Справа № 137/1649/24
Суддя: Гопкін П. В.
Дата ухвалення: 2024-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 137/1649/24

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Літинський районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Гопкіна П.В.,
за участі секретаря Іванової І.О.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні (без виклику сторін) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
15.11.2024 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, мотивуючи його тим, що 28.10.2024 його було притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 500,00 грн. У постанові серії АВ № 00002087 від 28.10.2024 (яка оскаржується) зазначається, що 25.10.2024 об 11:21 за адресою М-01 км 49+495, Київська обл. був зафіксований транспортний засіб MAN TGA 18.440, з номером д.н.з. НОМЕР_1 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу з перевищенням нормативних параметрів, зазначених у пункті 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 6,200 % (2,48 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон.
ОСОБА_1 визнає, що він дійсно є власником транспортного засобу MAN TGA 18.440, д.н.з. НОМЕР_1 , що є силовим тягачем, та FRUEHAUF, д.н.з. НОМЕР_2 , який є спеціалізованим напівпричіпом-контейнеровозом.
Позивач вважає, що відповідач неправомірно застосував норму матеріального права, визначену ч. 2 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки ця норма передбачає відповідальність за перевищення законодавством встановлених габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними та великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, від 5% до 10% включно. Проте в даному випадку позивач вважає, що його транспортний засіб під час перевезення вантажу 25.10.2024 року не порушував вагові норми, визначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.
Відтак позивач просить скасувати постанову серії АВ № 00002087 від 28.10.2024 про притягнення його до відповідальності та закрити провадження у справі.
Ухвалою судді Літинського районного суду Вінницької області від 18.11.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику сторін (а.с. 26).
04.12.2024 представник відповідача Кошевський В.С. уповноважений представляти інтереси відповідача на підставі довіреності від 17.12.2023 (а.с. 51) через підсистему «Електронний суд» надіслав відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідно до оскаржуваної постанови, перевищення загальної маси транспортного засобу складає 6,200% (2,48 тон) при максимально дозволеній масі 40 тон.
У відзиві вказано, що норми, встановлені пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, передбачають допустиму масу для тривісного автомобіля з двовісним або трьохвісним напівпричепом 40 тон, а для двовісного автомобіля з тривісним напівпричепом (контейнеровоза) 42 тон. Водночас, відсутні докази, що підтверджують, що на момент фіксації транспортний засіб MAN TGA 18.440 ( НОМЕР_1 ) перевозив напівпричіп FRUEHAUF ( НОМЕР_3 ) з встановленим змінним кузовом. Без таких доказів немає підстав для застосування вагових норм 42 тон.
Механізм автоматичної фіксації адміністративних правопорушень на автомобільному транспорті, який закріплений в законодавстві, забезпечує відсутність корупційної складової. Оскаржувана постанова містить необхідні ознаки складу правопорушення відповідно до ст. 132-1 КУпАП.
Перевищення габаритно-вагових норм є адміністративним правопорушенням, вчиненим умисно, що передбачає презумпцію вини. Однак обов`язок доведення правомірності своїх дій покладається на відповідача, а позивач має довести обставини, на яких ґрунтується його вимога.
Враховуючи все вищезазначене, відповідач просить прийняти відзив на позовну заяву та врахувати наведені доводи під час розгляду справи. У задоволенні позовних вимог просять відмовити в повному обсязі (а.с. 30-40).
Оскільки, відповідно до вимог ст.262 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог ч.4 ст.229 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.
Дослідивши адміністративний позов, відзив та додані до нього докази, надавши оцінку обставинам зазначеним у позовній заяві та у відзиві, суд приходить до наступних висновків.
Так, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 (а.с. 11) ОСОБА_1 є власником транспортного засобу спеціалізованого сідлового тягача-Е MAN TGX 18.440, д.н.з. НОМЕР_1 .
Згідно постанови серїі АВ № 00002087 від 28.10.2024 (а.с. 21), 25.10.2024 о 11 год 21 хв., за адресою М-01, км 49+495, Київська обл. Курочка П.Я., як відповідальна особа, допустив рух транспортного засобу MAN TGA 18.440, д.н.з. НОМЕР_1 із перевищення нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі Правила дорожнього руху, ПДР): перевищення загальної маси транспортного засобу на 6,200% (2.48 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон. Своїми діями він вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 132-1 КУпАП та та до нього застосоване стягнення у виді штрафу у розмірі 8500,00 грн.
Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 ст.29 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
У розумінні Закону №2344-ІІІ «Про автомобільний транспорт» великоваговий транспортний засіб - транспортний засіб з вантажем або без вантажу, хоча б один з вагових параметрів якого перевищує встановлені на території України допустиму максимальну масу чи осьове навантаження; великогабаритний транспортний засіб - транспортний засіб з вантажем або без вантажу, хоча б один з габаритних параметрів якого перевищує встановлені на території України допустимі параметри.
Відповідно до пункту 22.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, (далі Правила дорожнього руху) маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.
За приписами ст.33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Статтею 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажив на території України, у тому числі - габаритно-ваговий контроль транспортних засобів.
Згідно з п.3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 (надалі Правила № 30), передбачено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.
Положеннями п.4 Правил №30 встановлено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 ПДР України на 2% (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
Частиною другою ст.132-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, що тягне за собою накладення штрафу, зокрема, в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно.
Згідно з пп. «в» п.22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують, в тому числі, для автомобільних доріг державного значення навантаження на одинарну вісь 11,5 тонн.
Порядок фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі затверджено постановою Кабінету Міністрів України №1174 від 27 грудня 2019 року.
Пунктом 7 Порядку №1174 передбачено, що фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку.
За змістом пункту 12 Порядку №1174 автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи.
Пунктом 15 Порядку №1174 передбачено, що метадані повинні містити дані про: засоби вимірювальної техніки - назва засобу вимірювальної техніки та його умовне позначення, серійний номер, найменування виробника, рік виготовлення, метрологічні характеристики, найменування власника засобу вимірювальної техніки, документи про відповідність та/або результати повірки (дата повірки, строк дії повірки); місце фіксації (кілометр + метр, географічні координати); найменування автомобільної дороги загального користування, вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; дату і час фіксації здійснення вимірювання, смугу руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу згідно з пунктом Г.2 додатка Г ДСТУ 8824:2019 Автомобільні дороги. Визначення інтенсивності руху та складу транспортного потоку, повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі); фотографії транспортного засобу - фронтальна, фотографія державного номерного знака транспортного засобу, фотографія державного номерного знака причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), оглядова фотографія із зображенням розпізнаного державного номерного знака; відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт (за наявності).
Відповідно до пункту 17 Порядку №1174 у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.
Інформаційні файли з винесеними постановами передаються до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.
Пунктом 8 розділу ІІ Інструкції №512 передбачено, що винесені постанови, що набрали законної сили, разом з метаданими передаються до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.
Відповідно до Додатка 1 до Інструкції №512 в частині «Установив (ла)» постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, має міститися, в тому числі, наступна інформація: (марка, модель, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу), категорія транспортного засобу, тип транспортного засобу, повна маса транспортного засобу, ширина, висота, довжина, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей), фактична міжосьова відстань, фактична шинність (кількість коліс) на вісі, виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги), а також: (суть адміністративного правопорушення, опис обставин, установлених під час розгляду справи, а також допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги).
Інформаційні файли з винесеними постановами передаються до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.
Відповідно до статті 229 КУпАП посадові особи Державної служби України з безпеки на транспорті розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами 2, 3 статті 132-1 КУпАП.
Згідно зі статтею 249 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованих за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), та випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, іншими документами.
Частиною першою статті 279-5 КУпАП передбачено, що в разі якщо адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною 2 статті 122-2, частинами 2, 3 статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі в автоматичному режимі, або в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, за даними єдиного державного реєстру транспортних засобів, а в разі необхідності за даними єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців встановлюють відповідальну особу, зазначену в частині 1 статті 14-3 цього Кодексу, або вантажовідправника.
Подані відповідачем до матеріалів справи метадані, на підставі яких сформовано оскаржені в цій справі постанови, містять найменування засобу вимірювальної техніки - назва засобу вимірювальної техніки та його умовне позначення, серійний номер, документи про відповідність та/або результати повірки (дата повірки, строк дії повірки); місце фіксації (кілометр + метр); найменування автомобільної дороги загального користування; дані про максимальне дозволене навантаження на вісь, категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу згідно з пунктом Г.2 додатка Г ДСТУ 8824:2019 Автомобільні дороги. Визначення інтенсивності руху та складу транспортного потоку, повну масу транспортного засобу, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу.
Перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великоваговим транспортним засобом позивача підтверджується загальними результатами зважування, які, у випадку, якщо вони не перевищують нормативні вагові параметри, не підлягають зазначенню у постанові.
Судом відхиляються посилання позивача на обрахунки зазначені у позовній заяві (а.с. 5-6), щодо відсотку перевищення габаритно-вагових норм, де позивач посилається на те, що відсоткове перевищення становить 1,14% а відповідальність настає при відсотковому діапазоні від 5% до 10 %.
Згідно розрахунку, проведеного відповідачем, такий проведено за встановленою формулою розрахунку:
% перевищення = ((Хфакт. - Хнорм. - похибка пристрою)/ Хнорм.)* 100%, де Хфакт. - фактично зафіксований параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр);
Хнорм. - нормативно дозволений параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр) зазначений відповідно до пункту 22.5 ПДР;
Похибка пристрою регламентовано допустима похибка вимірювального пристрою параметрів габариту або ваги у відсотках відповідно до ДСТУ OIML R 134- 1:2010, помножена на Хфакт. (при розрахунку використовується у натуральних одиницях (тонна або міліметр).
Відповідно до постанови серії АВ №00002087 від 28.10.2024, загальна маса транспортного засобу позивача 47 200,00 кг (а.с. 21).
Транспортний засіб зазначений в оскаржуваній постанові та зображений на фотоматеріалі (а.с. 42-44) та довідника класифікації транспортних засобів (а.с. 54 зв.) являється двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом.
Відповідно до пп. «б» п. 22.5 ПДР України, рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують максимального значення для автомобільних доріг державного значення 40 тонн за умови типу транспортного засобу «двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом»
За вказаних обставин розрахунок буде виглядати наступним чином.
Суд не погоджується з твердженням позивача, що транспортний засіб є контейнеровозом з установленим змінним кузовом, дозволеною загальною масою 42 тонни, а не 40 тон. Суд погоджується із обгрунтуванням відповідача у відзиві, що в матеріалах справи зазначений змінний кузов не є контейнером (а.с. 31-33). До того ж саме собою зазначення у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу «спеціалізований напівпричіп контейнеровоз» не є свідченням того, що перевезення вантажу здійснювалось у контейнері такі висновки були зроблені П`ятим апеляційним адміністративним судом в постанові від 12.07.2023 у справі №496/1562/23, Третім апеляційним адміністративним судом в постанові від 12.04.2023 у справі № 388/1773/22.
У свою чергу відповідно до особливих відміток свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 12), напівпричіп FRUEHAU, д.н.з. НОМЕР_3 , є загальним напівпричепом, переобладнаним на контейнеровоз для перевезення контейнерів типу 1А, або контейнерів типу 1А з тентом, який використовується як кузов власного виготовлення для перевезення насипних вантажів (зернових культур).
Зі змісту фотоматеріалів, долучених до адміністративного позову (а.с. 15-16), та фотоматеріалів до відзиву (а.с. 42-44) видно, що перевозився предмет схожий на контейнер з тентом, який використовується як кузов для перевезення насипних вантажів. Це визначення свідчить, що річ схожа на контейнер з тентом є «кузовом для перевезення вантажів», а не «контейнером», і ці поняття є різними за своєю суттю.
Очевидно, що переобладнаний контейнер не може визнаватися контейнером, оскільки внаслідок переоснащення він втрачає свої первісні ознаки, притаманні контейнерам. При переобладнанні контейнера на кузов для перевезення вантажів, його конструкція, призначення та функціональні характеристики змінюються, що робить його іншим об`єктом.
Контейнер, є спеціальною конструкцією, розробленою для транспортування та зберігання вaнтажів, в той час як переобладнаний предмет, що функціонує як кузов, створений для перевезення насипних вантажів, втрачає властивості контейнера і стає кузовом для перевезення, що має інше юридичне та функціональне значення. Таким чином, переобладнаний об`єкт не може відповідати критеріям, за якими він спочатку класифікувався як контейнер, оскільки зміна в його конструкції та функції свідчить про його нову природу спрямовану на зручність завантаження сипучих вантажів.
За наведеного, доводи позивача про неврахування під час винесення оскаржуваної постанови обставини переобладнання контейнера не заслуговують на увагу і при обрахунку необхідно застосовувати саме максимальне значення фактичної маси - 40 тонн (а не 42 тони), оскільки автомобіль позивача (за обставинами постанови) являється «двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом».
Таким чином, у оскаржуваній постанові про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті зазначено виміряні вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.
Будь яких інших даних які б свідчили, про наявність порушень при прийнятті оскаржуваної постанови, зокрема процедури та порядку її прийняття, а також її змісту судом не встановлено.
Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого позову, у зв`язку з чим відмовляє у його задоволенні в повному обсязі.
При прийнятті рішення судом було враховано, що ОСОБА_1 неодноразово оскаржував рішення Державної служби України з безпеки на транспорті про притягнення його до відповідальності за порушення нормативно-габаритно-вагових параметрів транспортних засобів. Проте Літинський районний суд Вінницької області відмовляв у задоволенні його позовів. У свою чергу, постановами Сьомого апеляційного адміністративного суду, від 05.03.2024 у справі 137/1436/23, 07.03.2024 у справі 137/1392/23 та 30.10.2024 у справі 137/1003/24, рішення Літинського районного суду Вінницької області були залишені без змін. Ці обставини свідчать про те, що судова практика у цій категорії була встановлена.
Інші доводи позовної заяви на висновки суду не впливають.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст.2, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 262, 286, 295 КАС України, суд,
Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення виготовлено 17.12.2024.

Суддя : Гопкін П. В.