Справа № 404/4553/24
Суддя: Павелко І. Л.
Дата ухвалення: 2024-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/4553/24
Номер провадження 2-а/404/79/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року Кіровський районний суд міста Кіровограда

у складі: головуючого судді Павелко І.Л.

за участі секретаря Коваленко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті , відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,суд,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить скасувати постанову по накладання адміністративного стягнення ПС №002229 від 06.05.2024 року винесену начальником відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті Романенко Володимитром Васильовичем відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.132-1 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення, стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 605 грн.60 коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що відповідачем не було дотримано строків визначених ч.2 ст.286 КАС України. Одночасно зазначає, що неправомірність застосування норми матеріального права, полягає в тому, що відповідач застосував до ОСОБА_1 норму матеріального права, яка передбачає відповідальність встановлену частиною 3 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення за ухилення або відмову у проходженні габаритно - вагового контролю або проходження такого з істотними порушеннями процедури, саме в зоні габаритно - вагового контролю.

Тобто, законодавець встановив, що місце скоєння адміністративного правопорушення передбачене ч.3 ст. 132-1 КУпАП є невід`ємною частиною правової конструції даної норми матеріального права, а відтак і обумовлює її об`єктивну сторону, як частину складу адміністративного правопорушення.

Позивачка вважає, що в її діях був відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 132-1 КУпАП, а саме була відсутня об`єктивна сторона, оскільки вченене правопорушення було зафіксоване поза межами зони габаритно - вагового контролю, а саме мінімум за 30 км від такої зони, а відтак даний факт унеможливлює застосування даної норми матеріального права в даних конкретних правовідносинах.

В судове засіданні позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутність.

Представник відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті позовні вимоги не визнав вказуючи,що постанова винесена законно, надав відзив по справі, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою судді від 22.05.2024 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду.

Ухвалою суду від 31.05.2024 року задоволено клопотання про проведення відео конференції.

Дослідивши надані докази по справі суд находить адміністративний позов який підлягає задоволенню.

Встановлено,що 04.04.2024 року головним спеціалістом відділу державного нагляду (контролю) Одеській області здійснювалась рейдова перевірка (перевірка на дорозі) відповідно д направлення № 000014 від 28.03.2024 року.

О 23 год. 48 хв. за адресою м. Одеса, вул Заболотного, 40 головним спеціалістої відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області було зупинено вантажний автомобіль у складі спеціального вантажного сідлового тягача MAN, реєстраційнії номер НОМЕР_1 , з напівпричепом BODEX, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Під час перевірки та візуального огляду транспортного засобу було встановлено імовірне перевантаження транспортного засобу за візуальною ознакою просіданню вуздів підвіски транспортного засобу.

У зв`язку з чим, водію ОСОБА_2 запропоновано проїхати до пункту габаритно-вагового контролю, що розташований за адресою автомобільні дорога

М-14 21км+434м (відстань між місцем зупинки та пунктом габаритно-вагового контролю становить 6,77 км, картографічні матеріали додаємо) для зважування транспортного засобу, про що складено рішення про супроводження автомобільного транспортного засобу, копію якого отримано водієм ОСОБА_2 особисто під підпис.

Однак, водій ОСОБА_2 відмовився прослідувати до пункту габаритного вагового контролю, про що було складено акт № 017451 про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю та щодо водія ОСОБА_2 складене протокол про адміністративне правопорушення № 0002743 за порушення передбачене статтею 188-57 КУпАП (постановою Суворовського районного суду м Одеси від 08.05.2021 по справі № 523/6217/24 на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення).

Листом від 05.04.2024 року № 29221/33/24-24 позивача запрошено на розгляд справі на 06.05.2024 (трековий номер листа 315, отримано позивачем 11.04.2024 року).

Листом від 06.05.2024 року № 39066/33/24-24 на адресу позивача направлено копію постанови (трековий № 757, отримано позивачем 15.05.2024 року).

Під час реалізації функцій держави, визначених підпунктом 15 пункту 5 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015року № 103 (зі змінами), працівниками Укртрансбезпеки здійснюється перевірка дотримання перевізниками вимог чинного законодавства.

Відповідно до абзацу дванадцятого частини сьомої статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» Укртрансбезпека здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю, вимоги до облаштування та технічного оснащення яких затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту.

Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт», державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Частиною дев`ятнадцятою статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі] посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, мають право:

супроводжувати транспортний засіб, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, до найближчого місця зважування (на відстань не більше 50 кілометрів) для здійснення габаритно-вагового контролю, а також забороняти подальший рух такого транспортного засобу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України;

здійснювати габаритно-ваговий контроль транспортних засобів.

Частиною третьою статті 132-1 КУпАП встановлено, що ухилення або відмова від проходження габаритно-вагового контролю, а так само перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, розташування транспортних засобів на проїзній частині, вчинення правопорушень, передбачених частиною шостою статті 121 цього Кодексу, в зоні габаритно-вагового контролю - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті першої Закону України «Про автомобільний транспорт» відмова від габаритно-вагового контролю - будь-які дії або бездіяльність, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, що призвели до ухилення від проходження габаритно-вагового контролю в зоні габаритно-вагового контролю;

Відповідно до статті 229 КУпАП органи автомобільного транспорту та електротранспорту (тролейбус, трамвай) розглядають справи про адміністративні правопорушення, зв`язані з порушенням правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, правил користування автомобільним транспортом та електротранспортом, зокрема, але не виключно (частини друга, третя статті 132-1 КУпАП).

Від імені органів автомобільного транспорту та електротранспорту розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право на автомобільному транспорті - посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті (частини друга, третя статті 132-1 КУпАП).

Відповідно до статті 14-3 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідно до Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09. 2021 № 512, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.10.2021 за № 1286/36908 (зі змінами) справа розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, можливий лише у випадках, коли є підтвердження про належне повідомлення цієї особи про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Розділом III Інструкції передбачено порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, Голова Державної служби України з безпеки на транспорті чи його заступник або керівник територіального органу Державної служби України з безпеки на транспорті чи його заступник приймає рішення у справі, яке оформлюється постановою про накладення адміністративного стягнення .

Зміст оскаржуваної постанови відображає усі істотні ознаки складу адміністративного правопорушення, оформляється відповідно до вимог, встановлених у додатку 2 передбаченого Інструкцією.

Позивач зазначає про те, що посадовою особою Укртрансбезпеки не було сформовано рішення про супроводження транспортного засобу (рішення про супроводження транспортного засобу - обов`язкова для виконання водієм письмова вимога посадові особи щодо слідування транспортного засобу, що має ознаки порушення норматив: вагових або габаритних параметрів, до найближчого місця зважування (на відстань не більше 50 кілометрів) для здійснення габаритно-вагового контролю).

Однак, вказана обставина не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки як зазначено вище, посадовою особою Укртрансбезпеки складено рішення про супроводження автомобільного транспортного засобу, копію якого отримано водієм ОСОБА_2 особисто під підпис , яка надана разом з відзивом.

Позивач в позові зазначає про те, що водію було запропоновано проїхати е пункт зважування, що розташований в с. Дачне (зазначає про відстань в 30 км ч розташування на автомобільній дорозі М-05 км 450+500).

Вказане також не відповідає дійсності з огляду на те, що в рішенні про супроводження вказаний пункт габаритно-вагового контролю, п розташований за адресою автомобільна дорога М-14 21км+434м (відстань мі місцем зупинки та пунктом габаритно-вагового контролю становить 6,77 км).

За адресою М-05 км 450+500 відсутні пункти габаритно-вагового контролі Пункт габаритно-вагового контролю в с. Дачне розташований за адресою М-05 е 452+81 км.

Крім того внутрішні правила перевізника щодо неможливості зміни маршруту транспортного засобу не можуть бути підставою да невиконання законної вимоги посадової особи щодо слідування до пункту габарити вагового контролю для зважування транспортного засобу, що призводить до ухилення від проходження габаритно-вагового контролю в зоні габарити вагового контролю.

Твердження позивача про те що в спірному випадку відсутній склад правопорушення, передбачений частиною третьою статті 132-1 КУпАП у зв`язку тим, що відмова може бути лише в зоні габаритно-вагового контролю базується на суто формальному трактуванні частині третьої статті 132-1 КУпАП.

Так, відповідно частини третьої статті 132-1 КУпАП ухилення або відмова і проходження габаритно-вагового контролю, а так само перевищення встановлені обмежень швидкості руху транспортних засобів, порушення вимог дорожніх знаків розмітки проїзної частини доріг, розташування транспортних засобів на проїздній частині, вчинення правопорушень, передбачених частиною шостою статті 121 цього Кодексу, в зоні габаритно-вагового контролю.

Закон України «Про автомобільний транспорт» наводить визначення поняття відмова від габаритно-вагового контролю - будь-які дії або бездіяльність, у тої числі зафіксовані в автоматичному режимі, що призвели до ухилення в проходження габаритно-вагового контролю в зоні габаритно-вагового контролі

Тобто, відмова полягає у діях або бездіяльності що призвели до ухилення і проходження габаритного-вагового контролю.

У спірному випадку саме відмова виконати законну вимогу посадової особи Укртрансбезпеки прослідкувати до пункту габаритно-вагового контролю призвела до ухилення позивачем від проходження габаритно-вагового контролю в зоні габаритно-вагового контролю, що і передбачено частиною третьою статті 132-1 КУпАП.

Варто зазначити, що П`ятим апеляційним адміністративним судом в постанові від 01.05.2024 по справі 521/25465/23 зазначено: «При цьому, судова колегія також не приймає до уваги посилання позивача на зупинення автомобіля за межами зони габаритно-вагового контролю, що виключає відповідальність за відмову у проходженні такого контролю, оскільки положення ч.3 ст. 132-1 КУпАП не містять застережень щодо того, що для притягнення до відповідальності за цією нормою відмова повинна відбутися саме та виключно в зоні габаритно-вагового контролю».

Факт відмови зафіксовано належним чином.

Щодо посилань позивача на те, що транспортний засіб позивача не було заблоковано варто зазначити, що вказаний факт жодним чином не спростовує підтверджений матеріалами справи факт відмови від проходження габаритно-вагового контролю.

Окрім того суд зазначає, що відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 16.12.2021 у справі № 640/11468/20, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення»; межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови безумовного дотримання ним передбаченої законом процедури прийняття такого рішення.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11 травня 2022 року у справі № 400/1510/19, від 5 липня 2022 року у справі № 522/3740/20, від 27 вересня 2022 року у справі № 320/1510/20, від 3 жовтня 2022 року січня 2023 року у справі № 500/26/22.

Крім того Верховний Суд у постанові від 16.03.2023 по справі № 400/4409/21 зазначив, що визнання протиправним рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, яке спрямоване на захист суспільних інтересів, внаслідок застосування судами надмірного формалізму може призвести до таких наслідків, як, зокрема нанесення суттєвої шкоди суспільним інтересам або уникнення правопорушником обов`язку виконувати або дотримуватися законодавства.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог суд покладає судові витрати по фактично понесеним витратам позивача.

На підстав та керуючись ч.3 ст.132-1, ст. 254, ст.283, 288, 289, 293 КУпАП; ст.ст. 77, 246, 286 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.132-1 КУпАП , закрити справу про адміністративне правопорушення, стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 605 грн.60 коп. - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 місце реєстрації АДРЕСА_1 ;

відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорт, місцезнаходження: проспект Перемрги буд14, 1, м. Київ, 01135, ;

відповідач: Відділ державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті місцезнаходження площа П.Деревянка буд.1 каб.203 буд.9 м. Одеса, 65008, .

Повний текст рішення складено 27.11.2024 року.

Суддя Кіровського І. Л. Павелко

районного суду

м.Кіровограда