Справа № 320/17452/24
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2024-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2024 року м. Київ № 320/17452/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенка О.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторінза наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження) адміністративний позов ОСОБА_1 до Київської обласної прокуратури про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Київської обласної прокуратури, в якому просить суд стягнути з Київської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.05.2021 у справі № 640/10900/20 у сумі 303952,22 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що відповідачем невчасно було виконано рішення суду про поновлення позивача на посаді, з огляду на що, з відповідача підлягає стягненню середній заробіток, як оплату вимушеного прогулу за затримку виконання рішення суду.

Ураховуючи, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.05. 2021 у справі № 640/10960/20 у частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць підлягало негайному виконанню, однак так і не було виконано, позивач вважає свої права порушеними та зазначає, що відповідач, всупереч вимогам чинного законодавства України, не виконав покладений на нього обоє`язок щодо негайного добровільного виконання рішення суду про поновлення позивача на роботі.

Таким чином, позивач вважає, що оскільки рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.05.2021 у справі № 640/10900/20 визначено негайно поновити ОСОБА_1 в Київській обласній прокуратурі на посаді прокурора відділу ювенальної юстиції або іншій рівнозначній посаді та в органах прокуратури з 23.04.2020, а постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 14.07.2022 у справі № 640/10900/20 вищевказане судове рішення скасовано, а отже, строк затримки виконання Київською обласною прокуратурою рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.05.2021 розпочинається з 28.05.2021 (наступний день після ухвалення рішення суду про поновлення на посаді) і завершується 13.07.2022 (день, що передує дню прийняття Верховним Судом постанови про скасування рішення суду про поновлення на посаді). Середній заробіток за час затримки виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.05.2021 у справі № 640/10900/20, який підлягає стягненню з Київської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 , складає 303952,22 грн (1 062,77 грн х 286 робочих днів).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.04.2024 даний позов було залишено без руху у зв`язку з його невідповідністю КАС України, однак недоліки позовної заяви було усунуто.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження).

21.06.2024 до суду від Київської обласної прокуратури надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить в задоволенні адміністративного позову відмовити, з урахуванням того, що порушень вимог КЗпП України з боку відповідача не вбачається через відсутність вини роботодавця. Право позивача претендувати на стягнення середнього заробітку за затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі матеріальний закон пов`язує виключно із виданням роботодавцем відповідного наказу, фактичним допуском звільненого до роботи. Водночас, суд також має встановити вину роботодавця у не виданні наказу про поновлення працівника на роботі. Відповідач зауважує, що процес поновлення на роботі здійснюється за принципом диспозитивності, тобто, за наявності волевиявлення особи. Для цього необхідна або заява від особи, яка бажає поновитись на посаді та працювати, або відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Також, відповідач акцентує увагу на тому, що постановою Верховного Суду від 14.07.2022 у справі № 640/10900/20 рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.05.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2021 у частині задоволених позовних вимог скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Київської обласної прокуратури, Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення і наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у повному обсязі, тому і відсутні підстави для стягнення компенсації за невчасне виконання рішення суду, яке наразі є скасованим.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач працювала в органах прокуратури України.

На підставі рішення Комісії від 09.04.2020 № 265, наказом прокурора Київської області від 17.04.2020 № 152к, ст. 11 Закону України «Про прокуратуру», п. 3, пп. 2 п. 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», позивач звільнена з посади прокурора відділу ювенальної юстиції прокуратури Київської області, на якій перебувала тимчасово на період відпустки іншої особи по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, та органів прокуратури на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» з 22.04.2020.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.05.2021 у справі № 640/10900/20 визнано протиправним та скасовано рішення Другої кадрової комісії від 09.04.2020 № 265 про неуспішне проходження прокурором відділу ювенальної юстиції прокуратури Київської області ОСОБА_1 атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки. Визнано протиправним та скасовано наказ прокурора Київської області № 152к від 17.04.2020 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу ювенальної юстиції прокуратури Київської області та органів прокуратури з 22.04.2020. Поновлено ОСОБА_1 в Київській обласній прокуратурі на посаді прокурора відділу ювенальної юстиції або іншій рівнозначній посаді та в органах прокуратури з 23.04.2020.

Стягнуто з Київській обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23.04.2020 по 27.05.2021 в сумі 290136,21 грн (двісті дев`яносто тисяч сто тридцять шість гривень 21 копійка). В іншій частині - відмовлено. Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 в Київській обласній прокуратурі на посаді прокурора відділу ювенальної юстиції або іншій рівнозначній посаді та в органах прокуратури з 23.04.2020, а також в частині стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в сумі 22318,17 грн. (двадцять дві тисячі триста вісімнадцять гривень сімнадцять копійок).

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2021 у справі № 640/10900/20 апеляційні скарги Офісу Генерального прокурора та Київської обласної прокуратури задоволено частково. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.05.2021 змінено, викладено абзаци 4 та 5 резолютивної частини таким чином: « 4. Поновити ОСОБА_1 в прокурорі Київської області на посаді прокурора відділу ювенальної юстиції або іншій рівнозначній посаді та в органах прокуратури з 23.04.2020. 5. Стягнути з прокуратури Київської області () на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23.04.2020 по 27.05.2021 в сумі 290136,21 грн. (двісті дев`яносто тисяч сто тридцять шість гривень 21 копійка).». В решті рішення залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 14.07.2022 у справі № 640/10900/20 касаційні скарги Офісу Генерального прокурора. Київської обласної прокуратури задоволено. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.05.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2021 у цій справі у частині задоволення позовних вимог скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Київської обласної прокуратури, Другої кадрової комісії, третя особа: Офіс Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення і наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку відмовлено повністю.

Ураховуючи, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.05.2021 у справі № 640/10960/20 у частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць підлягало негайному виконанню, однак так і не було виконано, позивач вважає свої права порушеними та звернулась до суду для захисту своїх прав у частині стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду.

При вирішенні спору, суд виходить з наступного.

Статтею 129-1 Конституції України, визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судове рішення є обов`язковим до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 371 КАС України визначено, що рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

За змістом ч. 2 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набуло законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з ч. 3 ст. 14 КАС України невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Так, Кодекс законів про працю України (далі - КЗпП України) регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

За змістом ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

У ч. 8 ст. 235 КЗпП України зазначено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Згідно зі ст. 236 КЗпП України (оплата вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі працівника), у разі затримки роботодавцем виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Так, затримка виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника тягне обов`язок роботодавця виплатити такому працівникові середній заробіток за весь час затримки.

Суд наголошує на тому, що належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі, є саме видання роботодавцем про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

При цьому, важливим є саме те, що обов`язок роботодавця полягає у тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися.

За змістом норм ст. 236 КЗпП України, затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі необхідно вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права Верховний Суд викладав також у постановах від 17.09.2020 у справі № 130/2249/15-ц, від 23.06.2020 у справі № 802/1184/16-а, від 17.06.2020 у справі №521/1892/18, від 26.02.2020 у справі № 702/725/17, від 06.12.2018 у справі № 465/4679/16.

Так, для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі ст. 236 КЗпП України, суду потрібно встановити чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення установити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Приписи ст. 236 КЗпП України, не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткові дії, що вказують на його бажання поновитися на роботі. Добровільне виконання рішення суду боржником - це його законодавчо встановлений обов`язок. Зазначений обов`язок не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі.

Отже, наведеними положеннями визначено окремий вид спеціальної відповідальності суб`єкта (роботодавця, власника, або уповноваженого ним органу) за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника.

Вимога негайного (невідкладного) виконання судового рішення про поновлення на роботі прямо встановлена нормами, зокрема, КАС України та КЗпП України, які є спеціальними кодифікованими нормативно-правовими актами.

Судом досліджено, що, дійсно, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.05.2021 у справі № 640/10900/20 було допущено негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 в Київській обласній прокуратурі на посаді прокурора відділу ювенальної юстиції або іншій рівнозначній посаді та в органах прокуратури з 23.04.2020, а також в частині стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в сумі 22318,17 грн. Тобто, з цього моменту у відповідача виник відповідний обов`язок, у разі невиконання якого, настає відповідальність у вигляді права особи на стягнення середнього разобітку за час невиконання рішення суду.

Водночас, у даному випадку, постановою Верховного Суду від 14.07.2022 у справі № 640/10900/20 касаційні скарги Офісу Генерального прокурора. Київської обласної прокуратури задоволено. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.05.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2021 у цій справі у частині задоволення позовних вимог скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Київської обласної прокуратури, Другої кадрової комісії, третя особа: Офіс Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення і наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку відмовлено повністю.

Наявність підставою для стягнення на користь особи позивача середнього разобітку за час невиконання рішення суду за приписами КЗпП, є наявність рішення суду про поновлення на посаді, яке не виконується, проте, станом на дату звернення до суду з даним позовом, відповідне рішення суду про поновлення позивача на посаді, є скасованим, а у задоволенні відповідного позову відмовлено повністю, що не дає підстав для стягнення вдіповідної компенсації, позаяк, станом на дату прийняття рішення у даній справі, відсутнє саме рішення суду про поновлення позивача на посаді, що є ключовим під час вирішення даного спору.

Питання наявності/відсутності вини відповідача у не виданні вчасно наказу про поновлення позивача на посаді, наразі не є вирішальним, та не досліджується судом, позаяк, немає правового значення для спору, у задоволенні якого було відмовлено судом касаційної інстанції.

Згідно з приписами ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тож, оскільки під час розгляду даного спору судом встановлено, що рішення суду про поновлення позивача на посаді наразі є скасованим, тому і відсутні підстави для стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду (яке є скасованим), навіть за період, до прийняття Верховним Судом відповідної постанови, з огляду на що, позовні вимоги є необґрунтованими, не знайшли свого підтвердження під час розгляду спору, а тому, і не підлягають задоволенню.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 77, 90, 241-247, 255, 293, 295-297 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Київської обласної прокуратури про зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.