Справа № 460/7601/24
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2024-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 грудня 2024 року м. РівнеСправа №460/7601/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі ГУ ПФУ в Рівненській області, відповідач-2), у якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 від 16.01.2024;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком №2 період роботи з 25.07.1983 по 02.09.1986 на посаді електрогазозварника 3 розряду в Сумгаїтському виробничому об`єднанні «Хімпром» ім. М. Азізбекова (Азербайджанська республіка), з 15.07.1987 по 27.02.1988 на посаді електрогазозварника 3 розряду в Ремонтно-механічному заводі «Строймеханізація», з 14.04.1988 по 21.06.1996 на посаді електрогазозварника 3 розряду в Донецькому заводі «Ремкоммунелектротранс» (перейменоване в ВАТ «Ремкоммунелектротранс»), з 24.06.1996 по 18.08.1998 на посаді електрогазозварника 4 розряду в ТОВ «Макс» та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 20.03.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.03.2023 позивач звернувся до відповідача-2 із заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, оскільки з 25.07.1983 по 02.09.1986 позивач працював електрогазозварником 3 розряду в Сумгаїтському виробничому об`єднанні «Хімпром» ім. М. Азізбекова (Азербайджанська республіка), з 15.07.1987 по 27.02.1988 працював електрогазозварником 3 розряду в Ремонтно-механічному заводі «Строймеханізація», з 14.04.1988 по 21.06.1996 працював електрогазозварником 3 розряду в Донецькому заводі «Ремкоммунелектротранс» (перейменоване в ВАТ «Ремкоммунелектротранс»), з 24.06.1996 по 18.08.1998 на посаді електрогазозварником 4 розряду в ТОВ «Макс», з 26.03.2003 по 01.06.2006 працював електрогазозварником 4 розряду у ВАТ «Авдіївський коксохімічний завод». Вказана професія дає право виходу на пенсію за Списком №2, розділ ХХХІІІ Загальні професії (у всіх галузях господарства), абзац 12, затвердженим постановою КМУ від 24.06.2016 №461. Однак, 16.01.2024 відповідачем-1 прийнято рішення (на заміну рішення від 20.03.2023) про відмову у перерахунку пенсії переходу з виду на вид (з пенсії по інвалідності на пенсію по віку за Списком №2) відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з огляну на відсутність необхідного стажу. При цьому, відповідачем-1 вказано, що ним не зараховано до пільгового стажу періоди роботи з 25.07.1983 по 02.09.1986, з 15.07.1987 по 27.02.1988, з 14.04.1988 по 21.06.1996, з 24.06.1996 по 18.08.1998 не вказуючи причину не зарахування такого стажу.

Позивач вважає, що відповідач-1 протиправно не призначив пенсію за віком, внаслідок чого порушив гарантоване державою право на пенсійне забезпечення.

Ухвалою від 15.07.2024 позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви.

У зв`язку з усуненням недоліків позовної заяви ухвалою від 25.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачам встановлено строк для подання відзиву.

За змістом довідки про доставку електронного листа ухвала від 12.09.2023 доставлена до електронного кабінету ГУ ПФУ у Вінницькій області в підсистемі Електронний суд 12.07.2024.

У встановлений судом строк відповідач-1 відзиву не подав.

Клопотань про продовження процесуального строку для надання відзиву із зазначенням причин від відповідача-1 не надходило.

Відповідач-2 подав відзив, у якому заперечив проти позовних вимог. Зокрема, зазначив, що позивач 20.03.2023 звернувся до ГУ ПФУ в Рівненській області із заявою про призначення пенсії відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список №2). Програмним забезпеченням за принципом екстериторіальності заяви про призначення пенсії та документи, які були надані позивачем до заяви, передані до ГУ ПФУ у Вінницькій області, яке за результатом розгляду заяви прийняло рішення від 16.01.2024 №95 (на заміну рішення від 20.03.2023) про відмову у переході на пенсію за віком на пільгових умовах згідно статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідач-2 повідомив, що позивач з 29.12.2022 перебуваю на обліку в головному управлінні та отримує пенсію по інвалідності з 29.12.2022 згідно з нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З 02.09.2024 з заявою позивача переведено на пенсію за віком відповідно до Закону №1058. Станом на 20.03.2023 вік позивача складав 58 років, страховий стаж 25 років 05 місяців 12 днів, пільговий стаж за Списком №1 1 рік 1 місяць 6 днів, за Списком №2 3 роки 2 місяці 07 днів. Пенсійний орган стверджує, що для підтвердження пільгового стажу за Списком №2 є необхідність подання виписок з наказів про атестацію робочого місця та уточнюючі довідки про період роботи та умови праці. Зважаючи на те, що уточнюючих довідок позивачем не надано, спірні періоди роботи до спеціального пільгового стажу не зараховані.

З наведених підстав відповідач-2 вважає правомірним оскаржене позивачем рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області про відмову в проведенні перерахунку пенсії шляхом переходу на пенсію за віком відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, оцінивши їх у сукупності на підставі чинного законодавства, суд встановив та врахував таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою з інвалідністю ІІІ групи з 29.12.2022, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК Серія 12 ААВ №483859 від 06.01.2023, пенсійним посвідченням Серія НОМЕР_1 , виданим 08.02.2023.

За результатом розгляду заяви ОСОБА_1 від 20.03.2023 про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, визначене для розгляду документів за принципом екстериторіальності, прийняло рішення від 16.01.2024 №95 (на заміну рішення від 20.03.2023) про відмову у переході на пенсію за віком на пільгових умовах згідно статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». В обґрунтування рішення вказано на відсутність необхідного стажу роботи, оскільки страховий стаж 25 років 05 місяців 12 днів, пільговий стаж за Списком №1 1 рік 1 місяць 6 днів, за Списком №2 3 роки 2 місяці 07 днів.

Листом відповідача-2 від 22.02.2024 №1700-0213-8/10914 позивача повідомлено про винесення зазначеного вище рішення про відмову в призначені пенсії за віком. Зазначено про можливість зарахувати до пільгового стажу період роботи з 24.03.2001 по 29.04.2002 (Список 1) та з 26.03.2003 по 01.06.2006 (Список 2) відповідно до наявних відомостей по спеціальному стажу в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Інші зазначені заявником періоди неможливо зарахувати до пільгового стажу з огляду на відсутність даних по спецстажу.

Вважаючи рішення відповідача про відмову у перерахунку пенсії протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 22 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV, який набрав чинності 01.01.2004 (далі Закон №1058-ІV).

Частиною першою статті 4 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 10 Закону №1058-IV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Сторони не заперечують, що позивач перебуває на обліку у відповідача-2 як отримувач пенсії по інвалідності.

Частиною першою статті 26 Закону №1058-ІV визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Водночас, частиною першою статті 114 Закону №1058-ІV визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 2 частини другої статті 114 Закону №1058-ІV передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Таким чином, для призначення чоловіку пенсії в залежності від досягнення віку необхідно мінімум стажу роботи за Списком №2: 12 років 6 місяців стажу по досягненню 55 річного віку; 10 років стажу по досягненню 56 річного віку; 7 років 6 місяців стажу по досягненню 57 річного віку; 6 років 3 місяці стажу (не менше половини від 12 років 6 місяців на зазначених роботах) по досягненню 58 і 59 річного віку.

Суд встановив, що враховуючи дату народження ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) станом на дату звернення позивача до відповідача-2 із заявою про його переведення на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 20.03.2023 він досягнув повних 58 років.

При цьому, не спірними у даній справі досягнення ОСОБА_1 пенсійного віку та наявністю загального страхового стажу. Відповідач-2 заперечує виключно наявність у позивача спеціального стажу роботи з Списком №2.

Таким чином, з метою реалізації свого права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по досягненню 58 річного віку позивачу було достатньо мати спеціальний стаж за Списком №2 не менше 6 років 3 місяці, що складає не менше половини стажу роботи на зазначених роботах, передбаченого Пунктом 2 частини другої статті 114 Закону №1058-ІV.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-ХІІ) встановлено, що основним документом, що підтверджує наявний трудовий стаж, є трудова книжка.

Зазначеній статті 62 Закону №1788-ХІІ кореспондуються положення пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), за змістом якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п. 20 Порядку №637 у разі, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію за віком на пільгових умовах або вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу, приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

З аналізу наведених правових норм слідує, що документами, які підтверджують трудовий стаж, є трудова книжка із записом про характер виконуваної роботи та уточнююча довідка, яка видається у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників.

Такі висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду у постанові від 22.11.2018 у справі №822/1241/15.

Таким чином, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

З наявної у матеріалах справи копії трудової книжки серії НОМЕР_2 суд встановив, що позивач:

- 25.07.1983 прийнятий на роботу в ремонтно-будівельний цех електрогазозварювальником по 3 розрядку Сумгаїтському виробничому об`єднанні «Хімпром» ім. М. Азізбекова. Підстава: наказ №1895 від 25.07.1983 (запис №1);

- 11.02.1986 переведений в ремонтно-механічний цех електрогазозварювальником по 3 розряду. Підстава: наказ №326 від 10.02.1986 (запис №2);

- 21.04.1986 переведений в тому ж цеху електрогазозварювальником по 3 розряду на дільницю по непромисловим об`єктам. Підстава: наказ №880 від 21.04.1986 (запис №3);

- 02.09.1986 звільнений за власним бажанням. Підстава: наказ №2143 від 02.09.1986 (запис №4);

- 15.07.1987 прийнятий в ЧМК електрозварювальником 3 розряду Ремонтно-механічного заводу «Строймеханізація». Підстава: наказ №164-к від 15.07.1987 (запис №5);

- 27.02.1988 звільнений за власним бажанням. Підстава: наказ №31-к від 27.02.1988 (запис №6),

- 14.04.1988 прийнятий електрогазозварювальником 3 розряду в Донецькому заводі «Ремкоммунелектротранс». Підстава: наказ №35-Л від 14.04.1988 (Запис №7);

- 01.11.1988 у зв`язку з введенням нових тарифних умов оплати праці встановлено 3 розряд електрогазозварювальника. Підстава: наказ №190 від 10.10.1988 (Запис №8);

- 21.06.1996 звільнений за згодою сторін. Підстава: наказ №63 від 21.06.1996 (Запис №11);

- 24.06.1996 прийнятий газоелектрозварювальником 4 розряду МКП «Макс». Підстава наказ №6-к/96 від 24.06.1996 (Запис №12);

- 18.08.1998 звільнений за згодою сторін. Підстава: наказ №3к від 18.08.1998 (Запис №14).

Судом встановлено, що будь-яких виправлень чи неточностей такі записи в трудовій книжці позивача не містять.

Відповідач-1 у спірному рішенні не вказав про правові підстави не зарахування зазначених вище періодів роботи до спеціального стажу роботи за Списком №2. Відзиву на позовну заяву відповідачем-1, що прийняв оскаржене рішення не подано, правових підстав не зарахування періодів роботи до стажу роботи за Списком №2 не повідомлено.

Зі змісту відзиву на позовну заяву відповідача-2 вбачається, що Пенсійним органом може бути зараховано періоди роботи до пільгового стажу за Списком №2 виключено у випадку їх підтвердження уточнюючими довідками підприємств про характер праці та наказами про проведення атестації робочих місць, на яких працював позивач.

Водночас, як встановлено судом, записи трудової книжки в повній мірі підтверджують зайнятість позивача у періоди: з 25.07.1983 по 02.09.1986, з 15.07.1987 по 27.02.1988, з 14.04.1988 по 21.06.1996 на посаді електрогазозварювальника 3 розряду; з 24.06.1996 по 18.08.1998 на посаді газоелектрозварювальника 4 розряду, що в сукупності складає 14 років 24 дні.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18.11.2005 (далі - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Пунктом 10 Порядку №383 передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку №637.

Отже, виходячи з наведених вище норм Порядку №637 та Порядку №383, лише у разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

Зі змісту оскарженого рішення відповідача-2 вбачається, що відповідачем не зараховано до пільгового стажу за Списком №2 період роботи позивача на посаді електрогазозварювальника 3 розряду з 25.07.1983 по 02.09.1986, з 15.07.1987 по 27.02.1988, з 14.04.1988 по 21.06.1996; на посаді газоелектрозварювальника 4 розряду з 24.06.1996 по 18.08.1998.

Розділом XXXII «Загальні професії» списку №2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, передбачалися професії «газозварник», «електрозварник».

Розділом XXXIII «Загальні професії» списку №2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року №10, передбачалися професії «газозварник» 620), «електрозварник» 905) на автоматичних і напівавтоматичних машинах, «електрозварник» 906) ручного зварювання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року №162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» затверджено список №2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому у розділі XXXIII «Загальні професії» передбачені професії «електрогазозварники, зайняті на різанні і ручному зварюванні, на напівавтоматичних машинах, а також на автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки» (23200000- 19756), «електрозварники ручного зварювання» 906).

Постановою Кабінету Міністрів від 16 січня 2003 №36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» затверджено список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, у якому в розділі XXXIII «Загальні професії» передбачались професії: «електрогазозварники, зайняті різанням та ручним зварюванням, на напівавтоматичних машинах, а також автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки», «електрозварники на автоматичних та напівавтоматичних машинах, зайняті зварюванням у середовищі вуглекислого газу, на роботах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки, а також на напівавтоматичних машинах», «електрозварники ручного зварювання».

З огляду на викладене, професії/посади електрогазозварювальника, газоелектрозварювальника з 1983 по 1998 були передбачені в усіх Списках №2, що були чинними в період 1956-2003 роки.

Відповідно до єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт та професій робітників, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і ВЦРПС 16 січня 1985 року №17/2-54 професія зварника не визначена, як окрема професія, є загальною професією, яка об`єднує назви професій пов`язаних зі зварюванням металів і є загальним поняттям для електрозварника ручного зварювання, електрогазозварника, газозварника і електрозварника на напівавтоматичних і автоматичних машинах. Вказаний нормативно-правовий акт дає підстави для ствердження, що професія зварника, електрозварника та газоелектрозварника є тотожною професією.

Така ж правова позиція у подібних спірних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 23.12.2019 у справі №535/103/17 та від 27.03.2020 у справі №607/1266/17.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що посади, на яких позивач працював впродовж періоду з 25.07.1983 по 02.09.1986, з 15.07.1987 по 27.02.1988, з 14.04.1988 по 21.06.1996, з 24.06.1996 по 18.08.1998, містилися в Списку №2 та відноситься до робіт з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Як зазначалось судом, надання уточнюючої довідки підприємством, установою або організацією необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 20.02.2018 у справі №234/13910/17 та від 07.03.2018 у справі №233/2084/17, які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України.

Водночас, суд дійшов висновку, що записами трудової книжки підтверджується період роботи позивача на посаді електрогазозварювальника та газоелектрозварювальника з 25.07.1983 по 02.09.1986, з 15.07.1987 по 27.02.1988, з 14.04.1988 по 21.06.1996, з 24.06.1996 по 18.08.1998, які відносяться до Списку №2, що спростовує доводи відповідача-2, викладені у відзиві на позовну заяву, про необхідність надання уточнюючих довідок про характер праці в шкідливих і важких умовах.

Оцінюючи доводи відповідача-2 щодо необхідності підтвердження періодів роботи на посаді електрогазозварювальника з 25.07.1983 по 02.09.1986, з 15.07.1987 по 27.02.1988, з 14.04.1988 по 21.06.1996 та на посаді газоелектрозварювальника з 24.06.1996 по 18.08.1998 атестацією робочих місць, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про охорону праці», пункту 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 (далі Порядок №442), роботодавці зобов`язані проводити атестацію робочих місць за умовами праці.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком №442 та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року №41 (далі Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку № 442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 1 або № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

У той же час, працівники, зайняті на роботах з важкими та шкідливими умовами праці, безоплатно забезпечуються лікувально-профілактичним харчуванням, молоком або рівноцінними харчовими продуктами, газованою солоною водою, мають право на оплачувані перерви санітарно-оздоровчого призначення, скорочення тривалості робочого часу, додаткову оплачувану відпустку, пільгову пенсію, оплату праці у підвищеному розмірі та інші пільги і компенсації, що надаються в порядку, визначеному законодавством.

Аналіз зазначених норм свідчить, що роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.

За правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а, атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, розуміючи положення пункту б статті 13 Закону № 1788-XII - за результатами атестації робочих місць як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за не проведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера (позивача у цій справі).

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі Щокін проти України зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Отже, в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Виходячи з викладеного, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Як зазначено Великою Палатою Верховного Суду у наведеній вище постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а, не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Зважаючи на викладене, відсутність відомостей про проведення атестації робочих місць за період роботи позивача з 25.07.1983 по 02.09.1986, з 15.07.1987 по 27.02.1988, з 14.04.1988 по 21.06.1996 на посаді електрогазозварювальника та з 24.06.1996 по 18.08.1998 на посаді газоелектрозварювальника не може бути підставою для відмови у зарахуванні цього періоду роботи як пільгового за Списком №2.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновків, що відповідач-1 протиправно відмовив позивачу у зарахуванні періоду його роботи з 25.07.1983 по 02.09.1986, з 15.07.1987 по 27.02.1988, з 14.04.1988 по 21.06.1996 та з 24.06.1996 по 18.08.1998 до пільгового стажу за Списком №2, що в сукупності склало 14 років 24 дні.

Таким чином, враховуючи вимогу пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-ІV щодо загального страхового стажу та стажу роботи за Списком №2, позивач набув право на призначення пенсії по досягненню 55 річного віку.

Судом зазначалось, що станом на дату звернення позивача до відповідача-2 із заявою про його переведення на пенсію за віком на пільгових умовах 20.03.2023, ОСОБА_1 досягнув 58 річного віку.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частина друга статті 2 КАС України передбачає, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

За встановлених обставин суд дійшов висновку, що орган Пенсійного фонду протиправно відмовив позивачу у перерахунку його пенсії у спосіб переведення із пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 на підставі його заяви від 20.03.2023.

Відтак, порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання протиправним та скасування рішення відповідача-1 від 16.01.2024 №95, яким позивачу відмовлено у перерахунку пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, та відновленню шляхом зобов`язання органу Пенсійного фонду призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, зарахувавши до пільгового стажу роботи за Списком №2 період роботи з 25.07.1983 по 02.09.1986 на посаді електрогазозварника 3 розряду в Сумгаїтському виробничому об`єднанні «Хімпром» ім. М. Азізбекова (Азербайджанська республіка), з 15.07.1987 по 27.02.1988 на посаді електрогазозварника 3 розряду в Ремонтно-механічному заводі «Строймеханізація», з 14.04.1988 по 21.06.1996 на посаді електрогазозварника 3 розряду в Донецькому заводі «Ремкоммунелектротранс» (перейменоване в ВАТ «Ремкоммунелектротранс»), з 24.06.1996 по 18.08.1998 на посаді електрогазозварника 4 розряду в ТОВ «Макс».

При цьому, таке рішення суду не призведе до втручання у дискреційні повноваження відповідачів, оскільки дискреційні повноваження не є необмеженими (абсолютними) та закінчуються з прийняттям органом Пенсійного фонду певного рішення, яке свідчить про те, що він скористався наданим йому правом свободи дій для його винесення (дискреційними повноваженнями), чим виключив можливість прийняття іншого рішення.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21.03.2019 у справі №817/498/17 (№К/9901/44445/18), які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України.

Визначаючи дату, з якої слід відновити порушені права, свободи та інтереси позивача, суд враховує положення частини першої статті 45 Закону №1058-ІV, згідно з якою пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки позивач досяг пенсійного віку на пільгових умовах за Списком №2 29.08.2019, а звернення до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення такої пенсії відбулося 20.03.2023, то порушене право ОСОБА_1 слід відновити з 20.03.2023.

При визначенні територіального органу Пенсійного фонду, який має обов`язок поновлення порушеного права позивача, суд враховує положення абз. 1 п. 4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постанова правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок №22-1), за змістом якого заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу (абз. 14 п. 4.2 Порядку №22-1).

Тож дії зобов`язального характеру щодо призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 із зарахуванням страхового стажу, починаючи з 20.03.2023, має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ у Вінницькій області.

Враховуючи викладене, позовні вимоги до ГУ ПФУ в Рівненській області задоволенню не підлягають.

Аналогічний правовий підхід застосовано Верховним Судом в постановах від 16.12.2023 у справі №500/1216/23 та від 07.05.2024 у справі №460/38580/22.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

За приписами ч. 3 ст. 139 КАС України суд присуджує судові витрати на користь позивача пропорційно до розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 16.01.2024 №95, яким ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, зарахувавши до пільгового стажу роботи за Списком №2 період роботи з 25.07.1983 по 02.09.1986 на посаді електрогазозварника 3 розряду в Сумгаїтському виробничому об`єднанні «Хімпром» ім. М. Азізбекова (Азербайджанська республіка), з 15.07.1987 по 27.02.1988 на посаді електрогазозварника 3 розряду в Ремонтно-механічному заводі «Строймеханізація», з 14.04.1988 по 21.06.1996 на посаді електрогазозварника 3 розряду в Донецькому заводі «Ремкоммунелектротранс» (перейменоване в ВАТ «Ремкоммунелектротранс»), з 24.06.1996 по 18.08.1998 на посаді електрогазозварника 4 розряду в ТОВ «Макс».

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 484,48 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7, м. Рівне, Рівненська обл., 33028. ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076) Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, Вінницька обл., 21028. ЄДРПОУ/РНОКПП 13322403)

Повний текст рішення складений 17 грудня 2024 року.

Суддя Н.О. Дорошенко