Справа № 520/26870/24
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2024-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

18 грудня 2024 р. справа № 520/26870/24

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Біленський О.О., розглянувши адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати у повному обсязі Рішення №37762/20-40-24-03-06 від 04.07.2024 та акт документальної (камеральної) перевірки Головного управління ДПС у Харківській області від 14.06.2024 №27337/20-40-24-03-06 про анулювання реєстрації та виключення ОСОБА_1 з реєстру платників єдиного податку.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 30.09.2024 по справі №520/26870/24 відмовлено у відкритті провадження за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування Акту документальної (камеральної) перевірки Головного управління ДПС у Харківській області від 14.06.2024 №27337/20-40-24-03-06.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 30.09.2024 в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 04.07.2024 №37762/20-40-24-03-06 про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи у відповідності до п. 10 ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 257 КАС України.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі, при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з положеннями ч. 2, 3, 4, 5 ст. 262 КАС України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що у період часу з 01.07.2023 по 30.09.2023 (включно) він перебував на обліку в податкових органах, як платник єдиного податку третьої групи - за ставка у 5% від усіх отриманих доходів. За вказаний період позивач не отримував ніякого доходу, тому і не мав платити ніяких податків. також, позивач зазначає, що відповідно до Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15.03.2022 №2120-IX, а саме - пунктом 5 підрозділ 8 доповнено пунктом 9 - "9.1. Фізичні особи - підприємці - платники єдиного податку першої та другої групи мають право не сплачувати єдиний податок", тобто, фактично встановлено звільнення від сплати єдиного податку фізичними особами-підприємцями. На підставі викладеного, позивач вважає, що рішення №37762/20-40-24-03-06 від 04.07.2024 прийнято ГУ ДПС у Харківській області протиправно, а тому, підлягає скасуванню.

Представник відповідача, Головного управління ДПС у Харківській області, надав до суду відзив на адміністративний позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву зазначив, що на момент проведення камеральної перевірки ФОП ОСОБА_1 перебував платником єдиного податку ІІ групи з 01.10.2023. Платники єдиного податку саме ІІ групи сплачують єдиний податок незалежно від наявності чи відсутності доходу у платника такого податку, а тому посилання позивача на неотримання доходів під час здійснення своєї діяльності не має значення для цієї справи. Згідно з даними інформаційних баз Головного управління ДПС у Харківській області в інтегрованій картці платника податків ФОП ОСОБА_1 з єдиного податку з фізичних осіб (код платежу 18050400) значився безперервний податковий борг на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, що стало підставою для анулювання реєстрації платника єдиного податку. Отже, контролюючим органом правомірно прийнято рішення від 04.07.2024 №27337/20-40-24-03-06 про анулювання та виключення з реєстру платників єдиного податку ФОП ОСОБА_1 . Стосовно доводів позивача про звільнення від сплати єдиного податку під час дії військового стану відповідач зазначив, що платники мають право не сплачувати єдиний податок за період з першого числа місяця, в якому почалися активні бойові дії на відповідній території або почалася тимчасова окупація такої території, до останнього числа місяця, в якому було завершено такі активні бойові дії або завершено тимчасову окупацію. Податковою адресою ФОП ОСОБА_1 є АДРЕСА_2 не є зоною активних бойових дій з 15.09.2022. А, отже, пільга щодо можливості несплати єдиного податку у 2024 році (період проведення камеральної перевірки) не розповсюджується на позивача.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що не погоджується із твердженням відповідача про те, що Харківська міська територіальна громада починаючи з 15.09.2022 не перебуває на території активних бойових дій і за таких обставин ФОП ОСОБА_1 , як платник єдиного податку, що перебуває на другій групи повинен сплачувати єдиний податок починаючи з 01.10.2023 (з того часу як він обрав другу групу), оскільки до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, включаються території можливих бойових дій, до яких відноситься Харківська міська територіальна громада. Ця інформація підтверджує, що згідно із абзацом першим, пп. 9.1, п. 9, підрозділу 8, розділу XX «Перехідні положення» Податкового Кодексу України тимчасово з 01.04.2022 до припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану на території України, але не пізніше ніж до 01.08.2023 фізичні особи-підприємці платники єдиного податку першої та другої групи мають право не сплачувати єдиний податок. Таким чином, на думку позивача, він на підставі законодавчих актів сам визначає чи платити йому єдиний податок чи ні, і таке право йому надано Законами України, також у разі несплати позивачем єдиного податку це не накладає на нього будь-яких обов`язків або наслідків у вигляді будь-яких санкцій з боку Державних органів у вигляді: штрафів, пені, виключення з державних реєстрів і т.ін.

Головним управлінням ДПС у Харківській області надані заперечення на відповідь на відзив, в яких представник наголосив на тому, що ФОП ОСОБА_1 , який обрав ІІ групу спрощеної системи оподаткування, податкова адреса, якого є м. Харків, не є суб`єктом на якого розповсюджується дія вищезазначеної норми щодо звільнення від сплати єдиного податку.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований як фізична особа-підприємець з 23.10.2015, місцезнаходження: АДРЕСА_3 , що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

В період з 01.11.2015 по 30.06.2023 ФОП ОСОБА_1 здійснював підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування та перебував на другій групі (ставка 20%).

В період з 01.07.2023 по 30.09.2023 ФОП ОСОБА_1 - платник єдиного податку третьої групи (ставка 5% до доходу).

З 01.10.2023 по 30.06.2024 ФОП ОСОБА_1 - платник єдиного податку другої групи (ставка 20%).

Головним управлінням ДПС у Харківській області на підставі пп. 75.1.1, п. 75.1 ст. 75 ст. 76, п. 86.2, ст. 86, п. 299.11 ст. 299 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) щодо порушення умов перебування на спрощеній системі оподаткування за період з 01.01.2024 по 01.06.2024.

На момент проведення камеральної перевірки ФОП ОСОБА_1 перебував платником єдиного податку ІІ групи з 01.10.2023.

За результатом проведеної камеральної перевірки Головним управлінням ДПС у Харківській області складено Акт №27337/20-40-24-03-06 від 14.06.2024, згідно висновків якого камеральною перевіркою встановлено порушення умови перебування ФО-П ОСОБА_1 на спрощеній системі оподаткування в частині порушення приписів абз. 8 пи. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 та абз. 3 п. 299.10 ст. 299 ПКУ - не здійснення платником податків переходу на сплату інших податків і зборів у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів у розмірі, що перевищує суму, визначену абз. 3 п. 59.1. ст. 59 ПКУ. Відповідно до абз. 3 п. 299.10 п. 299.11 та ст. 299 ПКУ реєстрація платника єдиного податку ФО-П ОСОБА_1 підлягає анулюванню шляхом виключення з Реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу з 01 липня 2024 року.

Головним управлінням ДПС у Харківській області 04.07.2024 прийнято рішення №37762/20-40-24-03-06 про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Підставою для прийняття відповідачем оскаржуваного рішення акт камеральної перевірки №27337/20-40-24-03-06 від 14.06.2024, дані інформаційного ресурсу ДПС України "Податковий блок" інтегрованої картки платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ФОП ОСОБА_1 звернувся до ДПС України із скаргою від 18.07.2024.

Рішенням ДПС України від 19.09.2024 №28356/6/99-00-06-03-03-06 рішення ГУ ДПС у Харківській області від 04.07.2024 №37762/20-40-24-03-06 про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Не погоджуючись із рішенням ГУ ДПС у Харківській області від 04.07.2024 №37762/20-40-24-03-06 про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до приписів п. 291.2 ст. 291 Податкового кодексу України ( далі - ПК України) спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Пунктом 291.3 ст. 291 ПК України визначено, що юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку визначено статтею 299 ПК України, відповідно до пункту 299.1 якої реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Відповідно до п. 299.2 ст. 299 ПК України центральний орган виконавчої влади реалізує державну податкову політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.

Згідно з пунктом 291.4 ст. 291 ПК України суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності поділяються на чотири групи платників єдиного податку.

Як передбачено пп. 2 п. 291.4 ст. 291 ПК України до другою групи платників єдиного податку належать: фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 834 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Відповідно до п. 293.1. ст. 293 ПК України, відсоткова ставка єдиного податку для платників другої групи - встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), третьої групи - у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Згідно з п.п. п. 2. 293.2. ст. 293 ПК України, фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними, міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць: для другої групи платників єдиного податку - не більше 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Положеннями п. 36.1 ст. 36 ПК України визначено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податків обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядки та строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно з вимогами пункту 54.1 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Підпунктом 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 ПК України передбачено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Приписами п. 294.1 ст. 294 ПК України визначено, що податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої, другої та четвертої груп є календарний рік.

Згідно із п. 294.2 ст. 294 ПК України податковий (звітний) період починається з першого числа першого місяця податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем останнього місяця податкового (звітного) періоду.

Пунктом 38.1 ст. 38 ПК України визначено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до п. 295.1. ст. 295 ПК України, платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

У разі якщо сільська, селищна або міська рада приймає рішення щодо зміни раніше встановлених ставок єдиного податку, єдиний податок сплачується за такими ставками у порядку та строки, визначені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 цього Кодексу.

Згідно з п. 295.2. ст. 295 ПК України, нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.

За змістом п. 299.10. ст. 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:

1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;

2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;

3) у випадках, визначених пп. 298.2.3 п. 298.2 та пп. 298.8.6 п. 298.8 ст. 298 цього Кодексу;

4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва юридичної особи платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків;

5) якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену пп. 295.9.1 п. 295.9 ст. 295 та пп. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 цього Кодексу;

6) набуття платником податку статусу резидента Дія Сіті - в останній день календарного кварталу, в якому платник податку набув статус резидента Дія Сіті.

7) втрати платником єдиного податку третьої групи статусу електронного резидента (е-резидента);

8) наявність щодо платника податку рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийнятого у порядку, встановленому Законом України «Про санкції»: щодо платників першої і другої груп - в останній день місяця, у якому прийнято таке рішення; щодо платників третьої і четвертої груп - в останній день кварталу, у якому прийнято таке рішення.

Відповідно до п. 299.11 ст. 299 ПК України визначено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акту перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущене порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Зміст наведеної правової норми дає підстави для висновку, що контролюючий орган приймає рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку першої-третьої групи у разі встановлення під час проведення перевірки факту наявності у такого платника податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, що повинно бути зафіксовано у відповідному акті перевірки. При цьому, реєстрація платника єдиного податку анулюється з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.

Вказане узгоджується з правовими висновками, викладеним в постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 21.05.2020 у справі №820/5346/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з п. 76.1 ст. 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Об`єктом камеральної перевірки є виключно дані, які знаходяться в розпорядженні податкового органу, будь-які інші дані не можуть бути предметом дослідження податковим органом.

Таким чином, камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених п. 75 ст. 75 ПК України, та за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником податків вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника. При цьому будь-якого окремого рішення для проведення даного виду перевірки не вимагається, оскільки подання платником податків податкової звітної документації автоматично виступає юридичним фактом для перевірки її достовірності. Камеральною перевіркою охоплюються лише ті показники документів, які належать до податкової звітності та мають значення для правильності обчислення платником об`єкта оподаткування та суми податку, що підлягає сплаті до бюджету.

Перевірка будь-яких відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюються.

Фактично предмет камеральної перевірки передбачає встановлення повноти, своєчасності подання платником податкової звітності, перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складання розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування тощо).

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені Верховним Судом у постанові від 10.11.2021 у справі №200/697/20-а.

Так, перевірка суб`єкта підприємницької діяльності-платника єдиного податку на предмет дотримання ним вимог перебування на спрощеній системі оподаткування не відноситься до камеральних перевірок, а може проводитись шляхом призначення та проведення документальної планової або позапланової перевірки платника податків у відповідності до норм ПК України.

Верховний Суд при розгляді аналогічних адміністративних справ сформував наступні висновки: "реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. При цьому, прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування" (постанови від 26.02.2019 у справі №805/1396/17-а, від 05.02.2019 у справі №805/206/17-а, від 10.11. 2021 у справі №200/697/20-а).

Отже, контролюючим органом повинна бути проведена документальна перевірка платника податків та прийнято рішення про анулювання реєстрації шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку.

Натоміть, що у відношенні ФО-П ОСОБА_1 проведено камеральну перевірку щодо правомірності перебування на спрощеній системі оподаткування платника єдиного податку за період з 01.01.2024 по 01.06.2024 (акт №27337/20-40-24-03-06 від 14.06.2024).

На підставі висновків акту камеральної перевірки, ГУ ДПС у Харківській області прийнято рішення від 04.07.2024 №37762/20-40-24-03-06 про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку ФО-П ОСОБА_1 .

Отже, у відношенні позивача контролюючим органом не проведено документальної планової або позапланової перевірки платника податків перевірки, а рішення від 04.07.2024 №37762/20-40-24-03-06 прийнято на підставі акту камеральної перевірки.

Тобто, оскаржуване рішення прийнято без дотримання процедури анулювання реєстрації платника єдиного податку.

Вказану позицію також підтримано постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 05.10.2023 по справі №440/3106/23.

З огляду на викладене, рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 04.07.2024 №37762/20-40-24-03-06 про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Частиною 1 ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивач 14.10.2024 надіслав через систему "Електронний суд" заяви, в яких просив суд стягнути з ГУ ДПС у Харківській області понесені ним витрати з надання йому професійної правничої допомоги у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

Проте, до суду не було надано документів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, з яких встановлюється обсяг наданих послуг та визначається розмір витрат на правничу допомогу.

З огляду на викладене, суд не вирішує питання про судові витрати фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 04.07.2024 №37762/20-40-24-03-06 про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Стягнути з Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, 61057, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Біленський О.О.