Справа № 420/5604/24
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2024-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/5604/24
Головуючий в 1 інстанції: Свида Л.І.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 липня 2024 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2024 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 08.05.2023 року №55373-2411-1423, №55372-2411-1423;

- відшкодувати ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області витрати, пов`язані із розглядом справи, які складаються зі сплати судового збору у розмірі 3387 грн. 35 коп.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що контролюючим органом складено податкові повідомлення-рішення від 08 травня 2023 року за податковий період 2023 звітний рік, який на момент складення ППР ще тривав.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 липня 2024 року у задоволенні позовної заяви відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить повністю скасувати рішення суду першої інстанції у ухвалити постанову, якою позов задовольнити.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що з оскаржуваних податкових повідомлень-рішень вбачається, що контролюючим органом не дотримано вимог щодо отримання інформації про саму земельну ділянку, яка необхідна для обчислення суми земельного податку. Із зазначених у ППР розрахунків вбачається, що контролюючий орган при винесенні ППР № 55372-2411-1423, яким нараховано земельний податок у розмірі 89065,86 гривень використав дані про НГО земельної ділянки у розмірі 4453293,25 грн., а при винесенні ППР № 55373-2411-1423 контролюючий орган використав дані про НГО земельної ділянки у розмірі 12184001,33 грн. Втім, із вказаних в ППР розрахунків не вбачається надання вказаній величині персоналізованого характеру у відношенні конкретної земельної ділянки. Також відсутні відомості про отримання контролюючим органом у встановлений законодавством спосіб інформації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки. Проте, єдиним документом, що підтверджує відомості про грошову оцінку земельної ділянки, яка належить ОСОБА_1 , розташованої за адресою: Миколаївська область, Березанський район, с. Коблеве, площею 2,0000 га, кадастровий № :12:0550193 є звіт про експертну грошову оцінку зазначеної земельної ділянки, ідентифікатор за базою ФДМУ 1535854_26122016_1280-16, який було зроблено експертом Приватного підприємства «УКРЛЕНД» Л.С. Поповою в 2016 році при відчуженні права власності на земельну ділянку, та згідно якого оціночна вартість даної ділянки становить 559 020,00 (п`ятсотп`ятдесятдев`ять тисячдвадцять гривень 00 копійок) грн.. Саме на таку вартість та оцінку розраховував набувач, вирішуючи доцільність купівлі зазначеної ділянки, з розумінням того, що саме ця сума стане базою для подальшого оподаткування. Апелянт зазначає, що контролюючим органом невірно визначено податковий (звітний) період нарахування земельного податку, оскільки контролюючим органом складено податкові повідомлення-рішення від 08 травня 2023 року за податковий період - 2023 звітний рік, який на момент складення ППР ще тривав.

12 вересня 2024 року до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, що розташована за адресою: Миколаївська область, Березанський район, с. Коблеве, площею 2,0 га, кадастровий номер :12:055:0193, цільове призначення - для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування.

Головним управлінням ДПС у Миколаївській області 08.05.2023 року прийнято податкове повідомлення-рішення №55372-2411-1423, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання по земельному податку з фізичних осіб за 2021 рік у розмірі 89065,86 грн. за належну земельну ділянку площею 2,0 га, кадастровий номер №:12:055:0193.

Головним управлінням ДПС у Миколаївській області 08.05.2023 року прийнято податкове повідомлення-рішення №55373-2411-1423, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання по земельному податку з фізичних осіб за 2023 рік у розмірі 243680,02 грн. за належну земельну ділянку площею 2,0 га, кадастровий номер №:12:055:0193.

Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями від 08.05.2023 року №55373-2411-1423 та №55372-2411-1423, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення від 08.05.2023 року №55373-2411-1423 та №55372-2411-1423 про визначення позивачу суми податкового зобов`язання по земельному податку з фізичних осіб за 2021 та 2023 роки за земельну ділянку кадастровий номер :12:055:0193 прийняті відповідачем в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка.

Плата за землю справляється відповідно до закону.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - ПК України).

Пунктом 6.3 ст.6 ПК України визначено, що сукупність загальнодержавних та місцевих податків та зборів, що справляються в установленому цим Кодексом порядку, становить податкову систему України.

Згідно з п. 7.3 ст.7 ПК України, будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Згідно з підп. 16.1.4 п. 16.1 ст.16 Податкового кодексу України(далі - ПК України) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пп. 14.1.39. п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Відповідно до пп. 14.1.42 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України дані державного земельного кадастру - сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим земельних ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристики, розподіл серед власників землі та землекористувачів, підготовлених відповідно до закону.

Згідно з п. 14.1 ст.14 ПК України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (пп. 14.1.72.); землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), які користуються земельними ділянками державної та комунальної власності: на праві постійного користування; на умовах оренди (пп. 14.1.73); земельна ділянка - частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, цільовим (господарським) призначенням та з визначеними щодо неї правами (пп.14.1.74); плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (пп.14.1.147).

В силу п. 15.1. ст. 15 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно з п. 57.3 ст. 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до п. 58.1 ст. 58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу; заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій (митній) декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки; завищення сум податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету, заявлених у податкових деклараціях, зокрема при використанні права на податкову знижку відповідно до розділу IV цього Кодексу; наявності помилок при визначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або відсутності реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до податкової накладної протягом граничних строків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до пп. 269.1.1 п. 269.1 ст. 269 ПК України платниками плати за землю є: платники земельного податку: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв).

Згідно з пп. 270.1.1. п. 270.1 ст.270 ПК України об`єктами оподаткування платою за землю є: об`єкти оподаткування земельним податком: земельні ділянки, які перебувають у власності.

Таким чином обов`язок платника податку сплачувати плату за землю виникає у власників та землекористувачів з дня виникнення права власності або користування земельною ділянкою.

Відповідно до пп. 271.1.1. п. 271.1 ст. 271 ПК України базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.

Згідно з п. 271.2 ст.271 ПК України рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Відповідно до п.286.1 ст.286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Положеннями п.287.1 ст.287 ПК України передбачено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Згідно з ч. 2 ст. 20 Закону України «Про оцінку землі» дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Із зазначеного в податковому повідомленню-рішенню від 08.05.2023 року №55372-2411-1423 розрахунку вбачається, що відповідач при нарахуванні позивачу земельного податку за 2021 рік у сумі 89065,86 грн. використав дані про нормативну грошову оцінку земельної ділянки кадастровий номер :12:055:0193 у сумі 4453293,25 грн. за 1 га, що повністю відповідає наданому Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 30.12.2021 року №814/34-21 (8906586,49 грн.) у відповідь на запит Головного управління ДПС у Миколаївській області, розмір ставки земельного податку - 1% згідно рішення сесії Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області від 26.06.2020 року №28 «Про встановлення на території Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області ставок та пільг зі сплати земельного податку на 2021 рік».

Отже, колегія суддів вважає, що податковим повідомленням-рішенням від 08.05.2023 року №55372-2411-1423 відповідачем обґрунтовано та правомірно нараховано позивачу суму 89065,86 грн. земельного податку за 2021 рік за вищезазначену земельну ділянку, виходячи з наступного розрахунку: 2га (площа земельної ділянки) х 4453293,25 грн. (нормативна грошова оцінка земельної ділянки за 1 га) х 1% (ставка податку).

Із зазначеного в податковому повідомленню-рішенню від 08.05.2023 року №55373-2411-1423 розрахунку вбачається, що відповідач при нарахуванні позивачу земельного податку за 2023 рік у сумі 243680,02 грн. використав дані про нормативну грошову оцінку земельної ділянки кадастровий номер :12:055:0193 у сумі 12184001,33 грн. за 1 га, що повністю відповідає наданому витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 14.02.2023 року №НВ-023 (24368002,65 грн.), розмір ставки земельного податку - 1% згідно рішення сесії Коблівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 13.07.2022 року №3 «Про встановлення земельного податку на території Коблівської сільської територіальної громади» з 01.01.2023 року.

Отже, податковим повідомленням-рішенням від 08.05.2023 року №55373-2411-1423 відповідачем обґрунтовано та правомірно нараховано позивачу суму 243680,02 грн. земельного податку за 2023 рік за вищезазначену земельну ділянку, виходячи з наступного розрахунку: 2га (площа земельної ділянки) х 12184001,33 грн. (нормативна грошова оцінка земельної ділянки за 1 га) х 1% (ставка податку).

При цьому, доводи апелянта про те, що із вказаних в ППР розрахунків не вбачається надання вказаній величині персоналізованого характеру у відношенні конкретної земельної ділянки, а також відсутні відомості про отримання контролюючим органом у встановлений законодавством спосіб інформації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, колегія суддів вважає необґрунтованими та безпідставними, які здійснені з невірним тлумаченням норм законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що в оскаржуваних ППР містяться відомості про податковий період, адресу, вид цільового призначення, кадастровий номер, площу, нормативну грошову оцінку, кількість місяців оподаткування, розмір ставки земельного податку, суму податкового зобов`язання.

Надані під час розгляду справи відповідачем матеріали підтверджують отримання контролюючим органом у встановлений законодавством спосіб інформації про нормативну грошову оцінку належної позивачу земельної ділянки за вказані періоди.

Колегія суддів також не погоджується з доводами апелянта, що єдиним документом, який підтверджує відомості про грошову оцінку земельної ділянки кадастровий номер :12:0550193 є звіт про експертну грошову оцінку (оціночна вартість 559020,00 грн.), оскільки його було зроблено експертом Приватного підприємства «УКРЛЕНД» в 2016 році при відчуженні права власності на цю земельну ділянку, а базою оподаткування земельним податком є нормативна грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації на 1 січня поточного року.

Відповідно до положень ст. 5 Закону України «Про оцінку землі» грошова оцінка земельних ділянок залежно від призначення та порядку проведення може бути нормативною і експертною.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні (крім випадків спадкування спадкоємцями першої та другої черги за законом (як випадків спадкування ними за законом, так і випадків спадкування ними за заповітом) і за правом представлення, а також випадків спадкування власності, вартість якої оподатковується за нульовою ставкою) та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат лісогосподарського виробництва, вартості земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель.

Експертна грошова оцінка земельних ділянок та прав на них проводиться з метою визначення вартості об`єкта оцінки. Експертна грошова оцінка земельних ділянок використовується при здійсненні цивільно-правових угод щодо земельних ділянок та прав на них, крім випадків, визначених цим Законом, а також іншими законами.

З урахуванням зазначеного, вказаний звіт про експертну грошову оцінку не повинен використовуватися при визначенні бази оподаткування земельним податком, оскільки він використовується тільки при здійсненні цивільно-правових угод щодо земельних ділянок та прав на них.

Щодо доводів апелянта про те, що контролюючим органом складено податкові повідомлення-рішення від 08.05.2023 року за податковий період - 2023 звітний рік, який на момент складення ППР ще тривав, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положень п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, разом із детальним розрахунком суми податку, який, зокрема, але не виключно, має містити кадастровий номер та площу земельної ділянки, розмір ставки податку та розмір пільги зі сплати податку.

У разі переходу права власності на земельну ділянку або права на земельну частку (пай) від одного власника - юридичної або фізичної особи до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося його право власності на зазначену земельну ділянку, а новим власником - починаючи з місяця, в якому він набув право власності.

У разі переходу права власності на земельну ділянку або права на земельну частку (пай) від одного власника - фізичної особи до іншого протягом календарного року контролюючий орган надсилає (вручає) податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Якщо такий перехід відбувся після 1 липня поточного року, контролюючий орган надсилає (вручає) попередньому власнику нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Відповідно до п. 287.1, 287.2, 287.10 ст. 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Облік фізичних осіб - платників податку і нарахування відповідних сум проводяться контролюючими органами за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), щороку до 1 травня.

Податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, нарахування сум плати за землю проводиться шляхом надсилання податкового повідомлення-рішення платнику податку до 1 липня поточного року. При цьому, податкове повідомлення-рішення з цього податку також може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строку 1095 днів.

Отже, в даному випадку відповідач обґрунтовано 08.05.2023 року сформував та направив позивачу податкові повідомлення-рішення про нарахування земельного податку за податкові періоди - 2021 та 2023 роки, тобто за поточний податковий період (2023 рік) та за податковий період в межах 1095 днів (2021 рік).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність порушень відповідачем порядку нарахування позивачу суми податкового зобов`язання по земельному податку з фізичних осіб за 2021 та 2023 роки за земельну ділянку кадастровий номер :12:055:0193.

З огляду на встановлені обставини справи та їх нормативне регулювання в сукупності, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що податкові повідомлення-рішення від 08.05.2023 року №55373-2411-1423 та №55372-2411-1423 про визначення позивачу суми податкового зобов`язання по земельному податку з фізичних осіб за 2021 та 2023 роки за земельну ділянку кадастровий номер :12:055:0193 прийняті відповідачем в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 липня 2024 року залишити без змін.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик