Справа № 583/5891/24
Суддя: Сидоренко Р. В.
Дата ухвалення: 2024-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 583/5891/24
УХВАЛА

17 грудня 2024 року суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області Сидоренко Р.В. розглянувши заяву подану представником позивача ОСОБА_1 , адвокатом Цурканом Віктором Івановичем про відвід головуючого судді -

встановив:

В провадженні Охтирського міськрайонного суду Сумської області знаходиться судова справа № 583/5891/24 (2-а/583/39/24) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії АА № 00022393 від 5.09.2024 р.

До початку судового засідання (17.12.2024 р.) через систему «Електроний суд» представник позивача звернувся до суду з письмовою заявою про відвід судді.

Дану заяву він мотивує наступним чином.

15.12.2024 р. у ЕС ЄСІТС висвітлена заява представника відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Дана заява була подана д осуду із порушенням строку та її копія не направлена до відома іншій стороні.

16.12.2024 р. з наведеного сторона позивача висловила заперечення щодо позитивного вирішення заяви представника відповідача в особі Державної служби України з безпеки на транспорті про участь представника позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду через електронний кабінет з підстав порушення та не дотримання вимог і норм процесуального законодавства України. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16.12.2024р. № 583/5891/24 (2-а/583/39/24) суддя задовольнив заяву представника відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Суддя мотивував своє рішення тим, що позов розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, представник позивача має доступ до Електронного кабінету Електронного суду та відповідно бачить рух по справі, в тому числі щодо наявності клопотань учасників процесу. Сам по собі факт звернення із клопотанням 15.12.2024 р. тоді як судове засідання призначене на 19.12.2024 р. не є тією обставиною, яка призводить до істотного порушення прав іншої сторони процесу та унеможливлює його задоволення. Отже, суддя спрямував здійснення судочинства з порушенням норм процесуального права.

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 8 ст. 40 КАС України, у зв`язку з чим відповідно до ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до частин 1, 3 ст. 40 КАС України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід (ч. 3 ст. 40 КАС України). Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

На підставі ч. 11 ст. 40 КАС України питання про відвід вирішується невідкладно.

Оскільки заява про відвід надійшла до суду 17.12.2024, а судове засідання призначене на 19.12.2024, то дана заява має бути вирішена судом, що розглядає справу в порядку письмового провадження.

Так, підстави для відводу судді встановлені статтями 36 та 37 КАС України. Зокрема, положення частин першої, другої статті 36 КАС України передбачають випадки, коли суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), а саме: 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, яка вказує на недопустимість повторної участі суддів в розгляді адміністративної справи (частина друга статті 36 КАС України). При цьому слід зазначити, що головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими. Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод має встановлюватися згідно з: «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Тим часом вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною; «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надані докази іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розгляду справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо). Як вбачається зі змісту поданої заяви про відвід, підставою для її подання слугувало постановлення суддею ухвали від 16.12.2024 задоволено клопотання представника відповідача про його участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції із власних засобів. Надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід судді у цій справі суд враховує, що викладені представником позивача Цурканом В.І. доводи фактично зводяться до незгоди з процесуальним рішенням судді (ухвалою від 16.12.2024).

Однак, суд звертає увагу на те, що імперативними приписами частини четвертої статті 36 КАС України чітко передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу. Таким чином прийняття суддею (судом) процесуальних рішень, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, є здійснення судом правосуддя та не є тією обставиною, що свідчить про упередженість судді чи її особисту зацікавленість в розгляді справи.

Натомість, заявляючи відвід представник позивача не надав жодних доказів на підтвердження обставин, які б об`єктивно викликали обґрунтовані сумніви в неупередженості судді. Наведені у заяві обставини не свідчать про наявність підстав для відводу, передбачених у статті 36 КАС України, а сам відвід пов`язується виключно з суб`єктивним сприйняттям представником позивача ухваленого суддею судового рішення. Отже, аргументи, якими представника позивача мотивує заяву про відвід, є необґрунтованими та такими, що не дають підстави для сумнівів у об`єктивності судді при розгляді цієї справи.

З огляду на наведене суддя дійшов висновку, що у задоволенні заяви представника позивача про відвід судді від участі в розгляді справи № 583/5891/24 необхідно відмовити за необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 36 - 40 КАС України, суд -

постановив:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача Цуркана Віктора Івановича про відвід судді Сидоренка Романа Васильовича за необґрунтованістю.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Охтирського міськрайсуду

Сумської області Р.В.Сидоренко