Справа № 450/4190/24
Суддя: Мусієвський В. Є.
Дата ухвалення: 2024-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 450/4190/24 Провадження № 2-а/450/54/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Мусієвського В.Є.

при секретарі Расяк С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в Пустомитівський районний суд Львівської області з позовом, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії АА № 00021338 від 09 серпня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має місце проживання/перебування (місцезнаходження) на території України. Судовий збір просив стягнути з відповідача на його користь.

Мотивував свої вимоги тим, що оскаржуваною постановою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП у зв`язку з тим, що він, як відповідальна особа, 27 липня 2024 року о 11 год. 05 хв. на 440 км + 527 м автодороги М-30 допустив рух транспортного засобу МАN марки ТGA 18.430 номерний знак НОМЕР_1 із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України, а саме загальної ширини автомобіля 2,76 м, що на 6,154% (0,16 м) перевищує максимально дозволену фактичну ширину 2,6 м.

Вважає вказану постанову такою, що підлягає скасуванню оскільки він не погоджується із зазначеними замірами. Вказав, що автомобіль МАN марки ТGA 18.430 номерний знак НОМЕР_1 зареєстрований у встановленому законом порядку, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , з огляду на що, такий відповідає діючим правилам і нормативам, в тому числі максимальної ширини такого. Вказаний вище автомобіль є серійним, а із креслення заводу виробника вбачається, що його максимальна ширина становить 2,5 м, а не 2,76 м. Зазначив, що із зафіксованих автоматичним комплексом відповідача світлин вбачається, що на транспортному засобі МАN марки ТGA 18.430 номерний знак НОМЕР_1 відсутні додаткові закріплені елементи, які б виступали та не передбачені конструкцією автомобіля. Вказав, що можливою причиною спірних замірів є некоректна робота пристрою заміру ширини, який сприйняв зовнішні дзеркала транспортного засобу як виступаючі елементи. Водночас, у відповідності до ч. 2 п. 20-2 «Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні», зовнішні дзеркала транспортного засобу під час вимірювання габаритних параметрів не враховуються. З огляду на вказане, просив позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою від 06 вересня 2024 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано десятиденний строк для усунення недоліків, описаних у такій.

19 вересня 2024 року позивачем ОСОБА_1 подано заяву, якою усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою судді від 20 вересня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.

28 жовтня 2024 року представником відповідача Гоголюк М.В. подано відзив на позовну заяву, згідно мотивів якого позовні вимоги заперечив та просив відмовити у задоволенні таких. Вказав, що адміністративне правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу марки WIM 55, 055*003. Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 № 1174, відповідно до п. 7 якого фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку. Інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих, які містять інформацію про засоби вимірювальної техніки, місце фіксації, найменування автомобільної дороги, дату і час фіксації здійснення вимірювання тощо, фотографії транспортного засобу, відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт. Вказав, що регламентовано допустима похибка вимірювального пристрою параметрів габариту відповідно до ДСТУ OIML R 134-1:2010 становить 100 мм для параметру ширини транспортного засобу. Додатково зауважив, що габаритному контролю належить не тільки тягач МАN ТGA 18.430 номерний знак НОМЕР_1 , а весь зафіксований состав, тобто тягач разом з напівпричепом та встановленою на напівпричіп конструкцією. Відповідно до зафіксованих габаритно-ваговим комплексом даних, справність якого підтверджується свідоцтвами про повірку, в найширшій точці зафіксованого автомобільного составу показник ширини склав 2,86 м (2,76 м з врахуванням встановленої законодавством похибки), що не спростовано доказами наданими позивачем. З огляду на вказане, просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд такої у його відсутності не подав.

Відповідач Державна служба України з безпеки на транспорті, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання явку повноважного представника не забезпечила, причин неявки не повідомила, клопотань про розгляд справи за відсутності представника або про відкладення судового розгляду не подала.

За ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників процесу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що згідно постанови серії АА № 00021338 від 09 серпня 2024 року, складеної головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Шмельов М.В., 27 липня 2024 року о 11 год. 05 хв. на 440 км + 527 м автодороги М-30 Мацько М.О. допустив рух транспортного засобу МАN ТGA 18.430 номерний знак НОМЕР_1 із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України, а саме загальної ширини автомобіля 2,76 м, що на 6,154% (0,16 м) перевищує максимально дозволену фактичну ширину 2,6 м., чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.132-1 КУпАП. Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн.

З свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , вбачається, що транспортний засіб марки МАN моделі TGA 18.430 номерний знак НОМЕР_1 належить на праві власності ТзОВ «Транс-Сервіс-1».

Із інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, вбачається, що ОСОБА_1 є керівником юридичної особи ТзОВ «Транс-Сервіс-1».

Згідно з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 2 статті 132-1 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Пунктом 22.5 ПДР України передбачено, що рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують: а) зовнішніх габаритів: ширини: (максимальне значення параметра, метрів «2,6»); сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, без винесення габариту на смугу зустрічного руху (максимальне значення параметра, метрів «3,75»); висоти: від поверхні дороги (максимальне значення параметра, метрів «4»); транспортних засобів спеціалізованого призначення (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів, на маршрутах, встановлених Агентством відновлення, Укртрансбезпекою, Національною поліцією (максимальне значення параметра, метрів «4,35»); Довжини: вантажного автомобіля (максимальне значення параметра, метрів «12»); автопоїзда (максимальне значення параметра, метрів «22»); автомобіля (тягача) з напівпричепом(максимальне значення параметра, метрів «18,75»); маршрутного транспортного засобу (максимальне значення параметра, метрів «18,75»); виступ вантажу за задній габарит транспортного засобу (максимальне значення параметра, метрів «2»).

Пунктом 1.10 ПДР України визначено, що габаритно-ваговий контроль це перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30, згідно з пунктом 2 яких транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

Пунктом 4 вказаних Правил визначено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 № 1174 (надалі Порядок № 1174).

Так, згідно пункту другого Порядку № 1174 система фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі система) взаємопов`язана сукупність автоматичних пунктів та інформаційно-телекомунікаційної системи.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 1174 фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку.

Положеннями пункту 12 Порядку № 1174 врегульовано, що автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/ або заднього державного номерного знаку транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи.

Пунктом 14 Порядку № 1174 передбачено, що інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих.

У подальшому така інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих, які містять інформацію про засоби вимірювальної техніки, місце фіксації, найменування автомобільної дороги, дату і час фіксації здійснення вимірювання тощо, фотографії транспортного засобу, відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт. При цьому, система забезпечує автоматизоване формування проекту постанови про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою автоматичних пунктів, відповідно до законодавства.

Позивач покликається на те, що можливою причиною спірних замірів є некоректна робота автоматичного комплексу, який сприйняв зовнішні дзеркала транспортного засобу як виступаючі елементи, які під час вимірювання габаритних параметрів не враховуються у відповідності до ч. 2 п. 20-2 «Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні».

Водночас, представником відповідача долучено копії свідоцтв про повірку підсистеми габаритного контролю № 23-21/000240, №23-21/000241, №23-21/000242, згідно яких вбачається, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам технічного регламенту засобів вимірювальної техніки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2016 року № 163. Чинність свідоцтв до 09 жовтня 2024 року.

З огляду на вказане, мотиви покликання позивача ОСОБА_1 про некоректну роботу автоматичного комплексу не підтверджені належними та допустимими доказами, а є лише припущеннями.

На підтвердження позовних вимог позивачем ОСОБА_1 долучено креслення заводу виробника, однак такі складені іноземною мовою та не перекладені на українську мову, що позбавляє суд можливості дослідити істотну технічну інформацію транспортного засобу, а тому вказаний доказ не береться до уваги.

Крім цього, у п. 1.10 ПДР України визначено, що габаритно-ваговий контроль це перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Слід також вказати, що до матеріалів справи не долучено доказів на підтвердження відповідності причепа, що перебував у складі тягача марки МАN моделі TGA 18.430 номерний знак НОМЕР_1 , габаритним параметрам, які встановлені законом.

Отже, постанова серії АА № 00021338 від 09 серпня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-2 КУпАП винесена правомірно за відсутності будь-яких порушень, а її зміст не суперечить нормам законодавства.

В силу положень статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У справі «Федорченко та Лозенко проти України» зазначив, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Проаналізувавши в сукупності здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення" (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

За ст. 139 КАС України судові витрати з відповідача на користь позивача стягненню не підлягають.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2, 5-10, 20, 44, 47, 48, 132-134, 139, 241, 243-246, 268, 271, 286 КАС України, ст.ст. 9, 132-1 КУпАП, ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги», суд,

у х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Мусієвський В.Є.