Справа № 620/9235/23
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2024-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 грудня 2024 року

м. Київ

справа №620/9235/23

адміністративне провадження № К/990/45202/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді-доповідача - Радишевської О.Р.,

суддів - Мацедонської В.Е., Смоковича М.І.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року у справі №620/9235/23 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу грошового забезпечення в період з 08 квітня 2022 року по 31 травня 2023 року; грошової допомоги на оздоровлення за 2022 та 2023 роки та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 та 2023 роки, передбачених розділами XXIII, XXIV наказом Міністра Оброни України №260 від 07 червня 2018 року; грошової компенсації за невикористану чергову відпустку за 2022 рік терміном 30 діб та 2023-й рік терміном 45 діб, передбаченої статтею 101 Законом України від 20 грудня 1991 року №2011, грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій за 2022 та 2023 роки терміном по 14 діб (разом 28 діб), передбаченої пунктом 12 статті 12 Законом України від 22 жовтня 1993 року №3551, одноразової грошової допомоги під час звільнення з лав Збройних Сил України в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за один календарний рік служби, передбаченої пунктом 2 статті 15 Законом України №2011 від 20 грудня 1991 року з порушенням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 (з врахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18), а саме із безпідставним застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, для визначення розмірів складових грошового забезпечення (посадового окладу та окладу за військове звання);

- зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити позивачу недоотримані суми грошового забезпечення в період з 08 квітня 2022 року по 31 травня 2023 року; грошової допомоги на оздоровлення за 2022 та 2023 роки та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 та 2023 роки передбачених розділами XXIII, XXIV наказом Міністра Оброни України №260 від 07 червня 2018 року; грошової компенсації за невикористану чергову відпустку за 2022-й рік терміном 30 діб та 2023 терміном 45 діб, передбачену статтею 101 Законом України від 20 грудня 1991 року №2011; грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій за 2022 та 2023 роки терміном по 14 діб (разом 28 діб), передбаченої пунктом 12 статті 12 Законом України від 22 жовтня 1993 року №3551; одноразової грошової допомоги під час звільнення з лав Збройних Сил України в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за один календарний рік служби, передбаченої пунктом 2 статті 15 Закону України №2011 від 20 грудня 1991 року, відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 (з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18), відповідно до якої посадовий оклад, оклад за військове звання та додаткові види грошового забезпечення мають бути обчислені(перераховані), виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року;

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови видати позивачу довідку про вартість речового майна що належало до видачі під час проходження служби згідно норм забезпечення на підставі наказу Міністра оборони України №232 від 29 квітня 2016 року;

- витребувати у відповідача довідку про вартість речового майна що належало позивачу до видачі, але не було ним отримане під час проходження військової служби, згідно норм забезпечення на підставі наказу Міністра Оборони України №232 від 29 квітня 2016 року;

- стягнути з відповідача на його користь грошову компенсацію за не отримане речове майно що належало йому до видачі але не було отримане під час проходження військової служби згідно норм забезпечення на підставі наданої (витребуваної) довідки військової частини НОМЕР_1 ;

- визнати протиправними дії відповідача щодо виключення його наказом від 31 травня 2023 року №153 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 без розрахунків по грошовому та речовому забезпеченню в порушення вимог статті 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України №1153/2008;

- визнати протиправним та скасувати абзац 2 пункту 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31 травня 2023 року №153 (по стройовій частині) про виключення його зі списків особового складу військової частини;

- поновити ОСОБА_1 на військовій службі з 31 травня 2023 року до дня повного розрахунку по грошовому та речовому забезпеченню згідно норм діючого законодавства;

- зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу середнього грошового забезпечення (середнього заробітку) за час вимушеного прогулу з дати незаконного звільнення (виключення) зі списків особового складу військової частини - 31 травня 2023 року до дня повного розрахунку по грошовому та речовому забезпеченню згідно норм діючого законодавства з врахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний тарифний коефіцієнт;

- зобов`язати відповідача видати новий наказ по стройовій частині про виключення позивача зі списків особового складу військової частини після повного розрахунку по грошовому та речовому забезпеченню згідно норм діючого законодавства.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 08 квітня 2022 року по 31 травня 2023 року грошової допомоги для оздоровлення за 2022 рік та 2023 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік та 2023 рік, одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій за 2022 рік та 2023 рік та компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 рік та 2023 рік без урахування розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року та 01 січня 2023 року на відповідний тарифний коефіцієнт;

- зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення з 08 квітня 2022 року по 31 травня 2023 року грошової допомоги для оздоровлення за 2022 рік та 2023, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік та 2023 рік, компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій за 2022 рік та 2023 рік та компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 рік та 2023 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт та Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;

- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року змінено в мотивувальній та резолютивній частинах.

Викладено абзаци 2 та 3 резолютивної частини рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 в наступній редакції:

«Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 08 квітня 2022 року по 19 травня 2023 року грошової допомоги для оздоровлення за 2022 рік та 2023 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік та 2023 рік, одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій за 2022 рік та 2023 рік та компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 рік та 2023 рік без урахування розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року та 01 січня 2023 року на відповідний тарифний коефіцієнт;

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення з 08 квітня 2022 року по 19 травня 2023 року грошової допомоги для оздоровлення за 2022 рік та 2023, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік та 2023 рік, компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій за 2022 рік та 2023 рік та компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 рік та 2023 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01 січня 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт та Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.»

В іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року залишено без змін.

25 листопада 2024 року до Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року у справі №620/9235/23.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII.

Частиною першою статті 13 КАС України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз указаних положень дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються з ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які, у розумінні Закону України «Про запобігання корупції», займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Зі змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій убачається, що ОСОБА_1 відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» з 08 квітня 2022 року був призначений на посаду начальника служби радіаційного, хімічного, біологічного захисту, ВОС 1101003, що підтверджується приписом №2В/2/1135 від 08 квітня 2022 року та витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08 квітня 2022 року №86. Відповідно до витягу із наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 19 січня 2023 року № 58 позивача звільнено з військової служби у відставку за підпунктом «б» (за станом здоров`я) - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку.

Отже, він є військовослужбовцем та не відноситься до категорії службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище у розумінні Закону України «Про запобігання корупції», зокрема: військові посадові особи вищого офіцерського складу, якими в силу частини другої статті 5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», є військовослужбовці зі званнями: генерал-майора, контр-адмірала, генерал-лейтенанта, віце-адмірала, генерал-полковника, адмірала, генерала армії України.

За таких обставин і правового регулювання публічно-правовий спір у цій справі відноситься до справ незначної складності.

У касаційній скарзі відсутнє будь-яке посилання скаржника на передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України випадки для відкриття касаційного провадження у справі незначної складності. Мотиви, наведені у касаційній скарзі, зводяться лише до переоцінки доказів у справі та незгоди з висновками судів попередніх інстанцій щодо застосування норм чинного

Водночас, оскаржуючи судові рішення у справі незначної складності, скаржник не обґрунтував випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

З огляду на зазначене та враховуючи, що скаржник, оскаржуючи судові рішення у цій справі, не вказав випадків для відкриття касаційного провадження, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, підстави перевірки інших доводів касаційної скарги відсутні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Суд також ураховує позицію, висловлену Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) в ухвалі від 09 жовтня 2018 року, щодо неприйнятності заяви у справі «Азюковська проти України» (заява №26293/18), в якій заявником оскаржувалася відмова суду касаційної інстанції у відкритті касаційного провадження у зв`язку з віднесенням справи до категорії справ незначної складності. Так, ЄСПЛ указав, що застосування критерію малозначності у цій справі було передбачуваним, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

За такого правового регулювання та обставин справи у відкритті провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 12, 13, 248, 328, 333, 359 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року у справі №620/9235/23.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач: Судді:О.Р. Радишевська В.Е. Мацедонська М.І. Смокович