення його прозорості.

Під час розгляду і вирішення справи колегія суддів виходить з того, що належними діями позивача у разі утворення тріщини на лобовому склі в дорозі, які б свідчили про дотримання ним Правил дорожнього руху і унеможливлювали притягнення його до відповідальності, є продовження руху якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту з дотриманням запобіжних заходів, передбачених п.п. 9.9, 9.11 цих Правил.

У свою чергу п.п. 9.9, 9.11 Правил дорожнього руху передбачають підстави для увімкнення аварійної світлової сигналізації, а у разі її відсутності або несправності - встановлення знаку аварійної зупинки або миготливого червоного ліхтаря.

Разом з тим адміністративний позов не містить доводів про те, що на час зупинки транспортного засобу поліцейським рух здійснювався з увімкненою аварійною світловою сигналізацією або із встановленим знаком аварійної зупинки чи миготливим червоним ліхтарем.

Крім того, колегія суддів наголошує, що позивач здійснював регулярні перевезення на транспортному засобі лобове скло якого не відповідає технічним вимогам та є потенційно небезпечним елементом авто в дорозі.

Отже, встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, інспектором поліції правомірно було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №2862972 від 18.08.2024.

Водночас, відповідачем було надано належні докази на підтвердження вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, що з відеодоказу не можливо встановити дійсний розмір тріщини та, що поліцейським не здійснювалися відповідні заміри колегія суддів вважає помилковими, оскільки з наданих доказів чітко видно, що розмір тріщини завдовжки значно більше як 50 мм на вітровому склі в зоні роботи склоочисників. Такі доводи свідчать про намагання позивача уникнути адміністративної відповідальності та подальшої експлуатації небезпечного елемента авто при здійсненні регулярних перевезень громадян.

У ст. 245 КУпАП закріплено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин та враховуючи наявні у справі докази, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 жовтня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.