Справа № 580/12455/24
Суддя: Валентина ОРЛЕНКО
Дата ухвалення: 2024-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Черкаси

16 грудня 2024 року Справа № 580/12455/24

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Орленко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження заяву про забезпечення позову адвоката Макеєва Валерія Федоровича, подану до подання позовної заяви від імені фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

13.12.2024 адвокат Макеєв Валерій Федорович від імені фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , до подання позовної заяви, звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить:

- заборонити Виконавчому Комітету Черкаської міської ради та Управлінню Інспектування Черкаської міської ради вчиняти будь-які дії, пов`язані з демонтажем тимчасової споруди біля житлового будинку АДРЕСА_1 (що є предметом спору, що розглядається), до яких входить як винесення Припису Управління Інспектування Черкаської міської ради щодо правомірності розміщення тимчасової споруди Позивача (ФОП ОСОБА_2 ) за адресою АДРЕСА_1 , так і прийняття рішення відповідачем Виконавчим Комітетом Черкаської міської ради, щодо демонтажу вказаної споруди.

У заяві про забезпечення позову зазначено, що 14.11.2024 представниками Управління інспектування Черкаської міської ради надано до споруди припис за №52-07, що знаходиться на орендованій позивачем земельній ділянці, з вимогою надати відповідачу дозвільні документи на встановлення тимчасової споруди по АДРЕСА_1 , а уразі їх відсутності провести добровільний демонтаж до 19.11.2021. Судове оскарження припису не зупиняє його дію. Зупинити дію припису можливо за умови звернення до адміністративного суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії припису на час розгляду судового спору. Оскарження припису до суду демонструє незгоду позивача з процедурою його прийняття та свідчить про спірність виконання індивідуального акта у часі. Подання припису № 52-07 від 14.11.2024 вказує на неналежне урядування органів державної влади - Черкаської міської ради та Управління інспектування Черкаської міської ради. Також представник заявника вказує, що подання повторного припису, ідентичного тому, що перебуває у процедурі судового оскарження, з одного боку свідчить про неповагу до суду, а з іншого вказує на неналежність урядування, тому на думку представника заявника є загроза порушення прав заявника щодо володіння своїм майном - спорудою по АДРЕСА_1 . У заяві представник заявляє про намір подання позову з оскарження рішення Виконавчого комітету Черкаської міської ради "Про демонтаж тимчасової споруди біля житлового будинку АДРЕСА_1 ". Представник заявника стверджує що невжиття заходів забезпечення адміністративного позову до його подання унеможливить виконання рішення суду та ефективний захист і поновлення прав або інтересів заявника, за захистом яких має намір звернутися до суду.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, зазначає таке.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) чевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Отже, забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Суд зазначає, що підстави забезпечення позову, передбачені ч.2 ст. 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відповідно до частин першої, другої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, частиною другою статті 150 КАС України передбачений вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» в тій частині, яка стосується загальних положень застосування забезпечення позову, постанови Пленуму Вищого адміністративного Суду України від 06.03.2008 №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ» розглядаючи клопотання про забезпечення позову, суд (суддя) повинен з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з таким клопотанням, позовним вимогам.

При цьому регулювання підстав та порядку забезпечення позову здійснюється в інтересах не лише певної особи, а й інших осіб - учасників провадження, суспільства, держави в цілому з дотриманням критеріїв адекватності (відповідності вимогам, виключно в межах яких допускається застосування відповідних заходів; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову) та співмірності (співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів). Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 05.03.2019 у справі №826/16911/18, від 25.04.2019 у справі №826/10936/18, від 26.06.2019 у справі №826/13396/18, від 30.09.2019 у справі №420/5553/18, від 30.09.2019 у справі №640/868/19, від 30.09.2019 у справі №1840/3517/18, від 29.01.2020 у справі №640/9167/19 та інших.

Разом з тим, суд зазначає, що у заяві про забезпечення позову не доведено та документально не підтверджено існування обставин, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі (в тому числі й тих, що свідчать про наміри чи активні дії відповідача щодо здійснення примусового демонтажу тимчасової споруди), а також не наведено жодних доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду або захист прав, свобод та інтересів позивача стане неможливим без вжиття таких заходів.

У постанові КАС ВС від 10 липня 2022 року у справі № 260/259/20 зазначається: 129. На переконання колегії суддів, про тимчасовий характер будівлі (споруди) може свідчити те, що така є тимчасовою збірно-розбірною будівлею, зведена (влаштована) без фундаменту, з недовговічного матеріалу, сезонного використання без утеплення основних огороджувальних конструкцій (навіси, палатки, кіоски, накриття, літні душі, вбиральні, теплиці, покриті поліетиленовою плівкою, тощо).130.Такі критерії тимчасовості споруди визначені у пункті 2 розділу ІІІ Інструкцію про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна.

Суд враховує, що розгляд справи по суті - це безпосередньо вирішення спору судом з ухваленням відповідного рішення. У свою чергу, забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача до вирішення справи по суті з метою створення можливості реального та ефективного виконання рішення суду.

Безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на осіб, на яких поширюються. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте, відповідно до статті 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

Крім того, наявність очевидних ознак протиправності рішення відповідача, на які посилається представник у заяві про забезпечення позову, може бути встановлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за наслідком розгляду справи по суті.

Саме лише твердження заявника щодо ускладнення в майбутньому виконання рішення суду не може бути визнана судом достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у спірних правововідносинах, без зазначення існуючої очевидної небезпеки заподіяння шкоди позивачу.

Тим більше, можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, адже суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, які ймовірно може бути порушено у майбутньому. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 06.09.2019 у справі №826/13306/18.

Суд дійшов висновку про відсутність правових підстав вважати, що невжиття судом заходів забезпечення позову може у подальшому ускладнити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів заявника, тому підстави для задоволення заяви про забезпечення позову відсутні.

Керуючись ст. ст. 150, 154, 241-243, 248, 249, 256, 294, 295, 297 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви адвоката Макеєва Валерія Федоровича про забезпечення позову, подану до подання позовної заяви від імені фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - відмовити.

Копію ухвали направити заявникові, представнику заявника.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень та з урахуванням пункту 3 розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Валентина ОРЛЕНКО