Справа № 240/23510/24
Суддя: Приходько Оксана Григорівна
Дата ухвалення: 2024-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви в частині

17 грудня 2024 року м. Житомир справа № 240/23510/24

категорія 112010201

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Приходько О.Г., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років з 77 % відповідних сум грошового забезпечення до 70 % від відповідних сум грошового забезпечення під час її перерахунку на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103;

- зобов`язати відповідача здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок та виплату пенсії за вислугу років у розмірі 77 % відповідних сум грошового забезпечення та здійснити виплату пенсії в цьому розмірі з 01 січня 2018 року із врахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправними дії відповідача щодо обмеження призначеної та виплаченої пенсії за вислугу років максимальним розміром під час перерахунку на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 про грошове забезпечення від 03 серпня 2021 року № 2/3/1/3633, виданої станом на 05 березня 2019 року;

- зобов`язати відповідача перераховувати, виплачувати з 01 квітня 2019 року пенсію за вислугу років на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 про грошове забезпечення від 03 серпня 2021 року № 2/3/1/3633, виданої станом на 05 березня 2019 року з основним розміром пенсії 77 % грошового забезпечення, з урахуванням раніше проведених виплат без обмеження її максимальним розміром, а також здійснити виплату різниці між нарахованим розміром пенсії та фактично виплаченим з 01 квітня 2019 року по день проведення перерахунку.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду в частині періоду заявлених вимог з 01 січня 2018 року, у якій вказати інші підстави для поновлення строку та надати докази поважності причин пропуску цього строку.

12 грудня 2024 року представницею позивача через відділ документального забезпечення суду подано заяву про поновлення процесуального строку, у якій вона просить визнати поважною причину пропуску процесуального строку звернення до суду з цим позовом.

В обґрунтування своїх доводів посилається на частину третю статті 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ, а також правову позицію висловлену, у постанові Верховного Суду від 04 лютого 2022 року у справі № 300/5477/21.

Дослідивши матеріали позовної заяви та проаналізувавши доводи представниці позивача у заяві про поновлення процесуального строку суд зазначає таке.

Згідно з частинами першою, другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Визначаючись щодо строку звернення до суду з позовом із заявленими вимогами суд виходить з того, що предметом спору у цій справі є, зокрема, здійснення перерахунку та виплати пенсії за вислугу років у розмірі 77 % відповідних сум грошового забезпечення, а також здійснення виплати пенсії в цьому розмірі з 01 січня 2018 року.

В аспекті цього з урахуванням висновків Верховного Суду у постанові від 31 березня 2021 року по справі № 240/12017/19 суд звертає увагу позивача на те, що отримання позивачем листа відповідача від 09 серпня 2024 року № 19761-17900/Б-02/8-0600/24 у відповідь на його звернення не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли він почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

Тому суд зауважує, що застосовуючи строки у зазначеній сфері слід розрізняти право особи на соціальний захист та право особи на судовий захист. Право на соціальний захист особи реалізується відповідним суб`єктом владних повноважень, як правило, органом пенсійного фонду за зверненням такої особи з проханням надати певний статус та здійснити відповідні виплати. У випадку якщо особа вважає, що існує спір у публічно-правовій сфері стосовно реалізації її права на соціальний захист, зумовлений протиправними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, така особа може звернутися до адміністративного суду з позовом, що буде уже способом реалізації права на судовий захист. Згідно з Конституцією України право особи на соціальний захист гарантується, в першу чергу, статтею 46, а право на судовий захист, зокрема, - статтями 55 та 124.

Строки у сфері соціального захисту застосовує відповідний суб`єкт владних повноважень або суд, у випадку, визнання рішення, дії чи бездіяльності відповідного суб`єкта протиправними та задоволення позову особи. У свою чергу, строк на звернення до суду застосовується виключно судом, як правило, на етапі прийняття рішення про відкриття провадження в адміністративній справі. Строк звернення до суду стосується виключно питання прийняття до розгляду або відмови у розгляді позовних вимог по суті, але не застосовується для прийняття рішення про задоволення чи не задоволення таких вимог, а також періоду протягом якого такі вимоги підлягають задоволенню.

Щодо доводів представниці позивача про незастосування строку, визначеного у статті 122 КАС України щодо спору про виплату недоотриманої з вини пенсійного органу пенсії, яка, як стверджує представниця позивача, має проводитися без обмеження будь-яким строком, суд звертає увагу на висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 24 грудня 2020 року у справі № 510/1286/16-а.

У цій постанові Велика Палата врахувала, що норми щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії містяться у, зокрема, статті 87 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII, статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-ІV, статтях 51, 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-XII. Буквальне тлумачення цих норм, як зазначила Велика Палата, дає підстави вважати, що вони стосуються вже нарахованих сум пенсій за минулий час, однак не виплачених з вини ПФУ.

З огляду на це Велика Палата Верховного Суду у згаданій постанові зробила висновок, що вказані норми підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов: 1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом; 2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду зауважила на тому, що питання застосування строків звернення до адміністративного суду, що передує вирішенню спору по суті, слід розмежовувати з питанням щодо застосування строку (періоду), за який проводиться перерахунок пенсії, у разі встановлення вини пенсійного органу під час судового розгляду.

Оскільки за змістом заявленого позову позивач звернувся з позовом до суду у зв`язку із нездійсненням пенсійним органом перерахунку та виплати з 01 січня 2018 року пенсії за вислугу років у розмірі 77 % відповідних сум грошового забезпечення, ці суми не нараховані та є спірними.

Повертаючись до питання строку звернення до суду з цим позовом слід врахувати те, що за сталою та послідовною практикою Верховного Суду позивач, звертаючись до суду із пропуском встановленого строку, позивач повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Суд зазначає, що у випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Однак представницею позивача не доведено та не наведено наявності будь-яких обставин (причин), які не залежали від волевиявлення позивача та фактично унеможливили своєчасне звернення до суду у визначений законом строк в частині вимог з 01 січня 2018 року.

Посилання представниці позивача на постанову Верховного Суду у справі № 300/5477/21 від 02 березня 2023 року (а не від 04 лютого 2022 року як вказує представниця) та на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 04 лютого 2019 року, залишеного без змін постановою Великою Палатою Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року, ухваленому у зразковій справі № 240/5401/18, суд до уваги не приймає, позаяк суд касаційної інстанції не досліджував та не вирішував у цих судових рішеннях питання строку звернення до суду у цій категорії спорів.

При вирішенні процесуального питання щодо дотримання строків звернення до суду суд звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

У справах "Стаббігс та інші проти Великобританії", "Девеер проти Бельгії", ЄСПЛ дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

ЄСПЛ у рішенні від 28 березня 2006 року у справі "Мельник проти України" (Заява № 23436/03) погодився з тим, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. А також указав, що зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Згідно з пунктом дев`ятим частини четвертої статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Так, відповідно до частини другої статті 123 КАС України, якщо заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду не буде подано особою протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позову без руху або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Будь-яких реальних обставин, які б слугували об`єктивними перепонами чи створювали труднощі для звернення до суду з цим позовом в частині заявлених вимог за період з 01 січня 2018 року у межах встановленого у КАС України строку представницею позивача не наведено, а судом не встановлено.

За таких обставин, вказані представницею позивача підстави пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом в частині визнання протиправними дій відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років з 77 % відповідних сум грошового забезпечення до 70 % від відповідних сум грошового забезпечення та зобов`язання відповідача здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок та виплату пенсії за вислугу років у розмірі 77 % відповідних сум грошового забезпечення та здійснити виплату пенсії в цьому розмірі з 01 січня 2018 року із врахуванням раніше виплачених сум не можна визнати поважними, що утворює підставу для повернення позовної заяви у цій частині заявлених вимог відповідно до вимог статті 123 КАС України.

Разом з тим, суд враховує, що згідно з рішенням Київського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2022 року у справі № 320/2913/22 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року відповідно до статей 51, 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб" на підставі довідки, наданої ІНФОРМАЦІЯ_1 про грошове забезпечення від 03 серпня 2021 року № 2/3/1/3633 для перерахунку пенсії з урахуванням оновленого грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок, доплату та подальшу виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до статей 51, 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб" на підставі довідки, наданої ІНФОРМАЦІЯ_1 про грошове забезпечення від 03 серпня 2021 року № 2/3/1/3633 для перерахунку пенсії з урахуванням розміру грошового забезпечення, визначеного станом на 05 березня 2019 року, починаючи з 01 жовтня 2020 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Отже, саме з перерахунком пенсії на виконання судового рішення розмір пенсійної виплати позивача значно збільшився, тому є обґрунтовані підстави вважати про необізнаність щодо одночасного зменшення при цьому й відсоткового значення розміру пенсії щодо грошового забезпечення, узятого пенсійним органом при перерахунку пенсії, відтак є достатні підстави вважати, що про порушення своїх прав щодо належного пенсійного забезпечення, у тому числі й щодо зменшення відсоткового розміру грошового забезпечення узятого до обрахунку пенсійної виплати, позивач дізнався з отриманням листа пенсійного органу від 09 серпня 2024 року з доданими розрахунками пенсії. Із цих розрахунків зокрема вбачається, що після проведеного перерахунку пенсії на виконання судового рішення відповідачем узято до розрахунку розміру пенсії 70 % грошового забезпечення позивача.

Отже, вирішенню по суті у цій справі підлягають позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача щодо обмеження призначеної та виплаченої пенсії за вислугу років максимальним розміром під час перерахунку на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 про грошове забезпечення від 03 серпня 2021 року № 2/3/1/3633, виданої станом на 05 березня 2019 року та зобов`язання відповідача перераховувати, виплачувати з 01 квітня 2019 року пенсію за вислугу років на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 про грошове забезпечення від 03 серпня 2021 року № 2/3/1/3633, виданої станом на 05 березня 2019 року з основним розміром пенсії 77 % грошового забезпечення, з урахуванням раніше проведених виплат без обмеження її максимальним розміром, а також здійснити виплату різниці між нарахованим розміром пенсії та фактично виплаченим з 01 квітня 2019 року по день проведення перерахунку.

Керуючись статтями 122, 123, 169, 171, 243, 248, 256 КАС України, суд,

ухвалив:

Визнати неповажними вказані представницею ОСОБА_1 підстави для поновлення строку звернення до суду в частині позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років з 77 % до 70 % від відповідних сум грошового забезпечення та зобов`язання відповідача здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок та виплату пенсії за вислугу років у розмірі 77 % відповідних сум грошового забезпечення та здійснити виплату пенсії в цьому розмірі з 01 січня 2018 року із врахуванням раніше виплачених сум.

Позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років з 77 % до 70 % від відповідних сум грошового забезпечення та зобов`язання відповідача здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок та виплату пенсії за вислугу років у розмірі 77 % відповідних сум грошового забезпечення та здійснити виплату пенсії в цьому розмірі з 01 січня 2018 року із врахуванням раніше виплачених сум повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 КАС України, та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду, у строк та в порядку, встановленими статтями 293-297 КАС України.

Суддя О.Г. Приходько