Справа № 556/3169/24
Суддя: Котик Л.О.
Дата ухвалення: 2024-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа 556/3169/24
Номер провадження 2-а/556/40/2024

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.12.2024 Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Котик Л.О.,

при секретарі Соловей Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Володимирець справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції УПП в Рівненській області, ОСОБА_2 молодшого лейтенанта поліції поліцейський Вараського РВП ГУНП в Рівненській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Володимирецького районного суду Рівненської області з позовом до Головного Управління Національної поліції УПП в Рівненській області, ОСОБА_2 молодшого лейтенанта поліції поліцейського Вараського РВП ГУНП в Рівненській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення, серії ЕГА №1568084 від 27.09.2024, складеної молодшим лейтенантом поліції поліцейським Вараського РВП ГУНП в Рівненській області Ткачук О.О., 27.09.2024, ОСОБА_1 , перебуваючи в м. Вараш, мікрорайон Вараш, 44, Вараського району Рівненської області здійснила завідомо неправдивий виклик працівників поліції та повідомила про факт домашнього насильства, хоча такої події не було, за що передбачена адміністративна відповідальність, ст. 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400(три тисячі чотириста) гривень»».

Позивачка не заперечує той факт, що 27.09.2024, біля 21 години, коли вона перебувала із своєю дочкою в квартирі, де проживала разом із співмешканцем, зайшов співмешканець ОСОБА_3 , який перебував в агресивному стані, і не пояснюючи причини, відразу почав виганяти її із квартири, обзивав нецензурними словами, шарпав за одяг, завдаючи їй як фізичного так і психологічного болю. Після чого, ОСОБА_1 зателефонувала на спецлінію 102 та повідомила, що ОСОБА_3 вчиняє відносно неї домашнє насильство.

Відповідно до постанови по справі про адміністративне правопорушення, серії ЕГА №1568285, від 28.09.2024, ОСОБА_1 , 28.09.2024 в АДРЕСА_1 , здійснила завідомо неправдивий виклик працівників поліції та повідомила про факт домашнього насильства, хоч такої події не було, за що передбачена адміністративна відповідальність, ст. 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400(три тисячі чотириста) гривень»».

Позивачка не заперечує, що дійсно 28.09.2024, біля 18 год. знову прийшла в квартиру АДРЕСА_2 , щоб забрати речі, які не змогла забрати 27.09.2024. Вхідні двері квартири відкрила ключем, який надав їй ОСОБА_4 .. Через деякий час в квартиру увійшов ОСОБА_3 , та почав вести себе агресивно, обзивав нецензурними словами, виганяв та викидав із квартири її речі, а тому ОСОБА_1 зателефонувала на спецлінію 102 та повідомила, що ОСОБА_3 , виганяє її із квартири, в якій спільно проживали більше півтора року, не віддає їй особисті речі, шарпає за одяг, обзиває нецензурним словами, а також, просила щоб прислали дільничного інспектора, в присутності якого, вона могла б забрати свої речі із квартири. Під час розмови по спецлінії 102, їй повідомили, що до неї зателефонує дільничний інспектор. Позивачка не дочекалася дзвінка від працівника поліції та пішла додому, до своїх батьків. Наступного дня, 29.09.2024, до неї зателефонував працівник поліції та повідомив, що поділ майна можна здійснити в судовому порядку.

Виклики працівників поліції 27.09.2024 та 28.09.2024 позивакою були здійснені по факту домашнього насильства, які вчиняв неодноразово відносно неї співмешканець ОСОБА_3 . Окрім того, по вищевказаних фактах ОСОБА_3 було визнано винним за ч.2 ст.172-1 КУпАП. (постанови Кузнецовського міського суду Рівненської області від 22.10.2024, 01.10.2024).

На підставі вищевикладеного, вважає оскаржувані постанови незаконними та такими, що підлягають скасуванню

Вказаний позов надійшов до суду 31 жовтня 2024 року.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 01 листопада 2024 року, поновлено позивачці пропущений строк для звернення до суду, а також прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі.

13.11.2024 від інспектора сектору з адміністративної практики сектору взаємодії з грамадами Вараського РВП ГУНП в Рівненській області Котяш О.В. надійшло клопотання про залучення Вараського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача .

15.11.2024 від представника позивача адвоката Бірука О.В. надійшло клопотання про заміну неналежного відповідача - Головного Управління Національної поліції УПП в Рівненській області, на належного - Головне Управління Національної поліції в Рівненській області.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 15 листопада 2024 року, відмовлено у задоволенні клопотання інспектора сектору з адміністративної практики сектору взаємодії з грамадами Вараського РВП ГУНП в Рівненській області про залучення Вараського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції УПП в Рівненській області, ОСОБА_2 молодшого лейтенанта поліції поліцейський Вараського РВП ГУНП в Рівненській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, як третю особу на стороні відповідача.

Клопотання представника позивача авдоката Бірука О.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції УПП в Рівненській, Ткачук Олександра Олександровича молодшого лейтенанта поліції поліцейський Вараського РВП ГУНП в Рівненській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення про заміну неналежного неналежного відповідача належним, задоволено.

Замінено первісного відповідача у справі №556/3169/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції УПП в Рівненській, Ткачук Олександра Олександровича молодшого лейтенанта поліції поліцейський Вараського РВП ГУНП в Рівненській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - Головне управління національної поліції Управління патрульної поліції в Рівненській областіна належного відповідача Головне управління національної поліції в Рівненській області(Рівненська область, м. Рівне, вул. Миколи Хвильового, 2).

Належним чином повідомлена позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача адвоката Бірука О.В. надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю.

Належним чином повідомлені відповідачі в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.

Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч.4 ст. 229 КАС України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до на наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи,згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення, серії ЕГА №1568084 від 27.09.2024, ОСОБА_1 , 27.09.2024, перебуваючи в м. Вараш мікрорайон Вараш, 44, гр. Вараського району Рівненської області здійснила завідомо неправдивий виклик працівників поліції та повідомила про факт домашнього насильства, хоча такої події не було, за що передбачена адміністративна відповідальність, передбачена ст. 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400(три тисячі чотириста) гривень.

Відповідно до постанови по справі про адміністративне правопорушення, серії ЕГА №1568285, від 28.09.2024, ОСОБА_1 , 28.09.2024 в м. Вараш м-н. Вараш, 44, Вараського району, здійснила завідомо неправдивий виклик працівників поліції та повідомила про факт домашнього насильства, хоч такої події не було, за що передбачена адміністративна відповідальність, передбачена ст. 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400(три тисячі чотириста) гривень.

Згідно постанови Кузнецовського міського суду Рівненської області від 01 жовтня 2024 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та звільнено від адміністративної відповідальності, відповідно до ст.22 КУпАП, та обмежившись усним зауваженням. Відповідно до вказаної постанови, 28 вересня 2024 року, близько 18 год. 00 хв., ОСОБА_3 перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , вчинив умисні дії психологічного та економічного характеру відносно співмешканки ОСОБА_6 , а саме: ображав її нецензурною лайкою, виганяв з квартири, чим вчинив домашнє насильство.

Постановою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 22 жовтня 2024 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та звільнено від адміністративної відповідальності, відповідно до ст.22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням. Згідно вказаної поставнови, 27 вересня 2024 року, близько 19 год. 05 хв., ОСОБА_3 перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , вчинив умисні дії психологічного та економічного характеру відносно співмешканки ОСОБА_1 , а саме: ображав її нецензурною лайкою, виганяв з квартири, чим вчинив домашнє насильство.

Окрім того, постановою Кузнецовського міського суду Рівненськоїх області від 11 березня 2024 року, ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. Згідно постанови, 02 березня 2024 року, близько 09 год. 00 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи в квартирі за місцем свого проживання, за адресою: квартира АДРЕСА_2 , влаштував сімейну сварку зі своєю співмешканкою ОСОБА_1 , під час якої останню шарпав за верхній одяг, кричав на неї, чим вчинив домашнє насильство в сім`ї психологічного характеру.

Таким чином, даними постановами спростовано факт здійснення ОСОБА_1 завідомо неправдивого виклику поліції 27.09.2024, 28.09.2024. . Отже, відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП.

Диспозиція статті 183 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, полягає у завідомо неправдивому виклику пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань. Дії правопорушника спрямовані на зрив роботи таких служб, як пожежна охорона, поліції, медична допомога, аварійні бригади, що обслуговують газову, водопровідну, опалювальну, електричну та інші системи житлово-комунального господарства. Правопорушник викликає представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Відповідно до вимог ст. 222 КУпАП України розгляд справ про правопорушення, передбачені ст. 183 цього Кодексу, покладено на органи Національної поліції.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.1ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Винність діяння є обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення (проступку), викладеного уст.9 КУпАП.

В позовній заяві ОСОБА_1 категорично заперечила свою вину у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП.

При цьому зазначила, що після повідомлення на тел. 102 діяв в чіткому порядку, про який їй було повідомлено оператором 102, очікувала приїзду патруля поліції, неправдиву інформацію не повідомляла, не бажала даремного виїзду працівників поліції.

Відповідно дост.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

У відповідності до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для справи.

Згідно до ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

У відповідності до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова про адміністративне правопорушення не може оцінюватися судом в розумінні ст. 73 КАС України у якості належних і допустимих доказів, що підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 183 КУпАП, оскільки заперечується позивачем, а інші докази, які б її обґрунтовували в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 2ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Але, в порушення зазначених вимог закону, матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 183 КУпАП, що є порушенням вимог ст. 251 КУпАП.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є саме оскаржувані постанови по справі про адміністративне правопорушення, в яких зафіксовано те, що позивачка, 27.09.2024 та 28.09.2024, здійснила завідомо неправдиві виклики поліції, а саме: зателефонувала по лінії «102» та повідомила про факт домашнього насильства, хоча такої події не було. , що не відповідало дійсності.

Суд вважає, що зазначені постанови є саме предметом спору між сторонами та не можуть розглядатися як доказ вини ОСОБА_1 за відсутності інших доказів на підтвердження обставин, вказаних в оскаржуваних постановах.

Відповідно до п. 1ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до п. п. 1, 3 8 ч. 2ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідачем в порядку ст. 77 КАС України не подано доказів в спростування доводів позивача.

Відповідно до статті 90 КАС України, ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Таким чином, при вирішені питання про визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення, винесена відповідачем постанова розглядається як доказ у сукупності з іншими доказами (пояснення особи, яка притягається до відповідальності, свідків, висновки експерта, речові докази, фотоматеріали, протоколом про адміністративне правопорушення т. і.), тому не може виступати єдиним доказом, на основі якого встановлюється наявність адміністративного правопорушення.

У справі «Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії», Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації №R(91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Принцип презумпції невинуватості, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №15 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями283та284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При вирішенні справи суд зазначає, що оскаржувані постанови вказаним вимогам Закону не відповідають, є неконкретними, всі обставини складу правопорушення, які є необхідними для законного притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП в справі не встановлені і не підтверджені належними доказами, а тому дані постанови винесені з порушенням вимог законодавства та підлягають скасуванню, а повадження у справі слід закрити.

Відповідно до п. 3 ч. 3ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є обґрунтованими, та, відповідно, такими, що підлягають задоволенню

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що постанови по справі про адміністративне правопорушення, серії ЕГА №1568084 від 27.09.2024, серії ЕГА №1568285 від 28.09.2024, складені відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.183 КУпАП, є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Прозивачка не ставила питання про стягнення з відповідача судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 6-11, 77, 121-123, 143, 243-246, 250-251, 286, 293, 295 КАС України, суд, -

Ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції УПП в Рівненській області, ОСОБА_2 молодшого лейтенанта поліції поліцейський Вараського РВП ГУНП в Рівненській області, про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення, задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення, серії ЕГА №1568084 від 27.09.2024, винесену молодшим лейтенантом поліції поліцейським Вараського РВП ГУНП в Рівненській області Ткачуком О.О., відносно ОСОБА_1 та закрити провадження в справі.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення, серії ЕГА №1568285, від 28.09.2024, винесену молодшим лейтенантом поліції поліцейським Вараського РВП ГУНП в Рівненській області Ткачуком О.О., відносно ОСОБА_1 та закрити провадження в справі.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Володимирецький районний суд Рівненської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня складання повного тексту рішення. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених, частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Суддя Котик Л.О.

Учасники процесу:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Відповідачі: Головне Управління Національної поліції в Рівненській області, місцезнаходження: вул. М.Хвильового, 2, м. Рівне, 33028, ; ОСОБА_2 молодший лейтенант поліції поліцейський Вараського РВП ГУНП в Рівненській області, адреса: м. Вараш, вул. Правика, 5, Вараський район, Рівненська область.