Справа № 160/33124/24
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2024-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
16.12.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому позивач просить суд:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ЄДР НОМЕР_1 , щодо відмови в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ЄДР НОМЕР_1 , надати ОСОБА_1 , відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу 4 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», з внесенням відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів і з направленням ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , довідки про надання відстрочки.
Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить заборонити ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ЄДР НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 вчиняти дії, пов`язані з призовом на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , до набрання законної сили судовим рішенням по цій справі.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначено, що 19 липня 2024 року комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянуто заяву ОСОБА_1 щодо надання відстрочки від призову під час мобілізації на військову службу під час мобілізації на особливий період відповідно до абз.4 частини 3 ст.23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та прийнято рішення у вигляді Повідомлення № 110 (зареєстроване № 5283 від 19.07.2024 року, яке видане заявнику. За результатами розгляду позивача повідомлено, що протоколом від 19.07.2024 року № 6 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та повідомлено, що ОСОБА_1 підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на загальних підставах. Не погоджуючись з висновками відповідача, позивач звернуся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, оскільки вважає рішення відповідача протиправним та таким, що обмежує право позивача на відстрочку від призову під час мобілізації відповідно до п.4 частини 3 статті 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_4 через роботодавця постійно (кожні 15 днів) почали видаватися повістки для явки до відповідача. Так, позивачу відповідачем були вручені через роботодавця ПАТ «ПІВДЕННИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» повістки № 1/6872-707 для явки з 04.11.24 по 15.11.2024 року, та повістку 1/7492-997 для його явки з 18.11.2024 року по 02.12.2024 року. З`явлення до приміщення ТЦК за відсутності вирішення питання законності дій відповідача щодо прийнятого рішення у вигляді повідомлення № 110 означає наявність підстави для направлення на медичний огляд та мобілізацію. Зазначено, що порушень правил військового обліку у позивача не має, актуальний військово-обліковий документ, наступний медичний огляд визначено у тимчасовому посвідченні 16.06.2028 року. Інших військово-облікових відомостей про себе позивач не змінював, інформації для уточнення військово-облікових даних не має. Як визначено, у тимчасовому посвідченні № НОМЕР_4 позивач визнаний придатним до військової служби. На думку позивача, така активна поведінка відповідача доводить про наміри направлення позивача на військово-лікарську комісію, як визначено п.63 Порядку та здійснення мобілізації позивача за умови виданого повідомлення № 110. Також вказано, що невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до вчинення відповідачем дій по мобілізації, і як наслідок змінить статус позивача з військовозобов`язаного на військовослужбовця, що, у свою чергу, унеможливить реалізацію права на відстрочку, а також виконання рішення суду. Крім того, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до істотних складнощів та неефективності, неможливості поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Розглянувши подану заяву про вжиття заходів забезпечення позову та дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд зазначає наступне.
Так, відповідно до ч.1 ст.150 КАС Українисуд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову (ч.4 ст.150 КАС України).
Відповідно до ч.1 ст.151 КАС України адміністративний позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Відповідно до ч.2 ст.151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Відповідно до висновків Верховного Суду у постанові від 28.01.2021 у справі №ЗД/460/11/20 в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.
Тобто, обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин:
- очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі;
- доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат;
- очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.
Стосовно посилання позивача на те, що невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до вчинення відповідачем дій по мобілізації, і як наслідок змінить статус позивача з військовозобов`язаного на військовослужбовця, що, в свою чергу, унеможливить реалізацію права на відстрочку, а також виконання рішення суду, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.9 ст.1 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу громадяни України щодо військового обов`язку поділяються на такі категорії:
допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік;
призовники - особи, які взяті на військовий облік;
військовослужбовці - особи, які проходять військову службу;
військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;
резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Тобто, у разі призову позивача на військову службу, у нього зміниться правовий статус з військовозобов`язаного на військовослужбовця.
При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до п.2 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 (далі Порядок №560) на військову службу під час мобілізації, на особливий період призиваються резервісти та військовозобов`язані, які придатні до військової служби за станом здоров`я та не мають права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, для комплектування (доукомплектування) з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, навчальних частин (центрів) (далі - військові частини) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.
Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному Законами України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, Про військовий обов`язок і військову службу та цим Порядком.
Пунктом 6 Порядку №560 передбачено, що призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період включає:
- оповіщення резервістів та військовозобов`язаних про виклик до районного (об`єднаного районного) територіального центру комплектування та соціальної підтримки чи його відділу, міського (районного у містах, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу СБУ або відповідного підрозділу розвідувальних органів України;
- прибуття резервістів та військовозобов`язаних до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу СБУ або відповідного підрозділу розвідувальних органів, уточнення своїх персональних даних, внесення відповідних змін у військово-облікові документи та до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів;
- проходження резервістами та військовозобов`язаними медичного огляду для визначення придатності до військової служби;
- перевірку підстав щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення;
- документальне оформлення призову на військову службу під час мобілізації;
- відправлення призваних громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період до місць проходження військової служби.
Таким чином, документальному оформленню призову на військову службу під час мобілізації та відправленню призваних громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період до місць проходження військової служби, передує, зокрема, перевірка підстав щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення.
Відтак, до завершення процедури перевірки підстав щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення та подальшого зарахування до особового складу військової частини на підставі відповідного наказу, особа не набуває нового статусу військовослужбовця.
З огляду на вищевикладене, суд відхиляє доводи позивача стосовно ймовірної неможливості в подальшому реалізації права на відстрочку.
Щодо істотного ускладнення, неефективності, неможливості поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, суд зазначає, що заява не містить доказів, що відповідачем відносно позивача вживаються заходи щодо призову/мобілізації на військову службу.
Суд зазначає, що Повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 19.07.2024 про ухвалення рішення у формі протоколу від 19.07.2024 №6 про відмову у наданні заявнику відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, не має наслідком автоматичного призову заявника на військову службу та набуття ним статусу військовослужбовця, оскільки набуттю заявником цього статусу передує низка юридично значимих дій/рішень, щонайменше виклик до ТЦКтаСП; проходження ВЛК та визнання особи придатною до проходження військової служби; прийняття керівником ТЦКтаСП рішення про призов особи на військову службу з огляду на доцільність прийняття саме такого рішення (з урахуванням віку, стану здоров`я, військово-облікової спеціальності особи тощо) та скерування до військової частини; прийняття командиром військової частини рішення про зарахування особи до списків особового складу.
А відтак, у суду немає достатніх підстав вважати, що загроза стосовно невиконання або утруднення виконання рішення суду, є реальною.
Статтею 258 КАС України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан. В подальшому воєнний стан було продовжено, зокрема, Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 28.10.2024 року № 740/2024 до 08 лютого 2025 року.
Таким чином, воєнний стан в Україні, як і призов у зв`язку з мобілізацією, тривають вже значний період часу, а відтак, зважаючи на те, що до цього часу позивача не було мобілізовано/призвано до лав Збройних сил України, у суду немає підстав вважати, що це відбудеться найближчим часом, до ухвалення рішення по справі, як наслідок, суд приходить до висновку, що підстави вжиття заходів забезпечення адміністративного позову відсутні.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 150, 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Копію ухвали направити сторонам до відома.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник