Справа № 160/13429/24
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

17 грудня 2024 рокуСправа № 160/13429/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бухтіярової М.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні питання про залишення позову без розгляду в адміністративній справі №160/13429/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про визнання протиправним та скасування пункту наказу, -

ВСТАНОВИВ:

23.05.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України , поданий через систему «Електронний суд» представником позивача адвокатом Верховською Ольгою Вікторівною, у якому позивач просить суд:

-визнати протиправним та скасувати пункт 7 Наказу Державної міграційної служби від 05.04.2023 року №75 «Про визнання недійсними деяких посвідок на постійне проживання» про визнання недійсною та такою, що підлягає вилученню та знищенню, посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 21.04.2008 року, видану ВГІРФО УМВС України в Дніпропетровській області Громадянину Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.05.2024 адміністративна справа розподілена судді Юхно І.В.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.07.2024 поновлено ОСОБА_1 пропущений строк звернення до адміністративного суду з позовною заявою; позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/13429/24, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а також встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали на подання відзиву на позов та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем.

Цією ж ухвалою суду залучено Головне управління Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області як третю особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Також, ухвалою суду від 01.07.2024 витребувано від Державної міграційної служби України належним чином засвідчені копії наказу/витягу з наказу від 05.04.2024 №75 «Про визнання недійсними деяких посвідок на постійне проживання» в частині визнання недійсною посвідки на постійне проживання громадянина Грузії ОСОБА_1 з доказами ознайомлення/вручення позивачеві із зазначенням дати такого ознайомлення/вручення; всіх документів, на підставі яких прийнято оскаржуваний наказ в частині визнання недійсною посвідки на постійне проживання громадянина Грузії ОСОБА_1 , в тому числі, але не виключно висновку ГУДМС у Дніпропетровській області від 28.03.2023; витребувано від Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області для залучення до матеріалів справи належним чином засвідчені копії матеріалів особової справи ОСОБА_1 , інформацію чи направлявся/вручався Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області ОСОБА_1 витяг з наказу від 05.04.2024 №75 «Про визнання недійсними деяких посвідок на постійне проживання», а в разі направлення/вручення належним чином засвідчені копії доказів на підтвердження такого направлення/вручення.

31.07.2024 від Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області надійшли письмові пояснення.

31.07.2024 від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов.

01.08.2024 від Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області надійшло клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

02.08.2024 від Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи №160/13429/24.

30.08.2024 від представника позивача надійшла відповідь на відзив Державної міграційної служби України та відповідь на пояснення Головного управління Державної міграційної служби України Дніпропетровської області.

03.09.2024 від Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області надійшли заперечення на відповідь на відзив.

10.09.2024 розпорядженням В.о. керівника апарату Дніпропетровського окружного адміністративного суду №528д від 10.09.2024 призначено повторний автоматизований розподіл справи №160/13429/24 у зв`язку зі звільненням ОСОБА_2 з посади судді за її заявою про відставку, ухваленим рішенням Вищої ради правосуддя від 13.08.2024 року №2451/0/15-24.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.09.2024 справу №160/13429/24 передано на розгляд судді Бухтіяровій М.М.

Ухвалою суду від 16.09.2024 адміністративну справу №160/13429/24 прийнято до провадження; розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Цією ж ухвалою суду роз`яснено учасникам справи, що розгляд адміністративної справи починається спочатку та зважаючи на що, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали (у разі необхідності), позивачу - відповіді на відзив протягом п`яти днів з дня отримання відзиву (у разі необхідності), п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечень відповідачу (у разі необхідності), а також третій особі - десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для подання пояснень щодо позову або відзиву, разом із доказами їх надіслання іншим учасникам справи.

30.09.2024 засобами поштового зв`язку від третьої особи надійшли пояснення у адміністративній справі, в яких зазначає непогодження з позовними вимогами та просить у їх задоволенні відмовити. Головним управління ДМС у Дніпропетровській області в поясненнях акцентовано, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду із цим позовом.

30.09.2024 від Державної міграційної служби України надійшов відзив на адміністративний позов, в якому зазначає, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Відповідачем у відзиві також акцентовано на пропуску позивачем строку звернення до суду, вважаючи, що доводи, зазначені позивачем у заяві про поновлення пропущеного строку на спростовують вказаних висновків.

В обґрунтування таких доводів відповідачем зазначено, що повідомлення про визнання наказом ДМС від 05.04.2023 № 75 «Про визнання недійсними деяких посвідок на постійне проживання» посвідки недійсною, надіслано позивачу листом ГУ ДМС у Дніпропетровській області від 11.04.2023 за вих. №1201.3.4-7775/12.3-23, за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, повідомлення про визнання наказом ДМС від 05.04.2023 № 75 «Про визнання недійсними деяких посвідок на постійне проживання» посвідки позивача недійсною, надіслано останньому також в листі ГУ ДМС у Дніпропетровській області від 12.04.2023 за вих.№ 1201.3.4-7813/12.3-23, за наступною адресою: АДРЕСА_2 . Листи ГУ ДМС у Дніпропетровській області від 11.04.2023 за вих. № 1201.3.4-7775/12.3-23 та від 12.04.2023 за вих.№ 1201.3.4- 7813/12.3-23, отримано позивачем 18.04.2023, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення наявними в матеріалах справи про оформлення посвідки на постійне проживання № НОМЕР_2 , копія яких додана до пояснення по адміністративний справі № 160/13429/24 від 31.07.2024. Отже, звернення позивача із цим позовом лише 23.05.2024 відбулось із суттєвим пропуском строку, встановленого статтею 122 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що наведені відповідачем, третьою особою у справі обставини та надані на їх підтвердження докази не узгоджуються з доводами позивача, що зазначені в позові на обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду, зв`язку із чим висновок суду, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі про визнання поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду, є передчасним.

Ухвалою суду від 25.11.2024 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху після відкриття провадження та встановлено позивачеві строк п`ять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову, шляхом подання суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із цим позовом та доказів на підтвердження поважності причин його пропуску.

Копія ухвали від 25.11.2024 скерована представнику позивача адвокату Верховській О.В. через Електронний суд.

Пунктом 1 частини 1 статті 241 КАС України до судових рішень віднесено ухвали.

Відповідно до пункту 2 частини 6 статті 251 КАС України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Відповідно до частини сьомої статті 251 КАС України, якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

Згідно з довідкою про доставку електронного листа документ в електронному вигляді «ст.171 ч.13 «Ухвала про без руху після відкриття» від 25.11.2024 у справі №160/13429/24 було надіслано одержувачу адвокату Верховській О.В. та доставлено до електронного кабінету.

Враховуючи викладене, а також те, що ухвала суду є різновидом судового рішення у відповідності до статті 241 КАС України, копію ухвали суду від 25.11.2024 доставлено представнику позивача до електронного кабінету, суд дійшов висновку, що позивач є таким, що належним чином повідомлений про залишення його позову без руху після відкриття.

10.12.2024 від представника позивача адвоката Верховської О.В. надійшла заява про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

В обґрунтування заяви представник позивача зазначає, що позивач отримав витяг з наказу від 05.04.2023 року № 75 «Про визнання недійсними деяких посвідок на постійне проживання» 03.01.2024, за адресою АДРЕСА_3 , що підтверджується відміткою на конверті. Посилання суду про лист від 12.04.2023 за вих.№К-2965-23/1201.3.4/7825-23 Головного управління ДМС у Дніпропетровській області, який був надіслано на адресу місце проживання: АДРЕСА_3 , та отриманий 18.04.2023, є не вивченим, адже до матеріалів справи долучено рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення за адресою: АДРЕСА_4 . Інформацією про те, хто отримав поштові відправлення, позивач не володіє, адже підпис на повідомленні здійснено не ним. Відповідач у додатках долучає копію відправлення, але трекінг відправленні у копії не є повним, тому відстежити не є можливим. Представник позивача також зауважила, що позивач на вимогу виїжджав за межі України виїхав з України 16.08.2023, заїхав в Україну 24.08.2023. Але через сімейних обставин, станом здоров`я був змушений повернутись на територію України раніше встановленого строку (довідка №198 від 06.12.2024). Тривале амбулаторне лікування після стаціонарного не надало можливості звернутись до суду у встановлений строк. З 18.02.2024 позивач перебуває за кордоном (відмітки в паспорті). Також, представник позивача просила суд врахувати стабілізаційні та аварійні відключення світла, відсутність Інтернету, що унеможливлювало доступ до електронного кабінету ЄСІТС, та кількість оголошених повітряних тривог на території Дніпропетровської області, що об`єктивно вплинули на дотримання строків подачі позовної заяви, заяви про поновлення строків. З огляду на викладене, просить поновити процесуальний строк.

До заяви було долучено довідку Комунального некомерційного підприємства Камянської міської ради «Міська лікарня №9» від 06.12.2024 №198.

Розглянувши заяву представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду із позовом, суд доходить висновку про наступне.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Відповідно до статті 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно з частинами першою-другою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За змістом частини шостої статті 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини другої якої, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду (частина третя статті 123 КАС України).

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. У разі неподання особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Аналогічна позиція застосована Верховним Судом, зокрема, у постановах від 6 лютого 2018 року у справі № 607/6231/17, від 17 квітня 2018 року у справі № 438/769/13-а (2а/438/29/13), від 24 квітня 2018 року у справі № 357/18214/14, від 26 червня 2018 року у справі № 663/1012/16-а, від 10 липня 2018 року у справі № 820/4856/17, від 28 серпня 2018 року у справі № 826/11545/17, від 9 листопада 2018 року у справі № 334/3536/17(2-а/334/402/17), від 27 листопада 2018 року у справі № 537/2348/16-а, від 27 листопада 2018 року у справі № 305/2056/15-а, від 20 грудня 2018 року у справі № 756/513/17, від 20 грудня 2018 року у справі № 712/7831/16-а, від 22 січня 2019 року у справі № 201/9987/17(2-а/201/304/2017), від 7 лютого 2019 року у справі № 802/497/16-а, від 14 травня 2019 року у справі № 826/26174/15, від 21 грудня 2019 року у справі №826/12776/15 та від 5 травня 2022 року у справі № 240/10663/20.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом трьох місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Суд зазначає, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам:

1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк;

2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;

3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено;

4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. У свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від сторони унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами (постанова Верховного Суду від 17.07.2018 у справі №521/21851/16-а). При цьому, у визначенні моменту виникнення права на позов має значення, коли особа дізналася про факт порушення свого права, інтересу або коли саме вона повинна була дізнатись про це, і обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений саме на позивача.

Як слідує із заявлених позовних вимог, позивач просить визнати протиправним та скасувати пункт 7 наказу ДМС від 05.04.2023 №75 «Про визнання недійсними деяких посвідок на постійне проживання» про визнання недійсною та такою, що підлягає вилученню та знищенню, посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 21.04.2008 року, видану ВГІРФО УМВС України в Дніпропетровській області Громадянину Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З матеріалів справи вбачаться, що адреса місце проживання позивача: АДРЕСА_3 .

Листом від 12.04.2023 за вих.№К-2965-23/1201.3.4/7825-23 Головним управлінням ДМС у Дніпропетровській області позивачу повідомлено, що наказом ДМС від 05.04.2023 № 75 на підставі висновку ГУДМС у Дніпропетровській області від 28.02.2023 прийнято рішення про визнання недійсною та такою, що підлягає вилученню і знищенню, посвідки на простійне проживання серії НОМЕР_1 від 21.04.2008, який надіслано позивачу на адресу місце проживання: АДРЕСА_3 , та отриманий 18.04.2023 (згідно із відміткою у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, що міститься в матеріалах справи).

Отже, з 18.04.2023 позивачу достеменно відомо про прийняття наказом ДМС від 05.04.2023 № 75 рішення про визнання недійсною та такою, що підлягає вилученню і знищенню, посвідки на простійне проживання серії НОМЕР_1 від 21.04.2008.

Поряд з цим, звернення до суду із цим позовом відбулось лише 23.05.2024, тобто із пропуском шестимісячного строку звернення, встановленого частиною другою статті 122 КАС України.

Доводи представника позивача про те, що позивачу не відомо, хто отримав вказаний лист, хто розписався у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, неприйнятні, оскільки адреса, за якою здійснено відправлення листа від 12.04.2023 за вих.№К-2965-23/1201.3.4/7825-23, є адресою місце проживання позивача згідно із витягом з Реєстру територіальної громади від 09.12.2022, і такі обставини не спростовані ані позивачем, ані його представником.

Крім того, представником позивача, стверджуючи, що підпис на повідомленні здійснено не позивачем, належних та допустимих доказів відповідному не надано.

Поряд з цим, в матеріалах справи міститься рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 11.08.2023, в якому зазначено наступне:

«Громадянин Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина Грузії НОМЕР_3 від 14.11.2022 до 14.11.2032, прибув на територію України в 1994р. в приватних справах та з 2008р. проживав по посвідці на постійне проживання НОМЕР_1 від 21.04.2008, виданої ВГІРФО УМВС України у Дніпропетровській області, яку наказом ДМС України №75 від 05.04.2023р. визнано недійсною та такою, що підлягає вилученню та знищенню.».

Суд звертає увагу, що у вказаному рішенні міститься власноручний підпис ОСОБА_1 про ознайомлення 11.08.2023.

Наведені обставини додатково підтверджують обізнаність позивача з оскаржуваним наказом.

Отримання ж позивачем витягу з наказу від 05.04.2023 №75 на його звернення від 01.12.2023 щодо продовження строку перебування в Україні після скасування посвідки на постійне місце проживання, на яке посилається представник позивача у заяві про поновлення строку звернення до суду, не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

При цьому, довідка Комунального некомерційного підприємства Камянської міської ради «Міська лікарня №9» від 06.12.2024 №198 про те, що ОСОБА_1 , 1977 р.н., знаходився на лікуванні КНП КМР «МЛ №9» у відділенні №5 з 25.08.2023 по 06.09.2023, не обґрунтовує поважність причин звернення до суду лише 23.05.2024.

Наведені ж представником позивача доводи у заяві про поновлення строку про те, що були перебої з постачанням електричної енергії та Інтернетом, що унеможливлювало доступ до електронного кабінету ЄСІТС, не можуть бути враховані судом, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами.

Крім того, у заяві про поновлення строку звернення до суду відсутні будь-які відомості про те, коли саме були перебої з електропостачанням та Інтернетом, у зв`язку із чим неможливо встановити фактичні обставини, з якими представник позивача пов`язує поважність причин пропуску строку звернення до суду із цим позовом і що ці причини виникли протягом строку, який пропущено.

Щодо посилань представника позивача в обґрунтування поважності пропуску строку звернення до суду на обставини воєнного стану в Україні, суд зазначає, що сам факт запровадження воєнного стану в Україні без обґрунтування неможливості звернення до суду позивачем у встановлені строки у зв`язку із запровадження такого, не може безумовно вважатись поважною причиною для безумовного поновлення цих строків.

Відповідного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 29.09.2022 у справі №500/1912/22.

У кожному конкретному випадку суд досліджує обставини, зазначені позивачем, у їх сукупності із наданими доказами на їх підтвердження.

Однак, представником позивача не наведено обставин та не надано належних доказів, що причини пропуску строку зумовлені саме запровадженням воєнного стану.

Будь-яких інших обставин, що зумовили несвоєчасне звернення позивача до суду із цим позовом, у заяві від 10.12.2024 не зазначено.

Отже, позивачем не доведено належними і допустимими засобами доказування тієї обставини, що мали місце непереборні обставини, перешкоди чи труднощі, що унеможливили своєчасне звернення позивача до суду із цим позовом, і що причини, що зумовили несвоєчасне звернення до суду виникли протягом строку, який пропущено.

З огляду на викладене, заява про поновлення пропущеного строку звернення до суду є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Суд звертає увагу, що законодавче обмеження строку, протягом якого особа може звернутися до суду, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Необхідно зазначити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28 березня 2018 року у справі №809/1087/17 та від 22 листопада 2018 року у справі №815/91/18.

Крім того, слід зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

При вирішенні питання щодо дотримання строків звернення до суду, суд також звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні «МіраґальЕсколано та інші проти Іспанії» Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000 року, пункт 33).

За змістом пункту 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до положень частин 3 та 4 статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи те, що представником позивача хоч і подано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, однак не доведено наявності поважних причин пропуску звернення до суду, оскільки не надано доказів на підтвердження тієї обставини, що мали місце непереборні обставин, перешкоди чи труднощі, що унеможливили своєчасне звернення до суду із цим позовом без зайвих зволікань з часу обізнаності з оскаржуваним наказом, суд дійшов висновку, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 123, 240, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про визнання протиправним та скасування пункту наказу залишити без розгляду.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена за правилами, встановленими ст.ст. 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.М. Бухтіярова