Справа № 380/18267/24
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2024-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/18267/24 пров. № А/857/29071/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові, апеляційну скаргу громадянина Єгипту ОСОБА_1 на ухвалу судді Львівського окружного адміністративного суду Кухар Н.А. від 22 жовтня 2024 року про залишення позовної заяви без розгляду, у справі № 380/18267/24 за адміністративним позовом громадянина Єгипту ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, звернувся в суд з позовом до відповідача, у якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Управління Державної міграційної служби України в Львівській області щодо невиконання вимог ч. 12 ст. 7 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", що полягає у відмові у прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту громадянина Єгипту ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Львівській області прийняти рішення по заяві про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту громадянина Єгипту ОСОБА_1 .

02.09.2024 року суддя Львівського окружного адміністративного суду прийняла ухвалу про відкриття позовного провадження.

19.09.2024 року суддя Львівського окружного адміністративного суду прийняла ухвалу, якою залишила без руху позовну заяву позивача, у зв`язку з тим, що позивач пропустив строк звернення до суду і не подав заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням поважних причин його пропуску і документів на їх підтвердження.

22.10.2024 року на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху позивач подав заяву у якій зазначив, що не пропустив шестимісячний строк звернення до суду.

06.09.2024 року суддя Львівського окружного адміністративного суду прийняла ухвалу, якою позовну заяву залишила без розгляду.

Приймаючи цю ухвалу, суддя зазначила, що позивач пропустив строк звернення до суду, визначений частиною 1 статті 12 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", і не подав заяви про поновлення цього строку із наведенням поважних причин пропуску цього строку.

Не погодившись із ухвалою про повернення позовної заяви, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу судді суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає те, що частиною 1 статті 12 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" встановлено 5 робочих днів на оскарження рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Водночас, позивач зауважує, що він не оскаржує жодне із вказаних рішень, оскільки, відповідач, за результатами розгляду його заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту не прийняв жодного із перелічених рішень у частині 1 статті 12 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту". Зважаючи на ці обставини, на думку позивача, він має право оскаржити протиправну бездіяльність відповідача протягом 6 місяців з моменту отримання від відповідача листа за результатами розгляду його заяви.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Відповідно до частини 3 статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції залишив позов без розгляду з тих мотивів, що позивач пропустив строк звернення до суду визначений частиною 1 статті 12 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" і не подав заяви про поновлення цього строку із наведенням поважних причин пропуску цього строку.

Аналізуючи підстави для залишення позовної заяви без розгляду апеляційний суд зазначає наступне.

Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 12 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" передбачено, що рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, протягом п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення про відмову можуть бути оскаржені в установленому законом порядку до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, а також до суду у строки, встановлені цим Законом.

Отже, вказаною вище правовою нормою встановлено спеціальний строк звернення до суду у справах про оскарження рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на п. 2.2. та 2.4 Правил розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, які затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.09.2011 № 649 (далі - Правила).

Відповідно до п. 2.2. Правил, рішення щодо прийняття заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, приймається територіальним органом ДМС протягом робочого дня, в який до нього звернулась відповідна особа.

Згідно із п. 2.4 Правил, у разі наявності передбачених Законом підстав територіальний орган ДМС ухвалює рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, яке оформлюється наказом (додаток 2). Після ухвалення рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, уповноважена посадова особа територіального органу ДМС:

видає особі письмове повідомлення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, із зазначенням підстав для відмови у прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (додаток 3);

під підпис ознайомлює заявника з порядком оскарження рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;

вносить відповідні відомості до журналу реєстрації осіб.

Отже, територіальний орган Державної міграційної служби за наслідками розгляду особи про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту приймає одне з двох рішень, а саме: про прийняття заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту або про відмову у прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, яке оформляється у формі наказу.

Разом з тим, апеляційний суд встановив, що відповідач за наслідками розгляду заяви позивача про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту не прийняв жодного із вказаних вище рішень, а надіслав позивачу лист-роз`яснення норм міграційного законодавства від 01.08.2024 року № Н-741/6/4601.06/10451-24.

Таким чином, на думку апеляційного суду, позов щодо визнання бездіяльності відповідача, що полягає у відмові у прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту та зобов`язання відповідача прийняти рішення про прийняття заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту може бути поданий протягом загального шестимісячного строку звернення до суду визначеного статтею 122 КАС України.

Отже, суддя суду першої інстанції неправильно застосувала норми процесуального права, що регулюють строк звернення до суду, а тому зробила передчасний висновок про залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до частини 1 статті 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо залишення позовної заяви без розгляду, у зв`язку з чим ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати та прийняти постанову, якою справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 320, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу громадянина Єгипту ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу судді Львівського окружного адміністративного суду Кухар Н.А. від 22 жовтня 2024 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 380/18267/24 скасувати та прийняти постанову, якою справу № 380/18267/24 направити на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель