Справа № 208/418/24
Суддя: Похваліта С. М.
Дата ухвалення: 2024-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 208/418/24
№ провадження 2-адр/208/1/24
20 листопада 2024 р. м. Кам`янське
Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі: Головуючого судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання Грищенко О.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 «про ухвалення додаткового рішення» по цивільній справі № 208/418/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 «про визнання протиправними дій та скасування рішення», -
Рішенням судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 липня 2024 року позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 «про визнання протиправними дій та скасування рішення» задоволено.

Скасувано постанову у справі про адміністративне правопорушення від 08 січня 2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст .210 КУпАП. Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210 КУпАП - закрито.

22 липня 2024 року ОСОБА_1 на електронну пошту суду надіслав заяву про ухвалення додаткового рішення.

Відповідачі, ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про дату, час та місце судових засідань сповіщені згідно до вимог законодавства, просять розгляд спарви проводити за відсутності їх представника та відмовити в задоволенні заявлених вимог щодо винесення додаткового рішення.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість вирішення заяви про ухвалення додаткового рішення в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Частиною 3 статті 143 КАС України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Згідно з частинами 4, 5 статті 143 КАС України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Частиною 7 статті 139 КАС України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 132 КАС України).

Відповідно до вимог частин 3-5 статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Статтею 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Позивач просить відшкодувати йому понесені витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 8 000,00 грн.

В обґрунтування понесених витрат до суду надано такі письмові докази:

-Договір про надання правової допомоги № 30/12/2023 від 30 грудня 2023 року між ОСОБА_1 та адвокатом Драгота С.А.;

-Акт № 1 приймання-передачі виконаних робіт до договору про надання правової допомоги № 30/12/2023 від 04 березня 2024 року.

Відповідно, якщо учасник справи до закінчення судових дебатів не заявив клопотання про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, суд не має підстав для розгляду питання про розподіл здійснених учасником витрат на професійну правничу допомогу.

Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу (ч. 4 ст. 252 КАС України).

Судом встановлено, що позивачем в порядку ч. 3 ст. 143 КАС України подано заяву щодо вирішення питання про розподіл судових витрат після ухвалення рішення.

З матеріалів справи вбачається, що договір про надання правничої допомоги укладено 30 грудня 2023 року.

Акт виконаних робіт до договору про надання правової допомоги № 30/12/2023 підписано між сторонами 04 березня 2024 року.

Матеріали позовної заяви надійшли до суду 11 січня 2024 року, а рішення по справі винесено 04 липня 2024 року.

В своїй заяві позивач не наводить поважні причини не надання до суду докуменів, які підтверджують, що ОСОБА_1 взагалі звертався за правничою допомогою у справі про визнання протиправними дій та скасування рішення до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тим паче сплачував послуги адвоката.

Позивач не був позбавлений можливості надати до суду документи, що підтверджують витрати на правову допомогу під час розгляду адміністративного позову, адже станом на 04 березня 2024 року адвокатом Драгота С.А. було надано акт приймання передачі виконаних робіт, а ОСОБА_1 прийнято його, що підтверджується їх підписами, але позивач навіть зазначив про отримання допомоги адвоката.

Крім того, вивчивши акт №1 приймання-передачі робіт до договору про надання правової допомоги №30/12/2023 є послуга, за яку сплачено гонорар складання скарги на дії державного виконавця, що до предмета спору по справі №208/418/24 не має ніякого відношення.

Доказів щодо понесених довірителем судових витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлених у встановленому законом порядку, та інших первинних документів для підтвердження реальності понесених витрат до суду не надано.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16.

Враховуючи викладене, оцінивши наявні у матеріалах справи докази та доводи, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи, суд приходить до висновку, що щодо відмови у задоволення заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення.

Керуючись ст.ст. 132, 134, 139, 143, 252, 255, 295 КАС України,суд,-

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 «про ухвалення додаткового рішення» по цивільній справі № 208/418/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 «про визнання протиправними дій та скасування рішення» - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Похваліта С. М.