Справа № 160/23373/24
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2024-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОлійника В. М.
за участі секретаря судового засіданняВасіної Н.В.
представника позивача представника відповідача Бакуліної М.С. Литовченко А.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
27 серпня 2024 року представник ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій просить:
У зв`язку з цим представник позивача звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2024 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
За даними інформаційної системи податкового органу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває на обліку у Придніпровській ДПІ ГУ ДПС у Дніпропетровській області, як платник орендної плати з фізичних осіб з 10.10.2006.
Згідно пункту 287.1 статті 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.
Згідно пункту 285.1 статті 285 Податкового кодексу України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.
Згідно пункту 289.1 статті 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.
Правове регулювання оцінки земель визначає, зокрема, Закон України від 11.12.2003 №1378-ІV «Про оцінку земель».
Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформлюються як витяг із технічної документації з нормативної грошової оцінки земель, який відповідно до статті 23 Закону № 1378 видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Крім того, умовами Договору оренди від 28.11.2006, а саме пункт 9 ОРЕНДНА ПЛАТА Договору оренди також встановлено, що орендна плата у розмірі 10% від грошової оцінки земельної ділянки.
Таким чином, враховуючи, що позивач самостійно повідомив податковий орган про поділ земельної ділянки на дві та враховуючи умови Новоолександрівської селищної ради, що викладені у рішенні від 25.02.2021 №469-4/VIII та умови договору про оренду землі від 28.11.2006 року, податковим органом було правомірно застосовано ставку податку у розмірі 10%.
6 022 181,04 х 10% = 602 218,10 грн.;
6 022 181,04 - нормативна грошова оцінка вищезазначеної земельної ділянки у 2023 році згідно витягу;
10% - розмір ставки орендної плати за землю.
4 170 863,45 х 10% = 417 086,35 грн.;
4 170 863,45 - нормативна грошова оцінка вищезазначеної земельної ділянки у 2023 році;
10% - розмір ставки орендної плати за землю.
Поштовий конверт разом з рекомендованим повідомленням про вручення було повернуто до контролюючого органу з позначкою «за закінченням терміну зберігання» 04.04.2024 року.
З урахуванням викладеного представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Тобто, наразі відсутній об`єкт оподаткування, за який може бути нараховано податкові зобов`язання з використанням умов Договору оренди землі від 28.11.2006 року.
Відповідач посилається на те, що договором оренди землі встановлюються умови використання земельної ділянки, зокрема встановлюється розмір орендної плати.
Пунктом 288.4 статті 288 Податкового кодексу України встановлено, що розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.
Відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Рішення Новоолександрівської сільської ради від 25.02.2021 року №469-4/VIII про поділ земельної ділянки, на яке посилається відповідач, не є договором оренди земельної ділянки, який регулює правовідносини сторін щодо оренди земельних ділянок площею 0,4249 га (кадастровий номер :05:008:0079) та площею 0,6135 га (кадастровий номер :05:008:0078).

Посилання у відзиві на умови Договору оренди від 28.11.2006 року є безпідставним, умови вказаного договору не можуть бути застосовані до новостворених земельних ділянок площею 0,4249 га (кадастровий номер :05:008:0079) та площею 0,6135 га (кадастровий номер :05:008:0078), оскільки умови вказаного договору регулювали питання щодо оренди земельної ділянки кадастровий номер :05:008:0021, площею 1,0384 га, яка була поділена на дві інші земельні ділянки, а відтак з моменту поділу перестала існувати.

З урахуванням викладеного, представник позивача просила задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

07 жовтня 2024 року на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшли додаткові пояснення вх.№39695/24, в яких представник відповідача не погоджується з доводами, викладеними у відповіді на відзив та вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповіді на відзив позивач вказує, що договори оренди земельних ділянок площею 0,4249 га (кадастровий номер :05:008:0079) та площею 0,6135 га (кадастровий номер :05:008:0078) між ОСОБА_1 та Новоолександрівською сільською радою не укладені.

Новоолександрівською селищною радою прийнято рішення про поділ земельної ділянки від 25.02.2021 №469-4/VIII, яка перебуває в оренді ОСОБА_1 , яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу об`єкту, а саме поділено земельну ділянку, площею 1,0384 га (кадастровий номер :05:008:0021) по АДРЕСА_1 , яка перебуває в оренді ОСОБА_1 на земельні ділянки: кадастровий номер :05:008:0079, площею 0,4249 га та кадастровий номер :05:008:0078, площею 0,6135 га, і передано їх в оренду ОСОБА_1 строком на 49 років для комерційного використання (реконструкція нежилого приміщення під цех по виробництву продуктів харчування).

Відповідно до пункту 5.2 рішення Новоолександрівської селищної ради про поділ земельної ділянки від 25.02.2021 №469-4/VIII річна орендна плата за користування земельними ділянками (кадастрові номери :05:008:0079 та :05:008:0078) установлюються у розмірі 10 (десять) відсотків нормативної грошової оцінки цих земельних ділянок.

Крім того, вказаним рішенням, а саме п.4.1 зазначено, що ОСОБА_1 зобов`язано у місячний строк з моменту прийняття цього рішення укласти з Новоолександрівською сільською радою в установленому порядку договори оренди землі (кадастрові номери :05:008:0079, :05:008:0078).

Відповідно, ОСОБА_1 не виконав умов Рішення Новоолександрівської сільської ради щодо укладення відповідних Договорів оренди, не розірвав Договір оренди від 28.11.2006, та продовжує користуватися вказаними земельними ділянками та є платником орендної плати.

Статтями 125 та 126 цього Кодексу встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

У відповідності до статті 7 Закону України «Про оренду землі», до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку.

Так, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, ОСОБА_1 на праві власності належить механічна майстерня загальною площею 598,4 кв.м. по АДРЕСА_1 .

Відповідні земельні ділянки з кадастровими номерами :05:008:0079 та :05:008:0078) також знаходяться по АДРЕСА_1 на підставі рішення Новоолександрівської селищної ради від 25.02.2021 №469-4/VIII.

Відтак, навіть якщо ОСОБА_1 вважає, що Договори оренди земельних ділянок :05:008:0079 та :05:008:0078) не укладені, він є орендарем вказаних земельних в силу закону з тих підстав, що користується вказаними земельними ділянками.

З урахуванням викладеного, представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року подальший розгляд адміністративної справи №160/23373/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - визначено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено дату підготовчого засідання.

Останнє судове засідання по справі відбулося 12 грудня 2024 року об 11 годині 45 хвилин.

У судове засідання прибула представник позивача, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити адміністративний позов повністю.

У судове засідання прибула представник відповідача, заперечувала проти задоволення адміністративного позову, підтримавши доводи викладені в відзиві на позов.

Заслухавши доводи представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 - позивач, РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Судом встановлено, що згідно даних інформаційної системи ДПС України, громадянин ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває на обліку в Придніпровській ДШ (Дніпровській район м. Дніпра) ГУ ДПС у Дніпропетровській області, як платник орендної плати з фізичних осіб з 10.10.2006 року.

Згідно переліку діючих договорів оренди, наданих Новоолександрівською селищною радою, між Новоолександрівською селищною радою та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) укладений договір оренди на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1,0384 га, кадастровий номер: :05:008:0021 (цільове призначення: 1.11.6 для іншої комерційної діяльності), який є чинний на період з 10.10.2006 року по 10.10.2055 рік.

Новоолександрівською селищною радою прийнято рішення про поділ земельної ділянки від 25.02.2021 №469-4/VIII, яка перебуває в оренді ОСОБА_1 , яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу об`єкту, а саме поділено земельну ділянку, площею 1,0384 га (кадастровий номер :05:008:0021) по АДРЕСА_1 , яка перебуває в оренді ОСОБА_1 , на земельні ділянки: кадастровий номер :05:008:0079, площею 0,4249 га та кадастровий номер :05:008:0078, площею 0,6135 га, і передано їх в оренду ОСОБА_1 , строком на 49 років для комерційного використання (реконструкція нежилого приміщення під цех по виробництву продуктів харчування).

Відповідно до пункту 5.2 рішення Новоолександрівської селищної ради про поділ земельної ділянки від 25.02.2021 №469-4/VIII річна орендна плата за користування земельними ділянками (кадастрові номери :05:008:0079 та :05:008:0078) установлюються у розмірі 10 (десять) відсотків нормативної грошової оцінки цих земельних ділянок.

Крім того, вказаним рішенням, а саме п.4.1 зазначено, що ОСОБА_1 зобов`язано у місячний строк з моменту прийняття цього рішення укласти з Новоолександрівською сільською радою в установленому порядку договори оренди землі (кадастрові номери :05:008:0079, :05:008:0078).

ОСОБА_1 не виконав умов Рішення Новоолександрівської сільської ради щодо укладення відповідних Договорів оренди, не розірвав Договір оренди від 28.11.2006, відповідно продовжує користуватися вказаними земельними ділянками та є платником орендної плати.

У ході проведення інвентаризації та на підставі заяви громадянина ОСОБА_1 від 08.09.2023 року №90686/6, контролюючим органом встановлено, що земельна ділянка, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1,0384 га була поділена на кадастрові номери: :05:008:0079, площею 0,4249 га та :05:008:0078, площею 0,6135 га.

Відповідно абзацу 8 підпункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України у разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником плати за землю на підставі оригіналів відповідних документів або належним чином засвідчених копій таких документів, зокрема документів на право власності, користування пільгою, а також у разі зміни розміру ставки плати за землю контролюючий орган, до якого звернувся платник плати за землю, проводить протягом десяти робочих днів перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення разом з детальним розрахунком суми податку. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Враховуючи вищезазначене, відповідачем сформовані податкові повідомлення-рішення форми "Ф" від 11.12.2023 №-0417-UA0022909 на суму 602 218,10 грн., від 11.12.2023 №-0417-UА0022909 на суму 417 086,35 грн., які направлені рекомендованим листом 19.03.2024 (штрих код 966).

Поштовий конверт разом з рекомендованим повідомленням про вручення було повернуто до контролюючого органу з позначкою «за закінченням терміну зберігання» 04.04.2024 року.

Відповідно до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення №-0417-UА0022909 при нарахуванні орендної плати за земельну ділянку кадастровий номер :05:008:0079, площею 0,4249 га, податковий орган в розрахунку використав нормативну грошову оцінку з урахуванням коефіцієнту індексації по орендній платі за земельну ділянку у розмірі 4 170 863,45 грн. та 10% розміру ставки орендної плати за землю.

Відповідно до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення №-0417-UА0022909 при нарахуванні орендної плати за земельну ділянку кадастровий номер :05:008:0078, площею 0,6135 га, податковий орган в розрахунку використав нормативну грошову оцінку з урахуванням коефіцієнту індексації по орендній платі за земельну ділянку у розмірі 6 022 181,04 грн. та 10% розміру ставки орендної плати за землю.

Вважаючи вказані рішення податкового органу протиправними, представник позивача звернулася до суду з цим позовом.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним та Цивільним кодексами України, Законом України від 06 жовтня 1998 року №161 «Про оренду землі», іншими законами України та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно зі статтею 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Відповідно до підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до підпункту 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Правове регулювання оцінки земель визначає, зокрема, Закон України від 11.12.2003 №1378-ІV «Про оцінку земель».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оцінку земель», нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

Частиною 1 статті 13 Закону України «Про оцінку земель» передбачено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться, зокрема, у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Статтею 201 Земельного кодексу України передбачено, що грошова оцінка земельних ділянок визначається на рентній основі. Залежно від призначення та порядку проведення грошова оцінка земельних ділянок може бути нормативною і експертною.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель тощо. Експертна грошова оцінка використовується при здійсненні цивільно-правових угод щодо земельних ділянок. Грошова оцінка земельних ділянок проводиться за методикою, яка затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про оцінку земель» підставою для проведення оцінки земель, у тому числі нормативної грошової оцінки земельних ділянок, є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Статтею 18 Закону України «Про оцінку земель» встановлено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, незалежно від їх цільового призначення, проводиться не рідше, ніж один раз на 5-7 років.

Частини 1, 2 статті 20 Закону України «Про оцінку земель» визначають, що за результатами бонітування ґрунтів та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

При цьому у постановах Верховного Суду від 12.11.2018 у справі №814/789/17, від 27.11.2018 у справі №817/1819/17, від 17.10.2019 у справі №817/1814/17, від 10.09.2020 у справі №817/1793/17, від 28.07.2020 № 817/1783/17, від 20.01.2021 у справі №160/2185/20, від 15.06.2021 у справі №817/1802/17, від 30.06.2021 у справі №804/1472/17 визначено, що витяг з технічної документації про грошову оцінку землі, сам по собі не є рішенням суб`єкта владних повноважень, оскільки не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, не змінює фактичне значення коефіцієнтів, що застосовані під час здійснення нормативної грошової оцінки землі, так само як і самого значення нормативної грошової оцінки землі, а лише носить інформаційний характер. Він складається на основі розрахованих у встановленому порядку показників (коефіцієнтів), які визначені у технічній документації, що затверджується рішенням відповідної сільської, селищної або міської ради.

Згідно з положеннями статті 23 Закону України «Про оцінку землі» технічна документація з бонітування ґрунтів та нормативної грошової оцінки земельних ділянок затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою.

Протягом місяця з дня надходження технічної документації з бонітування ґрунтів, нормативної грошової оцінки відповідна сільська, селищна, міська рада розглядає та приймає рішення про затвердження або відмову в затвердженні такої технічної документації.

Рішення рад щодо технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок набирають чинності у строки, встановлені відповідно до пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України.

Зокрема, у цьому пункті зазначено, що рішення ради щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти висновку, що нормативна грошова оцінка землі проводиться в обов`язковому порядку для визначення розміру орендної плати за землі комунальної та державної форм власності. При цьому технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, затверджується рішенням відповідної сільської, селищної чи міської ради. Таке рішення офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 2 березня 2016 року у справі № 3-476гс15, Верховного Суду від 31 липня 2018 року у справі № 804/7823/14, від 30 жовтня 2018 року у справі № 804/2111/14, від 12 листопада 2018 року у справі № 814/789/17, від 20 грудня 2018 року у справі № №826/11716/17 та від 28 вересня 2020 року у справі № 808/995/18.

Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформлюються як витяг із технічної документації з нормативної грошової оцінки земель, який відповідно до статті 23 Закону №1378, видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Верховний Суд України в постанові від 09.11.2021 у справі №635/4233/19; №14-139цс20 дійшов висновку про те, що нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, незалежно від того, чи сторони договору оренди визначили безпосередньо в самому договорі таку підставу для перегляду розміру орендної плати.

Правові висновки неодноразово висловлював Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постановах від 30 січня 2020 року у справі №640/15419/15-ц, від 24 липня 2019 року у справі №644/9862/14-ц, від 09 жовтня 2019 року в справі №645/1972/16-ц.

Згідно пункту 287.1 статті 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Згідно пункту 285.1 статті 285 Податкового кодексу України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Згідно пункту 289.1 статті 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.

За правилами, установленими пунктом 288.7 статті 288 Податкового кодексу України, податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 цього розділу; у відповідності ж до пункту 286.5 статті 286 цього Кодексу нарахування фізичним особам сум податку (у тому числі й орендної плати) проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

З аналізу вказаних норм права вбачається, що контролюючі органи наділені повноваженнями нараховувати фізичним особам орендну плату за земельну ділянку шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення.

За приписами частини 1 статті 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Частиною дев`ятою цієї ж статті Земельного кодексу України визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.

Таким актом законодавства є Закон України «Про оренду землі».

Згідно з статтею 13 вказаного Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України «Про оренду землі», істотними умовами договору оренди землі є:

- об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки);

- дата укладення та строк дії договору оренди;

- орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

У даному випадку з матеріалів справи вбачається, що Головне управління ДПС у Дніпропетровській області отримало витяги про нормативну грошову оцінку стосовно земельних ділянок з кадастровими номерами: :05:008:0079, площею 0,4249 га та :05:008:0078, площею 0,6135 га.

Новоолександрівською селищною радою прийнято рішення про поділ земельної ділянки від 25.02.2021 №469-4/VIII, яка перебуває в оренді ОСОБА_1 , яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу об`єкту, а саме поділено земельну ділянку, площею 1,0384 га (кадастровий номер :05:008:0021) по АДРЕСА_1 , яка перебуває в оренді ОСОБА_1 на земельні ділянки: кадастровий номер :05:008:0079, площею 0,4249, га та кадастровий номер :05:008:0078, площею 0,6135 га, і передано їх в оренду ОСОБА_1 строком на 49 років для комерційного використання (реконструкція нежилого приміщення під цех по виробництву продуктів харчування).

Відповідно до пункту 5.2 рішення Новоолександрівської селищної ради про поділ земельної ділянки від 25.02.2021 №469-4/VIII річна орендна плата за користування земельними ділянками (кадастрові номери :05:008:0079 та :05:008:0078) установлюються у розмірі 10 (десять) відсотків нормативної грошової оцінки цих земельних ділянок.

Крім того, умовами Договору оренди від 28.11.2006, а саме пункту 9 розділу орендна плата, у договорі оренди встановлено, що орендна плата у розмірі 10% від грошової оцінки земельної ділянки.

Таким чином, враховуючи, що позивач самостійно повідомив податковий орган про поділ земельної ділянки на дві, та враховуючи умови Новоолександрівської селищної ради, що викладені в рішенні від 25.02.2021 року №469-4/VIII та умови договору про оренду землі від 28.11.2006 року, податковим органом було правомірно застосовано ставку податку у розмірі 10%.

Розрахунок згідно сформованого податкового повідомлення - рішення форми «Ф» за платежем орендна плата з фізичних осіб від 11.12.2023 року №-0417-UA0022909 на суму 602 218,10 грн. (кадастровий номер :05:008:0078):

6 022 181,04 х 10% = 602 218,10 грн.;

6 022 181,04 - нормативна грошова оцінка вищезазначеної земельної ділянки у 2023 році згідно витягу;

10% - розмір ставки орендної плати за землю.

Розрахунок згідно сформованого податкового повідомлення - рішення форми «Ф» за платежем орендна плата з фізичних осіб від 11.12.2023 року №-0417-UA0022909 на суму 417 086,35 грн. (кадастровий номер :05:008:0079):

4 170 863,45 х 10% = 417 086,35 грн.;

4 170 863,45 - нормативна грошова оцінка вищезазначеної земельної ділянки у 2023 році;

10% - розмір ставки орендної плати за землю.

Відтак, суд приходить до висновку, що прийняті податкове повідомлення-рішення від 11 грудня 2023 року №-0417-UA0022909 на суму 602 218,10 грн. складене Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області та податкове повідомлення-рішення від 11 грудня 2023 року №-0417-UA0022909 на суму 417 086,35 грн. складене Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області, є правомірними та скасуванню не підлягають.

Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (Заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для відмови в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .

Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до адміністративного суду із позовною заявою сплачено суму судового збору у розмірі 1211,20 грн., що документально підтверджується платіжною інструкцією АТ "Акцент-банк" №16713714 від 05 серпня 2024 року.

З урахуванням відмови в задоволенні адміністративного позову, розподіл судових витрат судом не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення суду складений 17 грудня 2024 року.

Суддя В.М. Олійник