Справа № 120/8720/24
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2024-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

18 грудня 2024 р. Справа № 120/8720/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маслоід Олени Степанівни, розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 )

про: визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач) про:

- визнання протиправним рішення відповідача, оформлене листом від 04.06.2024

року за вих.№952/8/7086;

- визнання протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає в ненаданні позивачеві відстрочки від військової служби під час мобілізації;

- зобов`язання відповідача прийняти рішення щодо надання позивачеві відстрочки від призову за мобілізацією на підставі Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» до 07.11.2024;

- зобов`язання відповідача повторно розглянути скаргу позивача від 27.05.2024 в частині встановлення осіб, які 07.05.2024 забрали у нього військовий квиток, проведення за цим фактом службової перевірки та притягнення винних осіб до встановленої діючим законодавством відповідальності.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що наказом Міністерства економіки України № 3337 від 07.02.2024 йому надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком на 06 місяців - до 07.08.2024. Водночас, 07.05.2024, з метою оновлення даних та проходження ВЛК, позивач з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Цього ж дня працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 позивачеві виписано повістку на 09.05.2024 року про явку у ІНФОРМАЦІЯ_3 для відправки у військову частину НОМЕР_1 , при цьому у позивача було вилучено військовий квиток та документи про бронювання. У зв`язку з наведеним позивач звернувся до відповідача зі скаргою, в якій просив встановити осіб, які забрали у нього документи та вручили повістку; провести за цим фактом службову перевірку та притягнути винних осіб до відповідальності; надати відстрочку від призову як особі, заброньованій на період мобілізації ФГ "Агро.Поділля". За наслідками розгляду скарги відповідач листом від 04.06.2024 року повідомив позивача про відсутність порушень у діях працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 . Крім того, відповідач повідомив про відсутність підстав для бронювання позивача. Не погоджуючись з рішенням відповідача за результатами розгляду скарги та бездіяльністю щодо надання відстрочки, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 09.07.2024 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

17.07.2024 за вх. №42009/24 позивачем надано до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 19.07.2024 дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

09.08.2024 за вх.№46710/24 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому наведено заперечення проти заявлених позовних вимог.

18.09.2024 за вх.№48221/24 до суду від позивача надійшла заява про залучення співвідповідача.

Ухвалою суду від 17.12.2024 у задоволенні вказаної заяви відмовлено.

Ч. 4 ст. 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

Позивач перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 з 1994 року.

Відповідно до витягу з наказу Міністерства економіки України від 07.02.2024 №3337 позивач заброньований за ФГ «Агро.Поділля» строком на 6 місяців (до 07.08.2024).

Водночас 07.05.2024 позивач прибув для уточнення військово-облікових даних до місця перебування на військовому обліку.

Під час уточнення даних встановлено наявність витягу про бронювання позивача згідно вищевказаного наказу Мінекономіки за номером військово-облікової спеціальності 790.

Однак у зв`язку з тим, що у військовому квитку позивача зазначено інший номер військово-облікової спеціальності (840) ІНФОРМАЦІЯ_3 відмовлено в зарахуванні позивача на спеціальний військовий облік.

Надалі позивача направлено для проходження військово-лікарської комісії і, відповідно до довідки військово-лікарської комісії, визнано придатним до військової служби та виписано повістку на 09.05.2024 про явку у ІНФОРМАЦІЯ_3 для відправки у військову частину НОМЕР_1 . Крім того, у позивача було вилучено військовий квиток

27.05.2024 позивач звернувся до відповідача із скаргою, в якій просив встановити осіб, які 07.05.2024 забрали у нього військовий квиток, паспорт громадянина України, документи про бронювання від військової служби та в подальшому вручили повістку про явку в ІНФОРМАЦІЯ_5 для відправки у військову частину НОМЕР_1 на 09.05.2024 на 7 год. 00 хв; провести за цим фактом службову перевірку, за результатами якої винних осіб притягнути до встановленої діючим законодавством відповідальності; надати йому відстрочку від призову як особі, заброньованій на період мобілізації та воєнного часу фермерським господарством «Агро.Поділля».

За результатами опрацювання скарги позивача, відповідач листом від 04.06.2024 за вих.№952/8/7086 повідомив, що оскільки на момент подачі списків військовозобов`язаних, які пропонуються до бронювання на період мобілізації та на воєнний час, у військово-облікових документах позивача була зазначена військово-облікової спеціальності - 810, однаку у списку було зазначено військово-облікова спеціальність - 790, що, в свою чергу, є порушення Порядку бронювання військовозобов`язаних за списком військовозобов`язаних під час дії воєнного стану затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.2023 №76, то посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 , правомірно відмовлено позивачеві у зарахуванні на спеціальний військовий облік.

Не погоджуючись з рішенням відповідача за результатами розгляду скарги та бездіяльністю щодо надання відстрочки, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи суд керується такими мотивами.

У ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" від 25.03.92 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби, приписку до призовних дільниць, прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу, проходження військової служби, виконання військового обов`язку в запасі, проходження служби у військовому резерві, дотримання правил військового обліку.

Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (ч. 5 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ).

Ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ проходження військової служби здійснюється громадянами України у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом.

Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову (направленням) громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом (ч. 1 ст. 4 Закону № 2232-ХІІ).

Відповідно до абз. 3 ч. 6 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ до видів військової служби належить військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Абзацом 1 ч. 1 ст. 39 Закону № 2232-ХІІ встановлено, що призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законами України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлює Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 № 3543-XII (далі - Закон № 3543-ХІІ).

Абзацом 4 ст. 1 Закону № 3543-ХІІ встановлено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Згідно з п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. Рішення про проведення відкритої мобілізації має бути негайно оголошене через засоби масової інформації (ч. 5, 6 ст. 4 Закону № 3543-ХІІ).

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Надалі, воєнний стан був неодноразово продовжений і Верховна Рада України щоразу їх затверджувала відповідними законами.

Указом Президента України № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" від 24.02.2022 оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва. Укази Президента України про мобілізацію щоразу затверджувала Верховна Рада України відповідними законами.

Згідно зі ст. 4 Указу № 65/2022 постановлено призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 22 Закону № 3543-ХІІ громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Згідно з абз. 1 ч. 5 ст. 22 Закону № 3543-ХІІ призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону № 3543-ХІІ не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, і перебувають на спеціальному військовому обліку.

Таким чином, у період проведення загальної мобілізації, оголошеної Указом Президента України від 24.02.2022 № 65/2022 "Про загальну мобілізацію", не підлягають призову на військову службу під час військовозобов`язані, які заброньовані на період мобілізації та на воєнний час, зокрема, за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 4 ст. 33 Закону №2232-ХІІ військовий облік військовозобов`язаних та резервістів за призначенням поділяється на загальний і спеціальний.

Ст. 35 Закону №2232-ХІІ визначено, що на загальному військовому обліку перебувають резервісти, а також військовозобов`язані, які не заброньовані за центральними та місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і закладами освіти незалежно від підпорядкування і форми власності на період мобілізації та на воєнний час.

На спеціальному військовому обліку перебувають військовозобов`язані, заброньовані за центральними та місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями на період мобілізації та на воєнний час.

Особливості ведення військового обліку резервістів в органах військового управління, військових частинах, у відповідних міських (районних) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки встановлюються Генеральним штабом Збройних Сил України.

Механізм бронювання під час дії воєнного стану військовозобов`язаних за списками військовозобов`язаних, які пропонуються до бронювання на період мобілізації та на воєнний час, які працюють на підприємствах, в установах і організаціях, які здійснюють виробництво товарів, виконання робіт і надання послуг, необхідних для забезпечення потреб Збройних Сил, інших військових формувань визначає Порядок бронювання військовозобов`язаних за списком військовозобов`язаних під час дії воєнного стану, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.2023 №76(далі - Порядок №76, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Так, п.12 Порядку №76 передбачено, що з метою оформлення військовозобов`язаним відстрочки Мінекономіки надсилає рішення про бронювання військовозобов`язаних органам державної влади, іншим державним органам, якими подано списки, а також Міноборони (СБУ, Службі зовнішньої розвідки, розвідувальному органу Міноборони).

Міноборони (СБУ, Служба зовнішньої розвідки, розвідувальний орган Міноборони) у триденний строк доводить зазначене рішення до відома відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу Центрального управління та/або регіональних органів СБУ, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки, відповідного підрозділу розвідувального органу Міноборони).

Органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації у п`ятиденний строк з дня видачі витягу військовозобов`язаному надсилають територіальному центру комплектування та соціальної підтримки, в якому військовозобов`язаний перебуває на військовому обліку (відповідному підрозділу Центрального управління та/або регіональному органу СБУ, відповідному підрозділу Служби зовнішньої розвідки, відповідному підрозділу розвідувального органу Міноборони), повідомлення про бронювання військовозобов`язаного за формою згідно з додатком 5 для зарахування його на спеціальний військовий облік.

Територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, в якому військовозобов`язаний перебуває на військовому обліку (відповідний підрозділ Центрального управління та/або регіональний орган СБУ, відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки, відповідний підрозділ розвідувального органу Міноборони), на підставі рішення про бронювання військовозобов`язаних зараховує у строк не більш як п`ять робочих днів з дня його отримання такого військовозобов`язаного на спеціальний військовий облік із внесенням відомостей про надану відстрочку в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

З аналізу наведених вище положень слідує, що повноваження щодо надання відстрочки у зв`язку з бронюванням військовозобов`язаного належать територіальному центру комплектування та соціальної підтримки, в якому такий військовозобов`язаний перебуває на військовому обліку.

В ході розгляду справи судом встановлено, що позивач перебуває на військовому обліку в другому відділі ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Отже, саме вказаний ІНФОРМАЦІЯ_3 уповноважений на вчинення дій щодо надання позивачеві відстрочки та зарахування його на спеціальний військовий облік.

З наведеного слідує, що відповідачем апріорі не могла бути допущена бездіяльність щодо надання позивачеві відстрочки.

Відтак, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає в ненаданні позивачеві відстрочки від військової служби під час мобілізації та зобов`язання відповідача прийняти рішення щодо надання позивачеві відстрочки від призову за мобілізацією на підставі Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» до 07.11.2024 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправним рішення відповідача, оформлене листом від 04.06.2024 за вих.№952/8/7086, то суд зазначає таке.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Водночас п. 19 ст. 4 КАС України визначає, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Суд наголошує, що лист відповідача від 04.06.2024 за вих.№952/8/7086 не встановлює, не змінює і не припиняє прав або обов`язків позивача, натомість носить виключно інформативний характер.

За таких обставин, вказаний лист не є індивідуальним актом та, відповідно, не може бути предметом судового оскарження.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання відповідача повторно розглянути скаргу позивача від 27.05.2024 в частині встановлення осіб, які 07.05.2024 забрали у нього військовий квиток, проведення за цим фактом службової перевірки та притягнення винних осіб до встановленої діючим законодавством відповідальності, то суд зауважує, що законодавством України не покладено на відповідача функцій досудового розслідування або ж адміністративного провадження, а також повноважень щодо встановлення осіб іншого органу, які вчинили певні дії, у даному випадку вилучили військовий квиток, та притягнення таких осіб до відповідальності.

Таким чином, вказані позовні вимоги також не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Ч. 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та, відповідно, про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. 2, 6, 9, 73-78, 90, 139, 242, 243, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )

Повний текст судового рішення складено та підписано суддею 18.12.2024 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна