Справа № 160/24727/24
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2024-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в особі представника адвоката Попова Антона Валерійовича до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, зобов`язання вчинити певні дії,-
12.09.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в особі представника адвоката Попова Антона Валерійовича до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
Означені позовні вимоги вмотивовані тим, що спірні рішення відповідача є безпідставними та протиправними, оскільки станом на день набрання Законом України №3219-ІХ від 30.06.2023 року чинності, позивач правомірно перебував у статусі платника єдиного податку II групи, набув такого статусу до дня набрання чинності Законом, а отже, поширення його дії на позивача суперечить положенням статті 58 Конституції України. Із змісту наведених норм законодавства вбачається, що пункт 9 підрозділу 8 розділу XX Перехідні положення, який набрав законної сили 01 серпня 2023 року, визначав особливості переходу суб`єктів господарювання, які використовували особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 цього підрозділу, на систему, оподаткування, на якій такі платники податку перебували до обрання особливостей оподаткування, передбачених пунктом 9 цього підрозділу саме з 01 серпня 2023 року. За пунктом 91.4. в редакції згаданого Закону №3219-ІХ від 30.06.2023 року визначено сферу правовідносин та коло платників податку, на які поширюється даний пункт, та прямо передбачено особливості справляння єдиного податку платниками, які до 1 серпня 2023року використовували особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 цього підрозділу, здійснюється з урахуванням таких особливостей, і до вказаного періоду не перейшли самостійно на іншу систему оподаткування. Підпункт 9-1.4.3, який є складовою частиною пункту, поширюється лише на правовідносини, коло яких визначено вказаним пунктом, та на суб`єктів, які станом на 1 серпня 2023 року продовжували перебувати у статусі платників єдиного податку III групи із ставкою податку 2%. Станом на 01 серпня 2023 року, тобто на день початку дії підпункту 9-1.4.3. п. 9-1.4 п. 9-1 розділу XX Перехідні положення, позивач не був учасником врегульованих правовідносин, та не використовував особливостей оподаткування у вигляді оподаткування доходу єдиним податком розміром 2% та перевищення обсягу доходу отже, вказані норми не здійснювали праворегуляторний вплив на його діяльність як фізичної особи-підприємця. За пунктом 109.1 статті 109 ПК України податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність)платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом. Порушення податкового законодавства та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України (п. 109.2статгі 109 ПК України). Порушенням податкового законодавства не можуть вважатись дії, які на день їх вчинення не суперечили ПК України. Податкові правовідносини регулюються виходячи із презумпції правомірності рішень платника податків в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акту, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу (підпункт 4.1.4 пункту 4.4 ст. 4 ПК України); уразі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акту, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів, чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акту суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків(пункт 56.21 ст. 56 ПК України). Положеннями пункту 291.4 статті 291 та підпункту 1 підпункту 298.2.3. пункту 298.2 ПК України прямо визначено порушення, вчинення якого є підставою для позбавлення статусу платника єдиного податку II групи, таким порушенням є саме перевищення рівня доходу розміром 870 мінімальних заробітних плат, відсутнє в даному випадку, та тим більше відсутні в даному випадку і підстави застосовувати до позивача як платника податків в 2023 році зменшений розмір граничного обсягу доходу, оскільки він не перевищив розмір граничного обсягу доходу, встановлений пунктом 291.4 етапі 291 ПК України, а відповідно, у позивача був відсутній обов`язок з переходу на застосування іншої ставки. Зважаючи на те, що і податкове повідомлення-рішення від 09 травня 2024 року і рішення щодо анулювання статусу платника єдиного податку прийняті внаслідок порушення, на думку відповідача, пункту 293.4 статті 293 ПК України, п. 293.8 етап і 293 ПК України, п.п.9-1.4.3. п.9-1 підрозділу 8 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, однак таке порушення не підтверджуються фактичними обставинами, і податкове повідомлення-рішення і рішення про анулювання статусу платника єдиного податку є такими, що підлягають визнанню протиправними та скасуванню. Крім того, оскаржувані рішення прийняті на підставі акту камеральної перевірки, результати якої, зважаючи па обмеженість питань, що перевіряються при проведенні камеральної перевірки, не можуть бути підставою для прийняття рішення про анулювання статусу платника єдиного податку.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.09.2024 року, зазначена вище справа була розподілена та 13.09.2024 року передана судді Пруднику С.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.09.2024 року вказану позовну заяву було залишено без руху через невідповідність вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України.
У встановлений ухвалою суду від 17.09.2024 року строк позивач усунув недоліки адміністративного позову.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом установлено, матеріалами справи підтверджено, що згідно даних інформаційної системи ДПС України ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває на обліку в Придніпровській ДПІ (Амур-Нижньодніпровський район) ГУ ДПС у Дніпропетровській області з 23.04.2009 року. Стан платника «0» - платник податків за основним місцем обліку. Види діяльності: 47.91 - Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет, 47.71 Роздрібна торгівля одягом у спеціалізованих магазинах, 47.72 Роздрібна торгівля взуттям і шкіряними виробами в спеціалізованих магазинах.
ФОП ОСОБА_1 знаходилась на спрощеній системі оподаткування з 01.01.2012 року по 31.03.2014 року (2 група 20%), з 01.04.2014 року по 31.03.2022 року (3 група 5%), з 01.04.2022 року по 31.07.2023 року (3 група 2%), з 01.08.2023 року по 30.09.2023 року (3 група 5%), з 01.10.2023 року по 31.12.2023 року на спрощеній системі оподаткування (2 група 20%). З 01.01.2024 року ФОП ОСОБА_1 на загальній системі оподаткування.
ГУ ДПС у Дніпропетровській області 29.03.2024 року проведено камеральну перевірку ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
Рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку та податкове повідомлення-рішення направлено платнику засобами поштового зв`язку 10.05.2024 року в порядку визначеному статтею 42 ПКУ. Поштове відправлено повернуто на адресу ГУ ДПС у Дніпропетровській області з відміткою пошти «закінчення терміну зберігання».

ФОП ОСОБА_1 подано скаргу від 01.07.2024 року б/н до ДПС України (вх. до ДПС України від 08.07.2024 року №26511/6) разом з клопотанням про поновлення пропущеного строку на подання скарги в адміністративному порядку на податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 09.05.2024 року № та на податкове повідомлення-рішення про визначення грошового зобов`язання по єдиному податку.

Відповідно до пункту 2 розділу IV Порядку оформлення і подання скарг платниками податків та іншими особами та їх розгляду контролюючими органами, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 21.10.2015 року № 916 (зі змінами та доповненнями) ФОП ОСОБА_1 до клопотання про поновлення пропущеного строку на подання скарги в адміністративному порядку на податкове повідомлення-рішення, копії підтверджуючих документів поважності причин пропуску - не надано.

Скарга щодо оскарження в адміністративному порядку податкового повідомлення-рішення ФОП ОСОБА_1 подана з порушенням законодавчо встановленого 10-денного строку подання, встановленого пунктом 56.3 статті 56 ПКУ.

Рішенням ДІІС України про результати розгляду скарги від 26.07.2024 року №22832/6/99-00-06-01-03-06 у поновленні пропущеного строку на подання скарги в адміністративному порядку відмовлено.

Рішенням ДПС України про результати розгляду скарги від 26.07.2024 року №22940/6/99-00-06-01-03-06 залишено скаргу без розгляду.

Вважаючи спірні рішення відповідача протиправними та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Щодо вирішення справи по суті, суд вказує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 291.4 статті 291 ПКУ до суб`єктів господарювання, які застосовують 2 групу спрощеної системи оподаткування відносяться фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв:

- не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб;

- обсяг доходу не перевищує 834 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Станом на 01 січня 2023 року мінімальна заробітна плата становила 6700,00 грн., а отже граничний обсяг доходу платника податку 2 групи на спрощеній системі оподаткування становив 5 587 800,00 грн.

У зв`язку з набранням чинності з 01.08.2023 року Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану» від 30.06.2023 року №3219-ІХ (далі - Закон №3219-ІХ) до ПКУ було внесено зміни зокрема шляхом доповнення розділу XX «Перехідні положення» ПКУ підпунктом 9-1.4.3. пунктом 9-1. підрозділу 8.

Підпунктом 9-1.4.3. пунктом 9-1 підрозділу 8 розділу XX «Перехідні положення» ПКУ встановлено, що у 2023 звітному році обсяг доходу для відповідної групи платників єдиного податку, встановлений пунктом 291.4 статті 291 цього Кодексу, визначається пропорційно до кількості календарних місяців поточного календарного року, протягом яких платник єдиного податку не застосовував особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 цього підрозділу.

Згідно з вимогами пункту 293.4 статті 294 ПКУ, ставка єдиного податку для платників єдиного податку першої - третьої групи (фізичні особи - підприємці) встановлюється у розмірі 15 відсотків до суми перевищення обсягу доходу, визначеного у підпунктах 1,2 і 3 пункту 291.4 статті 291 цього ПКУ.

ФОП ОСОБА_1 з 01.01.2023 року по 31.07.2023 року перебувала на спрощеній систему оподаткування - 3 група зі ставкою 2%, з 01.08.2023 року по 30.09.2023 року - 3 група зі ставкою 5%, з 01.10.2023 року перебувала на спрощеній системі оподаткування - 2 група зі ставкою 20%. Тобто, платник протягом 5 календарних місяців не застосовував особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 цього підрозділу.

Відповідно до підпункту 9-1.4.3. пунктом 9-1 підрозділу 8 розділу XX «Перехідні положення» ПКУ граничний обсяг доходу ФОП ОСОБА_1 на спрощеній системі оподаткування 2 група зі ставкою 20% - 2 328 250,00 грн.

(5 587 800,00 грн./12 місяців)*5 місяців = 2 328 250,00 грн.).

Згідно наданої декларації ФОП ОСОБА_1 від 29.02.2024 року реєстраційний номер задекларовано:

- обсяг доходу за звітний (податковий) період згідно з підпунктом 2 пункту 291.4 статті 291 ПКУ ) у сумі - 5 487 847,22 грн., (5 487 847.22 доход декларації - 2 328 250,00 дозволений обсяг доходу = 3 159 597,22 різниця)

- обсяг доходу, що оподатковується за ставкою 15 відсотків, згідно з пунктом 293.4 статті 294 ПКУ - 0 гривень.

Чим порушено вимоги пункту 291.4 статті 294, та підпункту 9-1.4.3. пункту 9-1 підрозділу 8 розділу XX «Перехідні положення» ПКУ.

Норми підпункту 9-1.4.3. пунктом 9-1 підрозділу 8 розділу XX «Перехідні положення» ПКУ, щодо обсягу доходу для відповідної групи платників єдиного податку, встановлений пунктом 291.4 статті 291 цього Кодексу, визначається саме на 2023 звітний рік, а позивач була зареєстрована платником єдиного податку 2 групи з 01.07.2023 року. Тому при заповненні податкової декларації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 за 2023 рік від 29.02.2024 року позивач повинна була врахувати зміни внесені до ПК України, які були чинними на час перебування її на спрощеній системі оподаткування 2 групи та на час заповнення декларації.

На підставі вищезазначеного, встановлено, що ФОП ОСОБА_1 перевищено суму доходу від здійснення діяльності на спрощеній системі оподаткування (2 група) за 2023 рік у сумі 3 159 597,22 грн., що призвело до порушення умов застосування спрощеної системи оподаткування та передбачає збільшення податкових зобов`язань по єдиному податку відповідно до пункту 293.4 статті 293 ПКУ на суму 473 939,58 грн.

3 159 597,22 грн. *15% = 473 939,58 грн.

Відповіло до п. 123.1 ст. 123 ПК України вчинення платником податків діянь, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2 (крім випадків зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларованої до повернення з бюджету у зв`язку із використанням права на податкову знижку), 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 10 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.

473 939,58 грн. * 10% = 47 393,96 грн.

Згідно підпункту 86.7.5 пункту 86.7 статті 86 ПК України ГУ ДПС у Дніпропетровській області прийнято податкове повідомлення - рішення від 09.05.2024 року № та донараховано грошове зобов`язання по єдиному податку з фізичних осіб у сумі 521 333,54 грн., у т.ч. основний платіж - 473 939,58 грн., штрафна санкція - 47 393, 96 грн.

Пунктом 16.1 статті 16, пунктом 36.1 статті 36, пунктом 38.1 статті 38 ПК України (далі - ПК України) передбачено, що платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та У розмірах, встановлених цим Кодексом; податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом; виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Главою 1 "Спрощена система оподаткування, обліку та звітності" розділу XIV "Спеціальні податкові режими" Податкового кодексу України встановлюються правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку.

Відповідно до п.291.2 ст.291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності це особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених п. 297.1 ст. 297 Податкового кодексу України, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Згідно до п.291.3 ст.291 Податкового кодексу України, встановлено право юридичної особи чи фізичної особи-підприємця самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця, (п. 295.1. ст.. 295 ПКУ)

Пунктом 298.2.3. визначено, що платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки:

1) у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку першої і другої груп та нездійснення такими платниками переходу на застосування іншої ставки - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення;

2) у разі перевищення протягом календарного року обсягу доходу, встановленого підпунктом 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, платниками єдиного податку першої і другої груп, які використали право на застосування інших ставок, встановлених для третьої групи, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення;

3) у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку третьої групи - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення;

4) у разі застосування платником єдиного податку іншого способу розрахунків, ніж зазначені у пункті 291.6 статті 291 цього Кодексу, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому допущено такий спосіб розрахунків;

5) у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми;

6) у разі перевищення чисельності фізичних осіб, які перебувають у трудових відносинах з платником єдиного податку, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому допущено таке перевищення;

7) у разі здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платників єдиного податку, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності;

8) у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів;

9) у разі здійснення платниками першої або другої групи діяльності, яка не передбачена у підпунктах 1 або 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу відповідно, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому здійснювалася така діяльність.

Пунктом 299.10. ст. 299 ПК України встановлено, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:

1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;

2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;

3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу;

4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків.

В свою чергу, згідно з нормами п.299.10 ст.299 ПК України реєстрація платником єдиного податку може бути анульована, серед іншого, за рішенням контролюючого органу у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 299 Податкового кодексу України.

Таким чином, реєстрація платником єдиного податку може бути анульована за рішенням контролюючого органу у разі у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку третьої групи (крім платників єдиного податку третьої групи - електронних резидентів (е-резидентів), - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення.

Крім того, в п.п. 3 п.299.10 ст.299 і пп.8 пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 ПК України встановлені випадки, коли реєстрація платником єдиного податку може бути анульована, а порядок або спосіб дій контролюючого органу визначені в п.299.11 ст.299 ПК України, в якому зазначено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.

Зміст наведеної правової норми дає підстави для висновку, що контролюючий орган приймає рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку першої-третьої групи у разі встановлення під час проведення перевірки факту наявності у платника податків перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку третьої групи, що повинно бути зафіксовано у відповідному акті перевірки. При цьому, реєстрація платника єдиного податку анулюється з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.

Подібні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 21.05.2020 у справі №820/5346/17, від 05 жовтня 2021 року у справі №815/1764/16, від 22 червня 2022 року у справі № 810/2065/18, від 19.02.2019 у справі № 826/7216/17 та від 05.02.2019 у справі № 805/206/17-а.

Отже, підставою для анулювання реєстрації платника єдиного податку є встановлення контролюючим органом за наслідками перевірки факту наявності у платника податків перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку третьої групи.

При цьому, положеннями п.299.11 ст.299 ПК України не передбачено проведення документальної перевірки платників єдиного податку першої - третьої груп з метою встановлення правомірності перебування на спрощеній системі оподаткування.

Таким чином, позивач дійшов помилкового висновку про те, що відповідачем мала бути проведена саме документальна перевірка.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Статтею 76 ПК України визначено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова. Основним завданням камеральної перевірки є перевірка складання податкових декларацій і розрахунків, що включає в себе арифметичний підрахунок сум податкових зобов`язань, що підлягають сплаті до відповідного бюджету або бюджетному відшкодуванню, перевірка правильності застосування ствіок податків, податкових пільг, відображення у податковій звітності показників, необхідних для обчислення бази оподаткування, виявлення арифметичних або методологічних помилок.

Предметом камеральної перевірки було питання заниження суми грошового зобов`язання по єдиному податку з фізичних осіб згідно податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця від 23.02.2024 № та порушення умов застосування спрощеної системи оподаткування платника 2 групи внаслідок завищення доходу, отриманого протягом 2023 року.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється, відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Відповідно до п. 86.1 статті 86 ПК України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

Пунктом 86.2 статті 86 ПК України визначено, що за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Верховний Суд у постанові від 31.05.2021 по справі №520/10718/19 дійшов висновку, що акт перевірки є лише службовим документом контролюючого органу, пов`язаним із збиранням податкової інформації, не створює для платника податків правових наслідків у вигляді зміни (припинення) прав чи встановлення обов`язків, однак, в подальшому може враховуватись контролюючим органом при прийнятті актів індивідуальної дії.

Як передбачено п. 299.11. статті 299 ГІК України рішення про анулювання реєстрації платника податку було прийнято на підставі акту за наслідками проведеної перевірки за фактом перевищення протягом календарного року (2023 року) встановленого обсягу доходу для платників єдиного податку 2 групи. Перевірка проведена на підставі пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України.

Відповідно до пункту 293.8 статті 293 ПКУ, ставки, встановлені пунктами 293.3-293.5 цієї етапі, застосовуються з урахуванням таких особливостей:

2) платники єдиного податку другої групи, які перевищили у податковому (звітному) періоді обсяг доходу, визначений для таких платників у підпунктом 291.4 ПКУ, в наступному податковому (звітному) кварталі за заявою переходять на застосування ставки єдиного податку, визначеної для платників єдиного податку третьої групи, або відмовляються від застосування спрощеної системи оподаткування.

Такі платники до суми перевищення зобов`язані застосувати ставку єдиного податку у розмірі 15%. Заява подається не пізніше 20 числа місяця, наступного за календарним кварталом, у якому допущено перевищення обсягу доходу

Форма заяви про застосування спрощеної системи оподаткування затверджена наказом Міністерства фінансів України від 16.07.2019 № 308. Така заява позивачем не подавалась.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду у постанові від 04.02.2021 у справі № 818/1159/17, загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

За таких обставин, відповідачем правомірно відповідно до абз. 3 п. 299.10 ст. 299 ПК України було винесено рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 від 09.05.2024 року №11086/04-36-24-13/ НОМЕР_1 , яким на підставі акту камеральної перевірки від 29.03.2024 року №14784/04-36-24-13/ НОМЕР_1 встановлено перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу для платників єдиного податку 2 групи, який дає право платникам єдиного податку здійснювати діяльність за спрощеною системою оподаткування.

На підставі викладеного та у відповідності до вимог діючого законодавства підстави для скасування рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 09.05.2024 №11045/04-36-24-13/ відсутні.

Згідно із ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У рішенні по справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, суд повторює, що згідно із його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене вище, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Враховуючи відмову у задоволені позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в особі представника адвоката Попова Антона Валерійовича до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С. В. Прудник