Справа № 420/26562/24
Суддя: Хлімоненкова М.В.
Дата ухвалення: 2024-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Хлімоненкової М.В., розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 , про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 , в якому позивач просить суд:

1.Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , що полягає у ненарахуванні і невиплаті ОСОБА_1 різниці між сумою індексації грошового забезпечення, що склалась у місяці підвищення доходу та розміром підвищення грошового забезпечення у березні 2018 року, з урахуванням вимог абзацу четвертого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, за період з 01.03.2018р. до 01.11.2019р.,

2.Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 різницю між сумою індексації грошового забезпечення, що склалась у місяці підвищення доходу та розміром підвищення грошового забезпечення у березні 2018 року в сумі 4 463,15 грн. щомісячно, починаючи з 01.03.2018р. до 01.11.2019р., в загальному розмірі 89 411,77 грн., з урахуванням вимог абзацу четвертого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 44 від 15.01.2004р.,

3.Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 , що полягає у ненарахуванні і невиплаті ОСОБА_1 різниці між сумою індексації грошового забезпечення, що склалась у місяці підвищення доходу та розміром підвищення грошового забезпечення у березні 2018 року, з урахуванням вимог абзацу четвертого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, за період з 02.11.2019р. до 02.05.2022р.,

4.Зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 різницю між сумою індексації грошового забезпечення, що склалась у місяці підвищення доходу та розміром підвищення грошового забезпечення у березні 2018 року в сумі 4 463,15 грн. щомісячно, починаючи з 02.11.2019р. до 02.05.2022р., в загальному розмірі 134 033,68 грн., з урахуванням вимог абзацу четвертого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 44 від 15.01.2004р.

В обґрунтування своїх вимог, позивач посилається на положення Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон України №2011-XII), «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-ХІІ (далі - Закон №1282-ХІІ), Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (далі - Порядок №1078) та зауважує, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці, та проведення якої у зв`язку із зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Втім, за доводами позивача, у період проходження нею військової служби у період з 01.03.2018 по 02.05.2022 відповідачами не у повному обсязі нараховувалась та виплачувалась індексація її грошового забезпечення, а саме відповідачами не вирішувалось питання щодо наявності у позивачки права на отримання індексації-різниці між сумою індексації належної до виплати в місяці підвищення доходу (березень 2018) та розміром підвищення грошового забезпечення в березні 2018 згідно з приписами абз.4, 6 п.5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» у фіксованій величині у розмірі 4463,15 грн на місяць. Такі дії відповідачів на думку позивачки є протиправними з огляду на правові висновки Верховного Суду, викладені зокрема у постанові від 20.04.2023 у справі №320/8554/21, оскільки розмір підвищення грошового забезпечення позивачки у березні 2018 року є меншим за суму індексації належної до виплати в місяці підвищення доходу (березень 2018).

Навівши у позові свої розрахунки, позивачка просить зобов`язати відповідачів нарахувати та виплатити індексацію-різницю за період з 01.03.2018 по 01.11.2019 у сумі 4463,15 грн щомісячно у загальному розмірі 89411,77 грн та за період з 02.11.2019 по 02.05.2022 у сумі 4463,15 грн щомісячно у загальному розмірі 134033,68 грн. з компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 44 від 15.01.2004р.

Ухвалою суду від 27.08.2024 відкрито спрощене провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Відповідачі надали відзиви на позовну заяву, у яких вказуючи про необґрунтованість вимог і доводів позивачки просять відмовити у задоволенні позову.

У своєму відзиві військова частина НОМЕР_3 вказує, що на цей час у зв`язку зі збройною агресією проти України з боку російської федерації в країні діє особливий період. У державі склалася складна фінансово-економічна ситуація. Оскільки Міністерство оборони України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, сфері оборони і військового будівництва, наявний фінансовий ресурс направляється на здійснення заходів щодо укріплення обороноздатності держави, протидії російській загрозі та проявам тероризму, а також створення належної матеріально-технічної бази для лікування, реабілітації та оздоровлення військовослужбовців та інших осіб, у тому числі, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції. Також, посилаючись на окремі приписи Бюджетного кодексу України, Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 (зі змінами), Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», військова частина НОМЕР_3 зауважує, що проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік. Відповідач зазначає, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей. На підтвердження своїх доводів, відповідач у відзиві посилається на наявність у нього копій роз`яснень Міністерства соціальної політики України щодо порядку проведення індексації грошового забезпечення військовослужбовців, а також джерел для його фінансування: роз`яснення Міністерства соціальної політики України від 16.07.2015 №10685/0/14 15/10 (на вих. №248/3/9/3/202 від 08.07.2015); роз`яснення Міністерства соціальної політики України від 09.06.2016 №252/10/136-16; роз`яснення Міністерства соціальної політики України вхідний Міністерства оборони України від 08.08.2017 №13700/з; роз`яснення Директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України №248/1485 від 26.03.2018; роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України № 248/3/9/1/2 від 04.01.2016; роз`яснення Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України №423/1784 від 05.04.2023 року; роз`яснення Міністерства соціальної політики України від 25.08.2022 №423/900; роз`яснення Міністерства соціальної політики України від 09.02.2023 №220/1269. Окремо, посилаючись на п.2 ст.9 ЗУ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п.2 постанови КМУ №704, військова частина НОМЕР_3 звертає увагу на те, що індексація грошового забезпечення не може вважатися складовою грошового забезпечення, в розумінні статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», так як вона не є постійною та сталою величиною, яка не змінюється, має несистематичний характер, оскільки індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка, що виключає можливість включення її до складу грошового забезпечення, яким забезпечується військовослужбовець, звільнений з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини. Таким чином, командування військової частини НОМЕР_3 діяло відповідно до вимог чинного законодавства. У будь-якому разі діяльність військової частини НОМЕР_3 не є протиправною, адже військова частина НОМЕР_3 лише здійснює фінансове забезпечення військової частини НОМЕР_4 на підставі її відповідних рішень.

За доводами викладеними у відзиві військової частини НОМЕР_1 у відповідності до вимог п.1.1 Порядку №1078, розмір грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 01.11.2019 не повинен індексуватись, так як величина індексу споживчих цін не перевищувала 103 відсотка.

У своєму відзиві військова частина НОМЕР_2 звертає увагу, що з огляду на абз.4 п.5 Порядку №1078, особа має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалась у березні 2018 року. У спірних правовідносинах, як вважає відповідач військова частина НОМЕР_2 , ними не було допущено протиправної бездіяльності у нарахуванні і виплаті позивачу індексації грошового забезпечення за вказаний період відповідно до абз.4, 5, 6 п.5 Порядку №1078, тому такі вимоги є помилковими та не належать задоволенню.

Окрім того, аналогічно доводам відповідача військової частини НОМЕР_3 , військова частина НОМЕР_2 у своєму відзиві також посилаючись на окремі приписи Бюджетного кодексу України, Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 (зі змінами), Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» зауважує, що проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік. Відповідач зазначає, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей, що також відображено й у роз`ясненнях Мінсоцполітики № 10685/0/14-15/10 від 16.07.2015 року, № 252/10/136-16 від 09.06.2016 року, № 48/0/66-17 від 08.08.2017 року. Крім того, як далі вказує відповідач, у зв`язку з дією особливого періоду та в результаті необхідності утримання понаднормової чисельності військовослужбовців, збільшення розмірів грошового забезпечення в Міноборони уже в жовтні 2016 року не було забезпечено фінансовим ресурсом для виплати особовому складу грошового забезпечення, винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції. У межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовців у 2016 році у Міноборони не було. У бюджетному запиті Міністерства оборони України на 2017 рік потреба за фондом оплати праці становила 42,2 млрд. грн., у Державному Бюджеті України на 2017 рік затверджено видатки в сумі 35,0 млрд. грн. Різниця в сумі 7,2 млрд. грн. Могла бути спрямована на виплату індексації грошового забезпечення військовослужбовців, однак фінансового ресурсу для виплати індексації грошового забезпечення у 2017 році у Міноборони не залишилось.

Також, військова частина НОМЕР_2 у своєму відзиві посилаючись на ст.121 КАС України вказує на обставини, які унеможливили своєчасне подання відзиву на позов з приводу чого, суд виходячи з приписів ч.1, 4-6 ст.121 КАС України враховує, що процесуальним законом передбачена можливість поновлення пропущеного процесуального строку, у разі визнання причин його пропуску поважними. При цьому, одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Суд також відзначає, що згідно з ч.5-6 ст.162 КАС України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Отже, 15-ти денний строк для подачі відзиву це визначений законом мінімальний строк для вчинення відповідної процесуальної дії. Відповідно, саме такий мінімальний строк і був визначений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, яку відповідачу у справі було доставлено до електронного кабінету в Електронний суд 27.08.2024.

Слід також зазначити, що пріоритетним є вирішення справи на засадах змагальності та з`ясування всіх обставин справи, а не дотримання надмірного формалізму.

Верховний Суд у постанові від 30.01.2020 по справі №500/787/19 акцентує на тому, що згідно з практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, та як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішення питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги наведені представником відповідача у заяві обставини, суд вважає за можливе, задля повного та всебічного встановлення обставин справи, з метою дотримання принципу рівності сторін у процесі та забезпечення принципу змагальності сторін, прийняти наданий відповідачем відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , поновивши строк на його подання.

Позивачкою надано відповідь на відзив у якій наголошує на обґрунтованості своїх позовних вимог. Загалом, позивач зазначає, що відповідачами не наведено у відзивах доводів, які б спростовували її право на отримання індексації різниці між сумою індексації грошового забезпечення, що склалась у місяці підвищення доходу (березні 2018) та розміром підвищення грошового забезпечення у березні 2018 року в сумі 4 463,15 грн. щомісячно, починаючи з 01.03.2018р. Кожним з відповідачів, не обґрунтовано правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах, у зв`язку із чим наполягає на задоволенні її позовних вимог.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

Позивач ОСОБА_1 з 14.03.2016р. проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді офіцера організаційно-планової групи управління оперативного забезпечення штабу.

Згідно копії витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.11.2019р. №265, капітан ОСОБА_1 01 листопада 2019 року була виключена зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 01.11.2019р. у зв`язку із її переведенням до нового місця служби.

Позивач вказує, що під час проходження нею військової служби у військовій частині нарахування грошового забезпечення Відповідачем 1 здійснювалося не в повному обсязі та при виключенні зі списків особового складу частини Позивачу не було виплачено індексацію грошового забезпечення.

Так, 25.07.2024р. представником Позивача було скеровано до військової частини НОМЕР_2 адвокатський запит № 221/24 щодо надання інформації про виплачене грошове забезпечення ОСОБА_1 за період проходження військової служби з 14.03.2016р. до 01.11.2019р., а також інформації про нараховану ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період 14.03.2016р. до 01.11.2019р.

За наслідками розгляду даного адвокатського запиту військовою частиною НОМЕР_2 надано Довідку №342/ФЕС від 12.08.2024 про виплату основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 14.03.2016 по 01.11.2019, з якої вбачається, що у період з 01.03.2018р. до 01.11.2019р. ОСОБА_1 не виплачувалась у фіксованій сумі індексація-різниця між сумою індексації належної до виплати в місяці підвищення доходу (березні 2018 року) і розміром підвищення грошового забезпечення в березні 2018 року, виплата якої передбачена абз.4 п.5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. № 1078.

Суд також при цьому враховує, що згідно Рішення Командувача Сухопутних Військ Збройних Сил України від 19.12.2019р. №39140 Військову частину НОМЕР_1 з 01.01.2020 виключено з мережі розпорядників бюджетних коштів та зараховано на фінансове забезпечення до Військової частини НОМЕР_2 .

Тобто, у спірний період проходження позивачкою військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , указана військова частина не перебувала на фінансовому забезпеченні Військової частини НОМЕР_2 . Разом з цим, з 01.01.2020р. та на даний час, фінансове забезпечення Військової частини НОМЕР_1 здійснюється Військовою частиною НОМЕР_2 .

Також, з матеріалів справи встановлено, що Наказом першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 25 жовтня 2019 року №9 капітан-лейтенанта ОСОБА_1 призначено на посаду офіцера відділу обліку особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) № 155 від 04.11.2019р. капітан-лейтенанта ОСОБА_1 , визнано такою, що з 02 листопада 2019 року справи та посаду прийняла та приступила до виконання службових обов`язків за посадою офіцера відділу обліку особового складу, з 02 листопада 2019 року зараховано до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 та поставлено на всі види забезпечення при військовій частині НОМЕР_3 .

Наказом Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 19.04.2022р. №120 ОСОБА_1 була звільнена з військової служби.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №93 від 02.05.2022р. капітан-лейтенанта ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу з 02.05.2022р.

Згідно довідки №568 від 01.08.2024р., виданої військовою частиною НОМЕР_3 щодо розміру грошового забезпечення, позивачці не виплачувалася індексація-різниця між сумою індексації належної до виплати в місяці підвищення доходу (березні 2018 року) і розміром підвищення грошового забезпечення в березні 2018 року.

При цьому, після переведення ОСОБА_1 на посаду офіцера відділу обліку особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 її посадовий оклад підвищився з 5 070,00 грн. до 5 220,00 грн.

На думку позивачки, термін підвищення тарифних ставок (окладів) для працівників бюджетної сфери застосовується у розумінні підвищення, що здійснюється відповідно до законодавства, а не у розумінні підвищення тарифної ставки (окладу) кожному працівнику індивідуально (зокрема, у зв`язку з призначенням на посаду чи переведенням на іншу посаду), як це було передбачено попереднім механізмом індексації. Тобто місяць підвищення тарифних ставок (окладів) для кожного окремого працівника не визначається індивідуально. За таких умов, згідно вимог абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078, в період з 02.11.2019р. до 02.05.2022р. військова частина НОМЕР_3 повинна була вплачувати ОСОБА_1 різницю між сумою індексації належної до виплати в місяці підвищення доходу (березні 2018 року) і розміром підвищення грошового забезпечення в березні 2018 року.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідачів щодо не нарахування та невиплати у фіксованій сумі індексації-різниці за спірні періоди, позивачка звернулась до суд із цим позовом.

Вирішуючи справу суд виходить з такого.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч.2 ст.2 КАС України вимогам.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-ХІІ від 03.07.1991р. (далі - Закон №1282-ХІІ).

Згідно з приписами ст. 1, 2, 4 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення (далі - Порядок №1078).

У пункті 1-1 Порядку №1078 загалом закріплено аналогічні приписи статтям 3, 4 Закону №1282-ХІІ деталізуючи відповіді на питання про те, коли проводиться індексація.

У відповідності до п.2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Пунктом 4 Порядку №1078 визначено, що у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Згідно з абз.1 п.5 Порядку №1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

30.08.2017р. Кабінет Міністрів України прийняв постанову №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою визначено інший порядок встановлення та розміру посадового окладу військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, а також змінено (підвищено) розміри посадових окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням відповідних категорій військовослужбовців.

Зазначена постанова набрала чинності з 01.03.2018р.

Абз.2 п.5 Порядку №1078 передбачено, що обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Питання виплати суми індексації у місяці підвищення грошових доходів, а також виплати визначеної суми індексації (фіксованої суми індексації) до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) врегульовано абзацами третім, четвертим, шостим пункту 5 Порядку №1078.

Так, відповідно до абз.3 ,4, 6 п.5 Порядку №1078 сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Насамперед слід зауважити, що Порядок №1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, «поточної» та «індексації-різниці».

Право на поточну індексацію виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 1 січня 2016 року встановлений у розмірі 103 відсотка (абзац 2 пункту 1-1, абзац 6 пункту 5 Порядку №1078).

Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзац 2, 5 пункт 4 Порядку №1078).

Проте, суд зауважує, що у даній справі правовідносини щодо нарахування й виплати поточної індексації з 1 березня 2018 року не є спірними.

В абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір збільшення доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Крім того, враховуючи те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, суд доходить висновку, що повноваження військової частини щодо виплати цієї суми не є дискреційними.

Окрім того, слід зазначити, що для вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) необхідно враховувати дві складові: розмір підвищення грошового доходу особи та суму індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу і встановити, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу особи суму індексації, що склалася у місяці його підвищення.

У разі, якщо у місяці підвищення посадового окладу розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення, індексація не нараховується. Якщо ж розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, індексація у цьому місяці розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. Зростання заробітної плати за рахунок інших її складових (без підвищення тарифних ставок (окладів)) не зменшує суму індексації на розмір підвищення заробітної плати. Проте у разі, коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Для вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу необхідно враховувати розмір підвищення грошового доходу, що відбувся у зв`язку зі зміною посадових окладів, а також суму індексації у місяці підвищення грошового доходу (у березні 2018 року) з метою порівняння цих величин. Сума індексації у березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу з урахуванням положень абзацу четвертого пункту 5 Порядку №1078.

Враховуючи викладене суд звертає увагу, що з огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку №1078 позивач має право на отримання суми індексації - різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.

Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.

Так, для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 суд застосовує висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 29.03.2023 у справі №380/5493/21, від 14.09.2023 у справі №560/3097/22 та враховує, що буквальний спосіб тлумачення вказаних норм свідчить про те, що для їхнього застосування суд повинен встановити:

розмір підвищення доходу позивача у березні 2018 року (А);

суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б);

чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).

При цьому, розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення у лютому 2018 року.

В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку №1078).

Сума можливої індексації грошового забезпечення у березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078).

Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації - різниці до чергового підвищення тарифних ставок (посадових окладів) або до дати звільнення зі служби.

Як уже зазначалося, у такому випадку відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078 сума індексації - різниці у березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).

Пунктом 1.9 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої Міністра оборони України від 11.06.2008 № 260 (чинної станом на лютий березень 2018 року) передбачено, що грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується за місцем штатної служби в поточному місяці за минулий.

Згідно наданої відповідачем військовою частиною НОМЕР_2 довідки №342/ФЕС від 12.08.2024 про виплату основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 14.03.2016 по 01.11.2019 вбачається, що у лютому 2018 року розмір грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премії та щомісячної грошової додаткової винагороди становив 12169,70 грн, а в березні 2018 року (без урахування грошової допомоги на оздоровлення, яка не є постійною складовою грошового забезпечення) розмір грошового забезпечення позивачки становив 12013,20 грн.

Отже, грошове забезпечення позивача за березень 2018 року не збільшилось у порівнянні з її грошовим забезпечення у лютому 2018 року.

Суму можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року суд визначає як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100%.

В свою чергу, величина приросту індексу споживчих цін для проведення індексації у березні 2018 року (у разі підвищення посадового окладу у січні 2008 року) становить 253,3%, що неодноразово встановлювалось та підтверджувалось Верховним Судом у послідовній практиці з розгляду аналогічних спорів.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб у березні 2018 р. складав - 1762,00 грн.

Отже, відповідно до абз.5 п.4 Порядку №1078 сума індексації за березень 2018 року розраховується як: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.03.2018р. помножений на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100, а саме: 1762,00 грн. * 253,30% / 100 = 4463,15 грн.

Суд зазначає, що такий розмір можливої індексації грошового забезпечення - 4463,15 грн., який припадав на місяць підвищення посадових окладів військовослужбовцям (березень 2018) неодноразово досліджувався та встановлювався судами та підтверджується зокрема, постановою Верховного Суду від 14.09.2022р. у справі №420/3121/22, від 07.11.2022 у справі №420/19954/21 та інш.

Виходячи з викладеного, розмір підвищення доходу позивача у березні 2018 року є меншим за суму можливої індексації в березні 2018 року - 4463,15 грн., яка склалася у березні 2018 року, що є підставою для нарахування і виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

Відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума належної позивачу індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, а саме: 4463,15 грн. - 0,00 грн. = 4463,15грн.

Таким чином, в період з 1 березня 2018 року по 02 лютого 2022 року включно позивач мала право на отримання індексації-різниці у фіксованій сумі 4463,15 грн. щомісячно.

Разом з цим, як видно з установлених обставин справи військова частина НОМЕР_1 у період проходження позивача військової служби з 01.03.2018 не нараховував і не виплачував позивачу індексацію-різницю за період з 01.03.2018 по 01.11.2019.

Також, суд враховує, що згідно встановлених обставин справи, з 01.11.2019 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.11.2019 №265, позивачку ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення на підставі витягу з наказу першого заступника начальника Генерального штабу (по особовому складу) від 25.10.2019р. №9 щодо призначення ОСОБА_1 на посаду офіцера відділу обліку особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 та рапорту позивачки, та згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частини) №155 від 04.11.2019 ОСОБА_1 з 02.11.2019 зараховано до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 , поставлено на всі види забезпечення при військовій частині НОМЕР_3 .

При цьому, відповідно до наявної у справі наданої військовою частиною НОМЕР_3 довідки від 01.08.2024 №568 щодо розміру грошового забезпечення позивачки за період проходження військової служби з 01 січня 2020 року, відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078, після зарахування Позивача до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 Відповідач 3 повинен був нараховувати та виплачувати Позивачу індексацію-різницю в розмірі 4 463,15 грн. щомісячно, до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

При цьому, суд також приймає до уваги доводи позивача про те, що в період з 02.11.2019р. до 02.05.2022р. (дата виключення Позивача із списків особового складу внаслідок звільнення) чергового підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців не відбувалось.

Разом з цим, як видно з установлених обставин справи військова частина НОМЕР_3 , на фінансовому забезпеченні якої перебувала військова частина у якій позивач у цей період проходила військову службу, у період проходження позивача військової служби з 02.11.2019 не нараховувала і не виплачувала позивачу індексацію-різницю за указаний вище спірний період.

Враховуючи усе викладене у сукупності, дослідивши встановлені спірні обставини, доводи сторін та письмові докази, надані ними у підтвердження своїх доводів суд дійшов висновку про недоведеність відповідачами бездіяльності у спірних правовідносинах, яка полягає у нездійсненні нарахування та виплати позивачці індексації-різниці у фіксованій сумі у розмірі 4463,15 грн. щомісячно починаючи з 01.03.2018 по 02.05.2022, у зв`язку із чим, вважає наявними підстави для задоволення позову у цій частині із зобов`язанням відповідачів провести необхідні нарахування та виплату індексації різниці між сумою індексації грошового забезпечення, що склалась у місяці підвищення доходу та розміром підвищення грошового забезпечення у березні 2018 року в сумі 4 463,15 грн. щомісячно, починаючи з 01.03.2018р.

Суд оцінює критично посилання відповідачів у відзивах на позовну заяву на приписи Бюджетного кодексу України, Порядку №1078 та роз`яснення Мінсоцполітики із зазначенням про відсутність фінансування на виплату індексації, оскільки такі обставини не спростовують наявності у позивача права на індексацію-різницю між сумою індексації грошового забезпечення, що склалась у місяці підвищення доходу та розміром підвищення грошового забезпечення у березні 2018 року в сумі 4 463,15 грн. щомісячно, починаючи з 01.03.2018р.

Вказані відповідачем обставини не є підставою для звільнення відповідача від обов`язку здійснити нарахування та виплату у належному розмірі та у встановленому законом порядку індексації грошового забезпечення позивача за спірний період, адже в силу приписів чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, проведення індексації у зв`язку з зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Окрім цього, згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19 липня 2019 року у справі №240/4911/18, від 7 серпня 2019 року у справі №825/694/17, від 20 листопада 2019 року у справі №620/1892/19, виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення, тому суд відхиляє доводи відповідача про обмежене фінансування.

Інші доводи та посилання відповідачів у відзивах є неґрунтовними та також спростовуються викладеним вище.

З приводу вимоги здійснити нарахування та виплату належних позивачу сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, суд зазначає таке.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44 затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (далі - Порядок № 44).

За приписами п.1 Порядку №44, він визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація).

Згідно з п.168.5 статті 168 ПК України, суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції/у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно, на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

У відповідності до положень п.2-5 Порядку №44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Наведені вище норми Порядку № 44 свідчать про те, що грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема, військовослужбовцями, виплачується їм для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Отже, з урахуванням наведеного правого регулювання та фактичних обставин справи, суд вважає, що нарахування та виплата індексації грошового забезпечення позивачу має бути проведена відповідачем із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку №44.

Водночас, суд не вбачає підстави для задоволення вимоги позивачки зазначити загальну суму, яка належить до виплати позивачеві кожним з відповідачів, оскільки такі суми будуть розраховані відповідачем на виконання вказаного рішення суду з урахуванням пропорційності часу несення служби ОСОБА_1 у період з 01.03.2018 року по 02.05.2022 року у кожній з військових частин.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи усе викладене вище, детально дослідивши встановлені обставини справи, доводи сторін та надані письмові докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вбачає частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу адміністративного судочинства України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

З огляду на викладене, оскільки судом прийнято рішення про задоволення вимог позивача, суд вважає за доцільне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів пропорційно на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого за подання цього позову судового збору у загальній сумі 1937,92 грн. відповідно до встановлених ЗУ «Про судовий збір» ставок.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , що полягає у ненарахуванні і невиплаті ОСОБА_1 різниці між сумою індексації грошового забезпечення, що склалась у місяці підвищення доходу та розміром підвищення грошового забезпечення у березні 2018 року, з урахуванням вимог абзацу четвертого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, за період з 01.03.2018р. до 01.11.2019р.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 різницю між сумою індексації грошового забезпечення, що склалась у місяці підвищення доходу та розміром підвищення грошового забезпечення у березні 2018 року в сумі 4 463,15 грн. щомісячно, починаючи з 01.03.2018р. до 01.11.2019р., з урахуванням вимог абзацу четвертого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, та з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 44 від 15.01.2004р.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 , що полягає у ненарахуванні і невиплаті ОСОБА_1 різниці між сумою індексації грошового забезпечення, що склалась у місяці підвищення доходу та розміром підвищення грошового забезпечення у березні 2018 року, з урахуванням вимог абзацу четвертого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, за період з 02.11.2019р. до 02.05.2022р.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 різницю між сумою індексації грошового забезпечення, що склалась у місяці підвищення доходу та розміром підвищення грошового забезпечення у березні 2018 року в сумі 4 463,15 грн. щомісячно, починаючи з 02.11.2019р. до 02.05.2022р., з урахуванням вимог абзацу четвертого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 44 від 15.01.2004р.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 968,96 грн. сплаченого судового збору.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 968,96 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса місця проживання: вул. адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: військова частина НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: військова частина НОМЕР_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: військова частина НОМЕР_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Марина ХЛІМОНЕНКОВА