Справа № 460/3644/24
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2024-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/3644/24 пров. № А/857/22373/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І.М., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2024 року (головуючий суддя Гресько О.Р., м. Рівне) у справі № 460/3644/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання дій та бездіяльності протиправними, стягнення коштів,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про стягнення коштів в розмірі 271464,23 грн. ,як компенсації різниці в заробітній платі (середньому заробітку) за час виконання нижчеоплачуваної роботи та вимушеного прогулу за період з 10.03.2021 по 15.12.2022; про визнання протиправною бездіяльності щодо ухилення належним чином нараховувати та виплачувати заробітну плату (грошове забезпечення) за час виконання нижчеоплачуваної роботи та вимушеного прогулу за період з 10.03.2021 по 15.12.2022; про визнання неправомірними дій щодо неправильного обліку нарахування та виплати заробітної плати (грошового забезпечення) за період листопад- грудень 2020 року.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 10.04.2024 відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Рівненській області щодо ухилення належним чином нараховувати та виплачувати заробітну плату (грошове забезпечення) за час виконання нижчеоплачуваної роботи та вимушеного прогулу за період з 10.03.2021 по 18.05.2021, а також про стягнення з Головного управління Національної поліції в Рівненській області коштів як компенсації різниці в заробітній платі (середньому заробітку) за час виконання нижчеоплачуваної роботи та вимушеного прогулу за період з 10.03.2021 по 18.05.2021.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а також не досліджено всіх обставин, що мають значення для справи.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач протиправно ухилявся від нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення, що призвело до умисного зменшення середнього заробітку, як наслідок, до неправильного розрахунку коштів, що підлягають виплаті як компенсації за втрачений заробіток. Вважає, що відповідач неправомірно вчиняв дії щодо неправильного обліку нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення. Вказує, що за період з 10.03.2021 по 15.12.2022 кількість днів виконання нижчеоплачуваної роботи та вимушеного прогулу позивача за посадою начальника Гощанського відділення поліції Острозького відділу поліції Головного управління Національної поліції Рівненській області становить 646 календарних днів, грошове утримання (заробітна плата) позивача за період 10.03.2021 по 15.12.2022 становить 680812,94 грн. (646 х 1053,89 грн.). Таким чином вважає, що різниця у середньому заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи та вимушеного прогулу за період з 10.03.2021 по 15.12.2022 становить (680812,94 грн. - 400723,82 грн.) 280089,12 грн. Наголошує, що згідно рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15.08.2022 у справі №460/2868/22 на користь позивача було стягнуто кошти в розмірі 8624,89 грн. Вважає, що недоотримана частина заробітної плати (грошового забезпечення) за час виконання нижчеоплачуваної роботи та вимушеного прогулу за період з 10.03.2021 по 15.12.2022, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 271464,23 грн. (280089,12 грн. - 8624,89грн.). Крім того, звертає увагу, що грошове забезпечення за листопад та грудень 2020 року в дійсності становило 64287,18 грн., а не як було зазначено у Архівній відомості від 13.03.2022 - 39921,27 грн., що свідчить про неправомірність дій відповідача щодо неправильного обліку нарахування та виплати заробітної плати (грошового забезпечення) позивачу за період листопада та грудня 2020 року. Наголошує, що відповідач умисно вчинив дії щодо викривлення даних бухгалтерського обліку, що прямо суперечить вимогам Закону України "Про бухгалтерський та податковий облік в Україні", внаслідок чого позивач недоотримав грошове забезпечення (заробітну плату) за період з 18.05.2021 по 15.12.2022 у розмірі 209245,96 грн.

Відповідач письмовий відзив на апеляційну скаргу не подав.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, надаючи оцінку судовому рішенню в межах доводів апеляційної скарги, виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 18.05.2021 у справі №460/1297/21 визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Рівненській області № 32 о/с від 10.03.2021; визнано протиправним та скасовано п. 2 наказу Головного управління національної поліції в Рівненській області про притягнення до дисциплінарної відповідальності №1083 від 29.12.2020; поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Гощанського відділення поліції Острозького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області з 10.03.2021.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2021 апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Рівненській області задоволено частково; рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18 травня 2021 року в адміністративній справі №460/1297/21 скасовано в частині задоволення позовної вимоги про визнання протиправним і скасування п.2 наказу Головного управління Національної поліції в Рівненській області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» №1083 від 29.12.2020 року.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 15.08.2022 у справі №460/2868/22, яке набрало законної сили, стягнуто на користь ОСОБА_1 з Головного управління Національної поліції в Рівненській області різницю в середньому заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи за період з 10.03.2021 по 18.05.2021 у розмірі 8624 грн 89 коп (сума зазначена без урахування податків і зборів). У задоволенні позовних вимог про стягнення різниці в заробітку у розмірі 138681,01 грн відмовлено.

На виконання вказаного судового рішення позивачу виплачено кошти в розмірі 8624,89 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 235 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України), при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Частиною сьомою статті 235 КЗпП України передбачено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Статтею 236 Кодексу законів про працю України врегульовано питання відповідальності роботодавця за затримку виконання рішення про поновлення на роботі.

За приписами цієї статті, у разі затримки роботодавцем виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Аналізуючи наведені норми, апеляційний суд зазначає, що затримка виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника тягне обов`язок роботодавця виплатити такому працівникові середній заробіток за весь час затримки або різниці в заробітку за час затримки.

Як встановлено і визнається сторонами, на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18.05.2021 у справі № 460/1297/21, постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.12.2022 у справі № 460/1297/21, а також враховуючи наказ Національної поліції України від 15.12.2020 № 978 «Про організаційно-штатні зміни в Головному управлінні Національної поліції в Рівненській області», відсутність у штатах ГУНП в Рівненській області посади начальника Гощанського відділення поліції Острозького відділу поліції, Головним управлінням Національної поліції в Рівненській області прийнято наказ №251 о/с від 16.12.2022, яким поновлено підполковника поліції ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділення Вараського районного відділу поліції Головного управління. Національної поліції в Рівненській області, встановивши посадовий оклад 3250 гривень, надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції в розмірі 75%.

Отже, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідачем рішення суду у справі №460/1297/21 в частині поновлення позивача на посаді виконане лише 16.12.2022.

Як встановлено судовими рішеннями, які набрали законної сили, наказом Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 10.03.2021 №32 о/с «По особовому складу», призначено ОСОБА_1 дільничним офіцером поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області, звільнивши з посади начальника Гощанського відділення поліції Острозького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області.

Наказ №32 о/с скасований, а позивача поновлено на посаді начальника Гощанського відділення поліції Острозького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області з 10.03.2021.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 15.08.2022 у справі №460/2868/22, яке набрало законної сили, стягнуто на користь ОСОБА_1 з Головного управління Національної поліції в Рівненській області різницю в середньому заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи за період з 10.03.2021 по 18.05.2021 у розмірі 8624 грн 89 коп.

Апелянт просить стягнути кошти в розмірі 271464,23 грн. як компенсацію різниці в заробітній платі (середньому заробітку) за час виконання нижчеоплачуваної роботи та вимушеного прогулу.

Так, середній заробіток працівника, відповідно до частини першої статті 27 Закону України «Про оплату праці», визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок №100).

Згідно з пунктом 2 Порядку №100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Відповідно до пункту 5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно з пунктом 9 розділу І Загальні положення Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016 №260, при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Судом першої інстанції встановлено, що двома календарними місяцями, що передували звільненню є лютий та січень 2021 року.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 15.08.2022 у справі №460/2868/22, яке набрало законної сили, встановлено, що у період з 11.01.2021 по 15.01.2021 та з 16.01.2021 по 14.02.2021 позивач перебував у відпустці; з 15.02.2021 по 05.03.2021- тимчасова непрацездатність; з 09.03.2021 по 15.03.2021- тимчасова непрацездатність.

Зважаючи на те, що якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи, відтак апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що розрахунок різниці у заробітку підлягає обрахуванню із застосуванням двох попередніх місяців - грудень та листопад 2020 року.

З архівних відомостей №1 вбачається, що позивач отримав грошове забезпечення за грудень 2020 року у розмірі 20286,27 грн, за листопад 2020 року у розмірі 19635,00 грн, разом 39921,27 грн.

Також судом першої інстанції слушно зауважено, що у грудні 2020 року позивачу було виплачено додаткову доплату, передбачену КМУ від 29.04.2020 №375, за період інший, ніж листопад-грудень 2020 року, на загальну суму 24365,91 грн. У архівній відомості № 1 за період з січня 2020 по грудень 2020 у рядку № 119 вид оплати - додаткова доплата на період дії карантину у колонці «грудень» зазначено суму 24729,93 грн. Якщо від даної суми відняти 1,5 % військового збору отримаємо 24358,98 грн, що становить 24000,41+358,57, це саме та сума, яка була встановлена у рішеннях суду, як доплата на період дії карантину за серпень-жовтень 2020 отримана позивачем , та яка правомірно не включалася до обрахунку.

Тобто, середньоденний заробіток позивача на посаді начальника Гощанського відділення поліції Острозького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області становить 654,45 грн.

Вказані вище обставини встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили, яка відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає доказуванню.

З матеріалів справи встановлено, що на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.12.2022 у справі №460/1297/21 позивачу виплачено грошове забезпечення в розмірі 318851,72 грн., що підтверджується платіжним дорученням №11904 від 16.12.2022.

Також судом першої інстанції встановлено, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 26.09.2022 у справі №460/15410/22, яке набрало законно сили, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Рівненській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 доплати за несення ним служби у нічний час за період з 18.01.2016 по 07.01.2021. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Рівненській області відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджених наказ МВС України від 06.04.2016 № 260, здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату доплати за службу у нічний час за період з 18.01.2016 по 07.01.2021. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Рівненській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації його грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Рівненській області здійснити відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації його грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017.

Рішення у справі №460/15410/22 набрало законної сили 20.12.2022, а виплата коштів за вказаним рішенням здійснено 13.01.2023, отже колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що розрахунок з позивачем на виконання судових рішень (16.12.2022) проводився до набрання законної сили судовим рішенням у справі №460/15410/22 (20.12.2022), а тому воно і не було враховано відповідачем при виконанні судових рішень.

Виходячи з системного аналізу правових норм та обставин даної справи, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Інші доводи та аргументи скаржника, наведені ним у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції і свідчать про незгоду із правовою оцінкою судом обставин справи, встановлених у процесі її розгляду.

При обгрунтуванні цієї постанови суд апеляційної інстанції враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доказів, які б були безпідставно залишені без уваги судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат, то такий відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2024 року у справі № 460/3644/24 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. І. Шинкар