Справа № 420/3977/24
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2024-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/3977/24

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Димерлія О.О.,

суддів Осіпова Ю.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.04.2024 року у справі №420/3977/24 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СТІЛЛІ» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2024/000014/2 від 31.01.2024 року

У С Т А Н О В И В:

07 лютого 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «СТІЛЛІ» (далі - позивач, товариство) звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500020/2024/000014/2 від 31.01.2024 року.

Обґрунтовуючи позовну заяву, Товариство вказувало, що визначення відповідачем митної вартості товару, який ввозився на митну територію України, за резервним методом відповідно до положень статті 64 Митного кодексу України на підставі інформації, наявної у митного органу, а не за основним (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються), як здійснено позивачем, суперечить вимогам Митного кодексу України.

Як стверджувало Товариство, декларантом надано до митного органу всі необхідні документи для ідентифікації товару, що ввозився, та в підтвердження заявленої ним митної вартості останнього. За таких обставин, на переконання позивача, оскаржуване рішення митного органу є протиправним та підлягає скасуванню.

За наслідками розгляду зазначеної справи Одеським окружним адміністративним судом 16 квітня 2024 року прийнято рішення, яким позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «СТІЛЛІ» задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500020/2024/000014/2 від 31.01.2024 року.

Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції, дослідивши обставини справи, дійшов висновку, що Товариством подано всі належні та допустимі докази в підтвердження правильності обраного методу визначення митної вартості товару та числових значень останньої, та як наслідок, відсутність у митного органу підстав для застосування при митному оформленні імпортованого позивачем товару іншого (резервного) методу.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Одеською митницею (далі скаржник, митний орган) подано апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить апеляційний суд скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги скаржник обґрунтовує тим, що за результатами проведеної перевірки документів, які надані позивачем до митного органу разом з митною декларацією, відповідачем правомірно скориговано митну вартість товарів за резервним методом у зв`язку із не підтвердженням Товариством правильності визначення митної вартості імпортованого товару за ціною договору (контракту), зокрема, її транспортної складової (документів про вартість перевезення), а також відсутністю, поданих до митного оформлення, документів, які б містили відомості про вартість пакування.

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «СТІЛЛІ» не скористалося своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу митного органу, що у відповідності до вимог ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом норм процесуального права при установленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Зокрема, як установлено судом першої інстанції та з`ясовано судовою колегією, 18.07.2022 року між компанією RUIAN TONGQI SHOES CO., LTD (як продавцем) та товариством з обмеженою відповідальністю «СТІЛЛІ» (як покупцем) укладено контракт №1, за умовами якого продавець зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити товар (взуття) на умовах цього Контракту.(а.с.13-16)

Пунктом 2.1 укладеного контракту №1 від 18.07.2022 року установлено, що всі ціни визначаються у пропозиціях продавця і встановлюються в доларах США. Продавець не має права змінювати ціни з моменту надання пропозиції.

Відповідно до Додаткової угоди до вказаного Контракту від 02.01.2023 року сторони узгодили викласти пункту 5.1 Контракту в новій редакції:

«товар має бути упакований відповідно до вимог до кожного виду товару. Вартість упаковки та пакування включені у вартість товару. Вартість упаковки та пакування включені у вартість товарів в інвойсах та не підлягають окремій оплаті». (а.с.20)

У Додатковій угоді до Контракту від 19.07.2022 року сторони узгодили, що умовами поставки товару є FOB. (а.с.22)

На виконання умов вище означеного контракту на адресу товариства з обмеженою відповідальністю «СТІЛЛІ» компанією RUIAN TONGQI SHOES CO., LTD поставлено партію товару на загальну суму 57385 доларів США 89 центів.

Для проведення митного оформлення товарів, поставлених за контрактом №1 від 18.07.2022 року, 31.01.2024 року декларантом (ТОВ «СТІЛЛІ») подано до Одеської митниці митну декларацію за №24UA04U0.(а.с.29)

Згідно до відомостей графи 43 митної декларації №24UA04U0 від 31.01.2024 року декларантом зазначено метод визначення митної вартості «основний» за ціною договору. Умови поставки (графа 20 митної декларації №24UA04U0 від 31.01.2024 року) FOB CN NINGBO.

При поданні митної декларації №24UA04U0 від 31.01.2024 року декларантом надано Одеській митниці наступні документи:

- контракт № 1 від 18.07.2022 року;

- додаткова угода від 26.12.2022 року до контракту №1 від 18.07.2022 року;

- додаткова угода від 06.01.2023 року до контракту №1 від 18.07.2022 року;

- додаткова угода від 06.02.2023 року до контракту №1 від 18.07.2022 року;

- додаткова угода від 02.01.2023 року до контракту №1 від 18.07.2022 року;

- додаткова угода від 31.12.2023 року до контракту №1 від 18.07.2022 року;

- додаткова угода від 19.07.2022 року до контракту №1 від 18.07.2022 року;

- рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) №66 від 20.10.2023 року;

- платіжна інструкція в іноземній валюті або банківських металах №5 від 05.12.2023 року;

- довідка про вартість міжнародного перевезення вантажу №3779/2 від 26.01.2024 року;

- сертифікат про походження товару (Certificate of origin) №24С700000074/00090 від 20.10.2023 року.

За наслідками дослідження документів та відомостей, які подані декларантом для здійснення митного оформлення товару, Одеською митницею повідомлено декларанта про те, що подані документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містять всіх відомостей в підтвердження числових значень складових митної вартості товарів.

У зв`язку із зазначеним, відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, Товариству зобов`язано надати (за наявності) додаткові документи, а саме:

1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації фірми виробника товару; 3) копію митної декларації країни відправлення; 4) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.».

31.01.2024 року на письмову вимогу митного органу, згідно до вимог частини 3 статті 53 Митного кодексу України, Товариством подано додаткові документи, зокрема банківський платіжний документ, що стосується товару, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг, банківський платіжний документ, що підтверджує факт оплати транспортно-експедиційних послуг.

31.01.2024 року Одеською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2024/000014/2.(а.с.9-12)

Так, у вказаному рішенні про коригування митної вартості товарів митним органом зазначено, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності, зокрема:

1) Відповідно до пункту 1 частини 10 статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.

Водночас, у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

2) Згідно до вимог розділу ІІІ «Правил…», затверджених наказом Міністерства Фінансів України від 24.05.2012 року №599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:

- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Як зазначено у рішення, наведені документи для підтвердження числового значення вказаної складової митної вартості до митного оформлення не надано. Подані до митного оформлення документи, що підтверджують вартість перевезення товару від 26.01.2024 року №3779/2 не містять умов поставки, яке у свою чергу унеможливлює провести перевірку достовірності декларування витрат на транспортування.

Крім того, у графі 12 митної декларації митна вартість товару 2416525 грн. 51 коп. не відповідає розрахунку по фактурній вартості та витратах (2416525 грн. 55 коп.) відповідно до наданої довідки про вартість міжнародного перевезення вантажу від 26.01.2024 року № 3779/2;

3) у коносаменті від 06.12.2023 року № BW23110735 вагові характеристики вантажу 12970 кг брутто не відповідають заявленому у митній декларації 13903,12 кг, що підтверджується відкоригованим пакувальним аркушем б/н від 30.01.2024 року, який видано після перетину митного кордону вантажем. Подані до митного оформлення документи взагалі не відображають, яка вихідна вага нетто вантажу;

4) Згідно із п.3.2. Контракту від 18.07.2022 року №1 поставка товару здійснюється на підставі замовлень покупця, відомості про які відсутні, також відсутні відомості щодо оплати за товар;

5) у графі 1 «Exporter» сертифікату про походження товару від 15.01.2024 року №24С700000074/00090 вказано компанію - SHENZHEN DONGCHENG IMPORT AND EXPORT CO., LTD. CHINA, що відрізняється від зазначеної у поданій митній декларації, інвойсі та інших товаро-супровідних документах.

У відповідності із вказаним рішенням, митну вартість товару, що імпортується, скориговано та визначено відповідачем із застосуванням резервного методу згідно до наявної у митному органі інформації. Як слідує зі змісту означеного рішення, враховуючи вимоги статті 64 МК України, відповідачем використана наявна в митниці інформація щодо раніше визнаних/визначених митних вартостей товарів:

товар №1 -8,962 дол. США/пар (МД від 28.12.2023 року №UA100440/2023/501624), товар №2 8,978 дол. США/пар (МД від 01.12.2023 року № UA100380/2023/618376).

Уважаючи протиправним зазначене рішення про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

У відповідності до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ж до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно із пунктами 23 та 24 частини першої статті 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно до приписів статей 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Положеннями частин 1 статті 51, статті 52 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Як установлено частиною другою статті 52 МК України, декларант зобов`язаний:

заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Частинами першою, другою статті 53 МК України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є:

- декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

- рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

- якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

- копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно зі статтею 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною п`ятою статті 54 МК України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно із частинами шостою та сьомою вказаної статті МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно до частини першої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Статтею 57 Митного кодексу України установлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Частинами другою та третьою статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті.

Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України.

Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

З наявних в матеріалах справи доказів слідує, що митну вартість імпортованого товару, яка вказана у митній декларації, декларантом визначено за основним методом (за ціною контракту №1 від 18.07.2022 року) у розмірі 57385 доларів США 89 центів.

Апеляційним судом установлено, що відповідачем під час здійснення контролю правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого в Україну товару поставлено під сумнів правильність визначення такої митної вартості.

Зі змісту приписів розділу ІІІ (Митна вартість товарів та методи її визначення) Митного кодексу України слідує, що в аспекті реалізації процедур із визначення митної вартості товарів основоположну роль відіграє принцип обґрунтованості.

Так, митний орган повинен дотримуватися вимог принципу обґрунтованості при установлені належного до застосування методу визначення митної вартості товарів, а також установлені достатнього переліку документів для цілей визначення митної вартості товарів.

Відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей щодо заявленої митної вартості товару, а висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Судовою колегією з`ясовано, що підставами для здійснення відповідачем спірних коригувань митної вартості товарів слугували наступні обставини:

1) у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо такої складової митної вартості товару, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

2) подані до митного оформлення документи, що підтверджують вартість перевезення товару від 26.01.2024 року №3779/2 не містять умов поставки, яке у свою чергу унеможливлює провести перевірку достовірності декларування витрат на транспортування. Крім того, у графі 12 митної декларації митна вартість товару 2416525 грн. 51 коп. не відповідає розрахунку по фактурній вартості та витратах (2416525 грн. 55 коп.) відповідно до наданої довідки про вартість міжнародного перевезення вантажу від 26.01.2024 року № 3779/2;

3) у коносаменті від 06.12.2023 року № BW23110735 вагові характеристики вантажу 12970 кг брутто не відповідають заявленому у митній декларації 13903,12 кг, що підтверджується відкоригованим пакувальним аркушем б/н від 30.01.2024 року, який видано після перетину митного кордону вантажем. Подані до митного оформлення документи взагалі не відображають, яка вихідна вага нетто вантажу;

4) Згідно із п.3.2. Контракту від 18.07.2022 року №1 поставка товару здійснюється на підставі замовлень покупця, відомості про які відсутні, також відсутні відомості щодо оплати за товар;

5) у графі 1 «Exporter» сертифікату про походження товару від 15.01.2024 року №24С700000074/00090 вказаний SHENZHEN DONGCHENG IMPORT AND EXPORT CO., LTD. CHINA, що відрізняється від зазначеного у поданій митній декларації, інвойсі та інших товаро-супровідних документах.

Разом з цим, як слідує з матеріалів справи, позивачем надано митному органу для митного оформлення імпортованого товару документи, передбачені частиною другою статті 53 МК України. Подані документи ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, які чітко підтверджували ціну товарів, яка підлягала сплаті Товариством на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно із вимогами частин 4, 5 статті 58 МК України.

Так, судом першої інстанції належним чином надано оцінку наявним у матеріалах справи доказам та обґрунтовано відхилено доводи митного органу про наявність сумніву у заявленій позивачем митній вартості товару.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду попередньої інстанції, що наявні в матеріалах справи документи містять достатньо інформації, яка дозволяє ідентифікувати приналежність цих документів до оспорюваної поставки товарів.

При цьому, надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Більше того, в обґрунтування правомірності прийняття спірного рішення митний орган посилається на те, що у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо складової митної вартості товару, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

Відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 10 статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, якщо такі витрати (складові митної вартості) не включалися до ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті.

Тобто у разі включення до ціни товару вартості упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, їх вартість не додається при розрахунку митної вартості товару.

Як установлено судом апеляційної інстанції, поставка імпортованих позивачем товарів здійснювалася на підставі контракту від 18.07.2022 року №1. Згідно до Додаткової угоди до вказаного контракту від 02.01.2023 року сторони узгодили викласти пункт 5.1 контракту в новій редакції:

«товар має бути упакований відповідно до вимог до кожного виду товару. Вартість упаковки та пакування включені у вартість товару. Вартість упаковки та пакування включені у вартість товарів в інвойсах та не підлягають окремій оплаті».

Отже, за умовами зовнішньоекономічного контракту ціна товару включає в себе вартість пакування, у зв`язку з чим згідно із положеннями підпункту «в» пункту 1 частини 10 статті 58 МК України ці витрати не додаються до ціни, що фактично сплачена за товар, при визначені митної вартості.

Крім цього, судова колегія наголошує, що поставка товару відбувалась на умовах FOB (відповідно до інвойсу та контракту). Відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс 2010), введених в дію Міжнародною торговою палатою, термін FOB (Free On Board у перекладі «безкоштовно на борт») передбачає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження.

Отже, всі витрати до моменту переходу товару через поручні судна, які включають вартість його пакування та маркування, несе саме продавець.

Більше того, відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі митної декларації 37 «Процедура митної декларації» має бути зазначено ZZ32, в той час як у вказаній графі митної декларації, поданої декларантом, зазначено ZZ00 (тара не зворотна та вартість входить у ціну товару), що додатково свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених цим Класифікатором.

Стосовно посилань митного органу на невідповідність документів, які містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, судова колегія вказує про таке.

Згідно із частиною 2 статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема є:

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Як з`ясовано апеляційним судом, з метою підтвердження розміру транспортних витрат при митному оформленні Товариством разом з митною декларацією №24UA04U0 від 31.01.2024 року надано:

- Довідку про вартість міжнародного перевезення вантажу від 26.01.2024 року №3779/2.(а.с.27)

Зі змісту Довідки про вартість міжнародного перевезення вантажу від 26.01.2024 року №3779/2 слідує, що вартість транспортних витрат з перевезення вантажу згідно до договору транспортного експедирування № від 21.07.2023 року, по коносаменту NGP0673718/BW23110735 в контейнері ECMU8073720, у авто КА6514ІМ/АА9778ХF, за маршрутом NINGBO (Китай) Одеса (Україна) складають:

- локальні портові витрати в Китаї складають 38 652 грн. 14 коп.;

- від порту NINGBO (Китай) до порту GDANSK (Польща) складає 67 876 грн. 92 коп.;

- послуги з перевантаження на території Польщі у авто НОМЕР_1 /АА9778ХF від м. GDANSK (Польща) до п/п ЯГОТИН (Україна) складає 88787 грн. 93 коп.;

- автоперевезення у авто КА6514ІМ/АА9778ХF від п/п ЯГОТИН (Україна) до м. Одеса (Україна) складає 38 051 грн. 98 коп.

В поданому документі наявні відомості про вартість транспортних витрат за доставку товару, за вантажно-розвантажувальні роботи на території ЄС, послуг з організації автоперевезень, плата експедитору за межами України та на її території, які залишено поза увагою митним органом, як і не спростовано останнім можливості врахування наведеної в довідці інформації для підтвердження транспортної складової митної вартості імпортованого товару.

За таких обставин, безпідставними є посилання митного органу про не підтвердження Товариством правильності визначення митної вартості імпортованого товару за ціною договору (контракту), зокрема, її транспортної складової (документів про вартість перевезення).

Що ж стосується доводів митного органу про те, що у коносаменті від 06.12.2023 року №BW23110735 вагові характеристики вантажу 12970 кг брутто не відповідають заявленому у митній декларації показнику, апеляційний суд зазначає про таке.

Так, згідно із приписами статті 137 Кодексу торговельного мореплавства України після приймання вантажу до перевезення перевізник вантажу, капітан або агент перевізника зобов`язані видати відправнику коносамент, який є доказом прийому перевізником вантажу, зазначеного в коносаменті.

Перевізник може видати інший, ніж коносамент, документ на підтвердження отримання вантажу для перевезення. Такий документ є першорядним доказом укладання договору морського перевезення і приймання перевізником вантажу, як його описано в цьому документі.

Виходячи з переліку документів, що підтверджують митну вартість товарів, визначеного частиною 2 статті 53 Митного кодексу України та з урахуванням положень статті 137 Кодексу торговельного мореплавства України, коносамент не є тим документом, що підтверджує митну вартість товару, а є доказом приймання вантажу до перевезення.

Щодо доводів митного про те, що згідно до приписів пункту 3.2. Контракту №1 від 18.07.2022 року поставка товару здійснюється на підставі замовлень покупця, відомості про які відсутні, як і відсутні відомості щодо оплати за товар.

Згідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема є:

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Як установлено апеляційним судом та слідує з матеріалів справи, у відповідності до платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах №150 від 5 грудня 2023 року товариством з обмеженою відповідальністю «СТІЛЛІ» здійснено оплату вартості товару у розмірі 57385 доларів США 89 центів., яка надана митному органу під час митного оформлення товару.(а.с.26)

Згідно до змісту платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах №150 від 5 грудня 2023 року, банківський документ про оплату вартості товару містить посилання на контракт №1 від 18.07.2022 року та інвойс №66.

З урахуванням установлених обставин, позивачем надано під час митного оформлення товару банківський документ в підтвердження заявленої митної вартості товару за основним методом за ціною контракту.

Стосовно посилань митного органу на те, що у графі 1 «Exporter» сертифікату про походження товару від 15.01.2024 року №24С700000074/00090 вказано компанію SHENZHEN DONGCHENG IMPORT AND EXPORT CO., LTD. CHINA, яка відрізняється від зазначеної у поданій митній декларації, інвойсі та інших товаро-супровідних документах.

Як з`ясовано судом першої інстанції, зазначеній компанії ENZHEN TENGZE IMPORT&EXPORT CO., LTD. SHENZHEN CHINA видано вказаний сертифікат за дорученням контрагента товариства - RUIAN TONGOI SHOES CO., LTD, що свідчить наявність у графі 1 «Exporter» сертифікату про походження товару від 20.10.2023 року № 24С700000074/00090 слова «VIA» та найменування контрагента позивача після нього.

Більше того, судова колегія вказує, що у відповідності до частини 2 статті 53 Митного кодексу України сертифікат походження товарів не відноситься до переліку документів на підставі яких визначається митна вартість товару. Крім цього, митним органом не обґрунтовано, яким чином помилка щодо ваги товару в сертифікаті походження унеможливлює визначення митної вартості імпортованих товарів.

При цьому, при вирішенні даної справи апеляційний суд враховує висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 26.03.2019 року по справі №826/17973/14.

Зокрема, касаційним адміністративним судом у постанові від 26.03.2019 року по справі №826/17973/14 зазначено про те, що:

«…однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості...».

В свою чергу, під час розгляду даної справи митний орган не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами, наявність у поданих позивачем документах недоліків, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена за цей товар.

Відтак, правильність визначення Товариством митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не спростовані відповідачем.

Установлені вище обставини повністю спростовують доводи апеляційної скарги митного органу щодо не підтвердженням Товариством правильності визначення митної вартості імпортованого товару за ціною договору (контракту), зокрема, її транспортної складової (документів про вартість перевезення), а також відсутністю, поданих до митного оформлення, документів, які б містили відомості про вартість пакування.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції, що жодна із вказаних у рішенні про коригування митної вартості товарів №UA500020/2024/000014/2 від 31.01.2024 року підстав не відповідає випадкам, визначеним у частині шостій статті 54 МК України, які надають митному органу право здійснити коригування митної вартості товарів.

Що ж стосується посилань на факт спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками із формою контролю стосовно перевірки правильності визначення митної вартості задекларованих товарів, то з цього приводу необхідно зазначити таке.

Так, використання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками з метою виявлення порушень законодавства України з питань державної митної справи безпосередньо передбачено, зокрема, Главою 52 Митного кодексу України та «Порядком здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю» (затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015 року №684, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 21.08.2015 року за №1021/27466).

Дійсно, наявність у такій автоматизованій системі інформації про іншу, ніж визначена декларантом, митну вартість товару, є підставою для сумніву у правильності заявленої митної вартості.

Разом з цим, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару порівняно з митною вартістю іншого аналогічного або ідентичного товару, не може розцінюватись як заниження Товариством митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару та не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Згідно до вимог п.2.1 «Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів» (затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012 року), посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень ст. 59, 60, 64 Митного кодексу України з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Так, за результатами дослідження спірного рішення митного органу судовою колегією з`ясовано, що митну вартість товарів визначено за другорядним методом резервним.

Рівень митної вартості визначено згідно до рівня митної вартості у максимально наближений час до митного оформлення товарів на підставі інформації, наявної у митному органі, а саме:

товар №1 -8,962 дол. США/пар (МД від 28.12.2023 року №UA100440/2023/501624), товар №2 8,978 дол. США/пар (МД від 01.12.2023 року № UA100380/2023/618376).

Водночас, за сталою та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10 червня 2021 року у справі № 815/6854/17, від 14 липня 2020 року у справі № 809/1734/16) навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень.

Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, які обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

У свою чергу, автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

За таких обставин, оскаржуване рішення митного органу є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки позивачем надано усі передбачені чинним законодавством документи, які підтверджують митну вартість товарів, що ввозяться, та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу.

Натомість, митним органом не доведено правомірність оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару, не спростовано дійсність поданих до митного оформлення документів, достовірність і об`єктивність зазначених відомостей, не доведено наявності підстав для витребування від позивача (декларанта) додаткових документів, а також застосування резервного методу визначення митної вартості товарів.

Окрім того, відповідачем не надано доказів, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, які у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, у зв`язку з чим недотримано передбаченого статтею 57 МК України порядку визначення митної вартості товару.

Доводи ж апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом попередньої інстанції. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга відповідача не містить. Наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару у цій справі скаржником не доведена, що, в свою чергу, також унеможливлює задоволення апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно установив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.04.2024 року у справі №420/3977/24 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СТІЛЛІ» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2024/000014/2 від 31.01.2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді Ю.В. Осіпов О.І. Шляхтицький