Справа № 140/10733/24
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2024-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року ЛуцькСправа № 140/10733/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, в/ч НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168), у розмірі, збільшеному до 100000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустках для лікування після поранення за періоди: вересень, жовтень, листопад, грудень (з 01.12.2023 по 18.12.2023 включно);

зобов`язання нарахувати та виплатити додаткову винагороду, передбачену Постановою №168, у розмірі збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та перебування у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за періоди: вересень, жовтень, листопад, грудень (з 01.12.2023 по 18.12.2023 включно), з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 з 22.07.2022 року проходив військову службу за призовом під час мобілізації у воєнний час у в/ч НОМЕР_1 .

Під час проходження військової служби позивач 09.06.2023 отримав травну: мінно-вибухова травма, травматична ампутація правої стопи на рівні гомілки, що підтверджується довідкою про обставини травми №107 від 14.06.2023.

Починаючи з 10.06.2023 по 11.06.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у Військовому госпіталі А3309, що підтверджується перевідним епікризом із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №3562.

З 11.06.2023 по 14.06.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської міської ради, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №12392.

З 15.06.2023 по 23.06.2023 перебував на стаціонарному лікуванні в КП «Волинська обласна клінічна лікарня» Волинської обласної ради, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №11688.

З 23.06.2023 по 07.07.2023 перебував на стаціонарному лікуванні в травматичному відділенні КНП Ковельське МТМО Ковельської міської ради, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № іст.7821.

З 07.07.2023 по 01.08.2023 перебував на стаціонарному лікуванні в реабілітаційному відділенні КНП Ковельське МТМО Ковельської міської ради, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № іст.8432-433.

З 01.08.2023 перебував у відпустці за станом здоров`я 30 календарних днів, що підтверджується довідкою військово-лікарської комісії від 01.08.2023 №405.

З 28.08.2023 перебував у відпустці за станом здоров`я 30 календарних днів, що підтверджується lовідкою військово-лікарської комісії від 28.08.2023 №2669.

За висновком гарнізонної ВЛК потребував лікування та реабілітації в умовах «Ковельського МТМО», що підтверджується довідкою військово-лікарської комісії №3189 від 29.09.2023 на лікування.

З 02.10.2023 по 23.10.2023 знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП Ковельське МТМО Ковельської міської ради, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № іст.12051-618.

З 30.10.2023 перебував у відпустці для лікування після поранення 30 календарних днів, що підтверджується довідкою військово-лікарської комісії від 30.10.2023 року №3703.

За висновком гарнізонної ВЛК потребував лікування (реабілітації) в Старовижівській БЛ, що підтверджується довідкою військово-лікарської комісії №4114 від 27.11.2023 на лікування.

З 29.11.2023 по 18.12.2023 знаходився на стаціонарному лікуванні у КНП «Старовижівська багатопрофільна лікарня» Старовижівської селищної ради, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №2600.

За результатами проведеного медичного огляду гарнізонною ВЛК позивача визнано обмежено придатним до військової служби, що підтверджується довідкою ВЛК від 22.01.2024 №305.

З 06.02.2024 по 16.02.2024 знаходився на стаціонарному лікуванні у КП «Волинський обласний госпіталь ветеранів війни» Волинської обласної ради, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №560.

16.02.2024 за рішенням МСЕК позивачу встановлено другу групу інвалідності довічно.

Із довідок військово-лікарської комісії №405 від 01.08.2023, №2669 від 28.08.2023, №3189 від 29.09.2023, №3703 від 30.10.2023, №4114 від 27.11.2023, №305 від 22.01.2024, складених відносно позивача, вбачається, що тяжкість отриманої травми: тяжка, поранення, ТАК, пов`язане з захистом Батьківщини.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01.06.2024 №73-РС ОСОБА_1 було звільнено з військової служби на підставі підпункту «б» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

З 01.07.2024 року позивача виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення.

ОСОБА_1 було виплачено додаткову винагороду в розмірі 100000,00 грн за час лікування, у зв`язку із отриманням поранення, за червень, липень, серпень 2023 року.

Однак, при звільненні додаткову винагороду у збільшеному розмірі в сумі 100000 грн за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та період перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення не виплатили за вересень, жовтень, листопад, грудень 2023 року.

Позивач вважає протиправними дій відповідача щодо невиплати додаткової винагороди за періоди лікування та відпустки, оскільки відповідно до вимог Постанови №168 виплата такої допомоги здійснюється військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 07.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.48).

У відзиві на позовну заяву представник відповідача позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні (а.с.51-42). В обґрунтування своєї позиції зазначив, що законодавством встановлено дві основні умови, необхідні для виплати додаткової винагороди з розрахунку 100000 гривень на місяць за час стаціонарного лікування у зв`язку із пораненням або за час перебування у відпустці за висновком ВЛК після тяжкого поранення:

а) пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва) із захистом Батьківщини;

б) факт перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я внаслідок такого поранення або перебування у відпустці у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії.

З цього випливає, що на момент видання наказу про виплату додаткової винагороди у розпорядженні військової частини повинні бути документи, які підтверджують наявність вищевказаних обставин у періоді, за який видається наказ.

За усі періоди стаціонарного лікування та перебування у відпустках за рішенням ВЛК, що були підтверджені документами (належним чином засвідченими копіями документів), на дату видання відповідного наказу позивачу нараховано та виплачено додаткову винагороду з розрахунку 100000 гривень на місяць.

Зокрема, позивачу було виплачено додаткову винагороду у сумі: за вересень 2023 року 100000 гривень; за жовтень 2023 року 100000 гривень.

Оскільки на момент видання наказів командира військової частини про виплату додаткової винагороди за листопад 2023 року та грудень 2023 року у розпорядженні в/ч НОМЕР_1 не було належних підтверджуючих документів про стаціонарне лікування позивача та/або також належним чином засвідчених довідок ВЛК про надання відпустки у зв`язку із тяжким пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, військовослужбовець не включався до таких наказів.

За таких обставин, на думку представника відповідача, вимога про визнання протиправними дій в/ч НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди є безпідставною.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що копії наказів про виплату додаткової винагороди йому не надсилали, відтак вважав, що оплачені перші 3 місяці перебування на лікуванні.

Проте, в липні було виплачено додаткову винагороду у збільшеному розмірі - 73333,33 грн за період лікування з 09.06.2023 по 30.06.2023, тобто за червень, пропорційно часу перебування на лікуванні через отримане тяжке поранення, пов`язане із захистом Батьківщини (22 дні).

Додаткову винагороду у збільшеному розмірі отримав в жовтні в сумі 100000,00 грн (за період з 01.09.2023 по 30.09.2023) та грудні 100000,00 (за період з 01.10.2023 по 31.10.2023, тобто за жовтень).

З огляду на викладене позивач уточнив позовні вимоги в частині періодів виплати додаткової винагороди, а саме: липень, серпень, листопад, грудень (з 01.12.2023 по 18.12.2023 включно) (а.с.51-52).

Інших заяв по суті справи не надходило.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 в період з 22.07.2022 по 01.07.2024 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 , що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_2 та наказом відповідача від 01.07.2024 №235 (а.с.14-18, 34).

Як слідує з довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №107 від 14.06.2023 (а.с.19), солдат ОСОБА_1 09.06.2023 отримав травму: мінно-вибухова травма, травматична ампутація правої стопи на рівні гомілки.

За обставин: «поранення сталося під час бойових дій (спричинене діями противника), отримане внаслідок підриву на ворожій протипіхотній міні під час ведення наступального бою (виконання бойового завдання) та артилерійського обстрілу з боку сил противника, одержане під час захисту Батьківщини та виконання обов`язків військової служби, участі у заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації на території Запорізької області, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, не пов`язане з вчиненням злочину чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення мною дій у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, не є наслідком навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження. Перебував у засобах індивідуального захисту (бронежилет, захисний шолом)». Відповідно до перевідного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого №3562, виданого Військовим госпіталем НОМЕР_3 (а.с.20), позивач у період з 10.06.2023 по 11.06.2023 перебував на стаціонарному лікуванні із таким діагнозом: мінновибухова травма (09.06.2023), травматична ампутація правої стопи. СПО (10.06.2023) формування кукси на рівні суглоба Шопара, (10.06.2023) повторна хірургічна обробка, ампутація, формування кукси на рівні середньої третини правої гомілки (а.с.20).

З 11.06.2023 по 14.06.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської міської ради, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №12392, з таким діагнозом: травматична ампутація у ділянці між колінним та гомілкостоповим суглобами. Травматична ампутація (09.06.2023) правої стопи, ВОСП м`яких тканин правої гомілки. СПО (09.06.2023) ампутація правої стопи, пхо ран (а.с.21).

З 15.06.2023 по 23.06.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні в КП «Волинська обласна клінічна лікарня» Волинської обласної ради, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №11688, з таким діагнозом: стан після МВТ (09.06.2023), ВОСП правої гомілки, травматична ампутація правої стопи (09.06.2023), СПО (10.06.2023) ПХО, формування кукси правої стопи на рівні суглоба Шопара, СПО (10.06.2023) реампутація на рівні н/3 правої гомілки (а.с.22).

З 23.06.2023 по 07.07.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні з аналогічним діагнозом в травматичному відділенні КНП Ковельське МТМО Ковельської міської ради, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № іст.7821 (а.с.23).

З 07.07.2023 по 01.08.2023 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в реабілітаційному відділенні КНП Ковельське МТМО Ковельської міської ради, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № іст.8432-433, з таким діагнозом: ВОСП правої гомілки з травматичною ампутацією правої стопи (09.06.2023), СПО (10.06.2023) ПХО, формування кукси правої стопи на рівні суглоба Шопара, СПО (10.06.2023) реампутація на рівні н/3 правої гомілки. Утруднення при ходьбі, не класифіковане в інших рубриках. Каузалгія нижньої кінцівки. Лікування, що включає реабілітаційну процедуру неуточнену. Стан одужання після хірургічного втручання. Військові операції, що викликали пошкодження іншими видами вибухів або осколками. Набута відсутність ноги вище або нижче за коліно (а.с.24).

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 01.08.2023 №405 позаштатною ВЛК Ковельського МТМО проведено медичний огляд позивача, за яким діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): МВТ правої гомілки з травматичною ампутацією правої стопи (09.06.2023), СПО (09.06.2023) ПХО, формування кукси правої стопи на рівні суглоба Шопара, СПО (10.06.2023) реампутація на рівні н/3 правої гомілки. Каузалгія нижньої кінцівки. Порушення ходи та рухливості. Реабілітаційна процедура неуточнена. Період видужування після хірургічного втручання. Набута відсутність ноги на рівні нижче коліна. Ушкодження внаслідок військових дій.

Тяжкість отриманої травми: тяжка (згідно наказу МОЗ №370 від 04.07.2007).

Поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини.

Потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів (а.с.25).

Згідно з довідкою військово-лікарської комісії від 28.08.2023 №2669 проведено медичний огляд позивача ВЛК гарнізонною при в/ч НОМЕР_4 , діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, каліцтва): стан після вибухової травми (09.06.2023), травматичної ампутації правої ступні, реампутації (10.06.2023) на рівні середньої нижньої третини за сформованою куксою, не протезований.

Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини.

Тяжкість отриманої травми: тяжка (згідно наказу МОЗ №370 від 04.07.2007).

Потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів (а.с.26).

За висновком гарнізонної ВЛК при в/ч НОМЕР_4 щодо позивача, згідно з довідкою військово-лікарської комісії від 29.09.2023 №3189, діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, каліцтва): відсутність правої нижньої кінцівки на рівні нижньої третини гомілки після ампутації (10.06.2023), з приводу вибухового поранення (09.06.2023) з тимчасовим порушенням функції кінцівки.

Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини.

Тяжкість отриманої травми: тяжка (згідно наказу МОЗ №370 від 04.07.2007).

Потребує лікування та реабілітації в умовах «Ковельського МТМО» на 30 календарних днів (а.с.27).

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № іст.12051-618 позивач з 02.10.2023 по 23.10.2023 знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП Ковельське МТМО Ковельської міської ради з таким діагнозом: Каузалгія нижньої кінцівки. Наслідки вогнепального осколкового поранення правої гомілки з травматичною ампутацією правої стопи (09.06.2023). СПО (10.06.2023). Кукса правої стопи на рівні суглоба ОСОБА_2 . СПО (10.06.2023) реампутація на рівні н/3 правої гомілки. Утруднення при ходьбі, не класифіковане в інших рубриках. Лікування, що включає реабілітаційну процедуру неуточнену. Стан одужання після іншого лікування. Військові операції, що викликали пошкодження іншими видами вибухів або осколками. Набута відсутність ноги вище або нижче за коліно (а.с.28).

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 30.10.2023 №3703 проведено медичний огляд позивача ВЛК гарнізонною при в/ч НОМЕР_4 , діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, каліцтва): відсутність правої нижньої кінцівки на рівні нижньої третини гомілки після мінно-вибухової травми (09.06.2023) з тимчасовим порушенням функції кінцівки.

Поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини.

Тяжкість отриманої травми: тяжка (згідно наказу МОЗ №370 від 04.07.2007).

Потребує відпустки для лікування після поранення (травми, контузії, каліцтва) на 30 календарних днів (а.с.29).

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 27.11.2023 №4114 проведено медичний огляд позивача ВЛК гарнізонною при в/ч НОМЕР_4 , діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, каліцтва): відсутність правої нижньої кінцівки на рівні нижньої третини гомілки після вибухової травми (09.06.2023) з ампутацією (09.06.2023), реампутацією (10.06.2023) тимчасовим порушенням функції кінцівки.

Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини.

Тяжкість отриманої травми: тяжка (згідно наказу МОЗ №370 від 04.07.2007).

Потребує лікування (реабілітації) в КП «Старовижівська БЛ» на 21 календарний день (а.с.30).

З 29.11.2023 по 18.12.2023 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у КНП «Старовижівська багатопрофільна лікарня» Старовижівської селищної ради, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №2600, із таким діагнозом: ампутаційна кукса правої нижньої кінцівки на рівні нижньої третини гомілки. Тривалонезаживаюча рана ампутаційної кукси правої нижньої кінцівки (а.с.31).

За результатами проведеного медичного огляду гарнізонною ВЛК при в/ч НОМЕР_4 позивача визнано обмежено придатним до військової служби, що підтверджується довідкою ВЛК від 22.01.2024 №305 (а.с.32). Цією ж довідкою підтверджено, що за постановою ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, каліцтва): Поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. Тяжкість отриманої травми: тяжка (згідно наказу МОЗ №370 від 04.07.2007).

Як слідує з картки особової рахунку військовослужбовця за 2023 рік, додаткова винагорода у збільшеному розмірі виплачена позивачу в липні 2023 року в сумі 73333,33 грн за період з 09.06.2023 по 30.06.2023 (тобто за червень 2023 року), в жовтні 2023 року в сумі 100000,00 грн за період з 01.09.2023 по 30.09.2023 (тобто за вересень 2023 року) та в грудні 2023 року в сумі 100000,00 грн за період з 01.10.2023 по 31.10.2023 (тобто за жовтень 2023 року) (а.с.84 зворот).

Вважаючи, що відповідач протиправно не виплатив додаткову винагороду у збільшеному розмірі за періоди липень, серпень, листопад та грудень 2023 року (з 01.12.2023 по 18.12.2023 включно), позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-ХІІ) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з пунктом 1 статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Пунктами 2, 3 цієї правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (абзац 2 пункту 4 статті 9 Закону №2011-ХІІ).

Наказом Міністра оборони України №260 від 07.06.2018 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260).

Відповідно до пункту 17 Порядку №260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69/2022 «Про загальну мобілізацію», Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв Постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168, в редакції Постанови КМ №836 від 09.08.2023 - у частині виплати додаткової винагороди, яка застосовується з 1 червня 2023 року).

Пунктом 1 Постанови №168 установлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Пунктом 1-1 Постанови №168 установлено, що на період воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Згідно з пунктом 1-2 Постанови №168 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Аналіз пункту 1-2 Постанови №168 дозволяє зробити висновок, що нарахування та виплата військовослужбовцям додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень здійснюється за таких умов:

а) пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини;

б) факт перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини;

в) факт перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Як встановлено судом, в липні 2023 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП Ковельське МТМО Ковельської міської ради у зв`язку з отриманою травмою (пораненням), пов`язаною із захистом Батьківщини (мінно-вибухова травма, травматична ампутація правої стопи на рівні гомілки (09.06.2023)), що підтверджується виписками із медичної картки стаціонарного хворого №іст.7821 та №іст.8432-433 (а.с.23-24).

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 01.08.2023 №405 позивач перебував у відпустці за станом здоров`я тривалістю 30 календарних днів у зв`язку з отриманою тяжкою травмою (а.с.25).

Крім того, згідно з довідкою військово-лікарської комісії від 30.10.2023 №3703 ОСОБА_1 перебував у відпустці для лікування тривалістю 30 календарних днів після поранення, яке визнано тяжким (а.с.29).

Водночас на підставі довідки військово-лікарської комісії від 27.11.2023 №2023 позивач скерований на лікування (реабілітацію) в КП «Старовижівська БЛ» на 21 календарний день, де знаходився на стаціонарі з 28.11.2023 по 18.12.2023, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №2609 (а.с.30-31).

Отже, матеріалами справи підтверджується той факт, що в періоди липень-серпень, листопад та грудень (з 1-го по 18-е число) 2023 року позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з отриманою травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини, та перебував у відпустці для лікування після отриманого тяжкого поранення, а тому за цей період відповідач повинен був нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду у розмірі 100000 грн, оскільки умови, визначені у пункті 1-2 Постанови №168 (перебування на стаціонарному лікуванні у закладі охорони здоров`я у зв`язку із травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини, та перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини), виконуються.

Проте, як слідує з картки особового рахунку ОСОБА_1 (а.с.84 зворот), у спірний період виплата додаткової винагороди у розмірі 100000 грн відповідачем не здійснювалась.

За встановлених обставин справи суд виснуває, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 100000 грн, з огляду на що військову частину НОМЕР_5 слід зобов`язати здійснити таке нарахування та виплату пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та відпустці для лікування за період з липень, серпень, листопад 2023 року та з 1 по 18 грудня цього року.

При цьому суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що позивач не надав підтверджуючі документи для виплати додаткової винагороди у збільшеному розмірі за спірний період, оскільки матеріалами справи підтверджується факт подання ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 заяви від 30.09.2024 із відповідними документами про виплату додаткової винагороди (а.с.92-93).

Станом на дату розгляду справи судом доказів реагування на вказану заяву позивача та здійснення виплати додаткової винагороди відповідач суду не подав.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів суду належними та допустимими доказами правомірність своєї бездіяльності, яка виразилась у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі 100000 грн.

З врахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 є обґрунтований та підставний, а його вимоги такими, що підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності в/ч НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, у розмірі, збільшеному до 100000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустках для лікування після тяжкого поранення за періоди: липень, серпень, листопад 2023 року, з 1 по 18 грудня 2023 включно, зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату зазначеної винагороди за вказані періоди.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких додаткової винагороди виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаного із захистом Батьківщини, та у відпустках для лікування після тяжкого поранення за період липень, серпень, листопад 2023 року та з 1 по 18 грудня 2023 року включно;

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких додаткової винагороди виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаного із захистом Батьківщини, та у відпустках для лікування після тяжкого поранення за період липень, серпень, листопад 2023 року та з 1 по 18 грудня 2023 року включно.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_6 );

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ).

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій