Справа № 300/690/24
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2024-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 рокуЛьвівСправа № 300/690/24 пров. № А/857/22621/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І.М., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2024 року (головуючий суддя Біньковська Н.В., м. Івано-Франківськ) у справі № 300/690/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення №06 від 31.10.2023 про відмову в призначенні пенсії; зобов`язати зарахувати періоди роботи з 15.04.2000 по 13.04.2005 в ПВТП «Бджілка» до страхового стажу, призначити з 14.02.2023 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та відновити її виплату з дня припинення.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2024 року позов задоволено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області оскаржило його в апеляційному порядку, вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а також не досліджено обставини, що мають значення для справи.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відповідачем було повторно переглянуто електронну пенсійну справу позивача та виявлено, що при призначенні пенсії враховано до страхового стажу період роботи в ПВТП «Бджілка» з 15.04.2000 по 31.12.2003 без підтвердження сплати внесків. Зазначає, що при виключенні із страхового стажу відповідного періоду страховий стаж позивача складає 29 років 2 місяці, що не дає право на призначення пенсії відповідно до пункту 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 14.02.2023, після досягнення 60 років. Вважає, що наявність записів у трудовій книжці про періоди роботи не звільняє від врахування інших умов, встановлених Законом № 1058-VI, Порядком № 637, Порядком № 22-1, необхідних для призначення пенсії за віком.

Просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального права, апеляційний суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 14.02.2023 призначено позивачу пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.33, 44).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 31.10.2023 №06 в ході повторного перегляду електронної пенсійної справи у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону №1058 відмовлено. Зазначено, що страховий стаж становить 29 років 2 місяці. За результатами повторного розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не враховано період роботи згідно записів БТ-ІІ №4272164 з 15.04.2002 по 13.04.2005 в ПВТП «Бджілка», оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня інформація про сплату організацією страхових внесків. Згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 27.09.2023 №0900-0604-8/47893 ПВТП «Бджілка» не нараховувало страхові внески/збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за період з 15.04.2000 по 31.12.2003; період ведення підприємницької діяльності враховано до страхового стажу відповідно до наявної інформації про сплату страхових внесків в індивідуальних відомостях про застраховану особу (а.с.7).

За змістом довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 27.09.2023 №0900-0604/8-47893 ПВТП «Бджілка» перебувало на обліку в органах Пенсійного фонду України в області з 29.11.1996 по 29.03.2010. За період з 15.01.2000 по 31.12.2003 не нараховувало та не сплачувало страхові внески/збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (а.с.41).

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Згідно частини першої статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

При цьому, 30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за № 339/35961 (далі - Постанова правління ПФУ № 25-1).

Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі Постанови правління ПФУ № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку № 22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно пункту 4.2 розділу ІV Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку №22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідно до п. 4.3. розділу ІV Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.

Як вже було встановлено, позивачу з 14.02.2023 призначено пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.33, 44).

Наведене сторонами не заперечується.

Водночас, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області 31.10.2023 приймає рішення № 06 про відмову в призначенні пенсії за віком, бо до страхового стажу позивача не враховано період роботи з 15.04.2002 по 13.04.2005 в ПВТП «Бджілка» згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня інформація про сплату організацією страхових внесків.

Колегія суддів наголошує, що ні Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ні Порядком №22-1 не передбачено право органу Пенсійного фонду приймати рішення про відмову в призначенні пенсії на зміну рішення про призначення пенсії.

Позивачу рішенням від 23.02.2023 вже призначено пенсію за віком згідно ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, пенсія позивачу виплачується на підставі вказаного рішення, дане рішення є чинним, доказів скасування такого апелянтом не надано.

Жодним нормативно-правовим актом не надано пенсійному органу повноважень скасовувати, змінювати чи приймати рішення про відмову в призначенні пенсії на зміну рішення про призначення пенсії, відтак колегія суддів констатує, що Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, приймаючи оскаржуване рішення, вийшло за межі своїх повноважень.

Також, аналізуючи надані представником позивача докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що з урахуванням принципу співмірності та розумності судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи та змісту наданих послуг, розмір витрат на правничу допомогу у 3000 грн., визначений судом першої інстанції, є обгрунтованим і співмірним із наданими послугами.

Виходячи з системного аналізу правових норм та обставин даної справи, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

При обгрунтуванні цієї постанови суд апеляційної інстанції також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доказів, які б були безпідставно залишені без уваги судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат, то такий відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2024 року справі № 300/690/24 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. І. Шинкар