Справа № 200/6146/24
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2024-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2024 року Справа№200/6146/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Чекменьова Г.А., розглянувши в спрощеному (письмовому) провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просила:

визнати протиправними дії щодо відмови в призначенні пенсії та зарахуванні до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1979 по 24.07.1980, періоду роботи з 02.11.1988 по 06.04.2000, періоду виплати допомоги по безробіттю з 19.11.2000 по 17.05.2001 та періоду догляду за дітьми до настання ними 12-річного віку, які потерпіли від Чорнобильської катастрофи 19.12.1992 та 10.08.1994;

скасувати рішення № 66 від 13.06.2024;

зобов`язати зарахувати період навчання з 01.09.1979 по 24.07.1980, період роботи з 02.11.1988 по 06.04.2000, період виплати допомоги по безробіттю з 19.11.2000 по 17.05.2001 та період догляду за дітьми до настання ними 12-річного віку, які потерпіли від Чорнобильської катастрофи 19.12.1992 та 10.08.1994;

зобов`язати повторно розглянути заяву про призначення пенсії, передбаченої статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дня настання права на пенсію.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що відповідачем при розгляді заяви про призначення пенсії протиправно не зараховано певні періоди трудової діяльності. Внаслідок наведеного відсутній необхідний стаж, що дає право для призначення пенсії. Позивач вважає зазначене рішення протиправним, оскільки наданими документами підтверджуються спірні періоди трудової діяльності, в зв`язку з чим просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 09 вересня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження без виклику учасників справи.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що у спірних правовідносинах відповідач діяв у спосіб та у межах повноважень, визначених чинним законодавством. У призначенні пенсії відмовлено в зв`язку з відсутністю необхідного стажу для призначення пенсії. Не зарахування періодів трудової діяльності пояснив наявністю недоліків у записах трудової книжки та необхідності перевірки наданих документів. Не врахування періоду догляду за дітьми до настання ними 12 річного віку, які потерпіли від Чорнобильської катастрофи, здійснено в зв`язку з відсутністю заяви від батька та документів про те, що до досягнення дитиною 12 річного віку один з батьків не працював.

Згідно зі статтею 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. До основних засад судочинства відноситься, зокрема, розумний строк розгляду справи судом. Статтею 6 Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. За визначенням пункту 11 частини першої статті 4 КАС України розумний строк - найкоротший строк розгляду і вирішення адміністративної справи, достатній для надання своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту порушених прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.

Відповідно до наведених норм, здійснюючи судочинство в умовах збройної агресії проти України, враховуючи період тимчасової непрацездатності головуючого у справі, справа розглянута впродовж розумного строку, необхідного для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), є громадянкою України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , місце реєстрації, згідно паспортних даних: АДРЕСА_1 .

05 червня 2024 року позивач звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 66 від 13.06.2024 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком в зв`язку з відсутністю необхідного стажу.

Вік заявниці 62 роки 01 місяць.

Встановлено страховий стаж позивачки 14 років 01 місяць 03 дні.

Не зараховано:

період навчання з 01.09.1979 по 24.07.1980 згідно із записом в трудовій книжці, оскільки відсутній номер та дата видачі атестату;

період роботи з 02.11.1988 по 06.04.2000 згідно із записом в трудовій книжці, оскільки в даті наказу про звільнення міститься виправлення та архівні довідки № 07-02/307 від 21.05.2024 та № 07-02/306 від 21.05.2024, видані КУ «Великоновосілківський об`єднаний трудовий архів», можливо зарахувати до страхового стажу після надходження результатів зустрічної перевірки та питання призначення пенсії за віком буде розглянуто за умови подання відповідної заяви;

період догляду за дітьми до настання ними 12 річного віку, які потерпіли від Чорнобильської катастрофи, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки відсутня заява від батька, що не скористався пільгою, передбаченою пунктом 13 статті 30 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", документів про те, що до досягнення дитиною 12 річного віку один з батьків не працював;

період виплати допомоги по безробіттю з 19.11.2000 по 17.05.2001, оскільки відсутній номер наказу про припинення виплати.

Згідно із записами трудовій книжці серії НОМЕР_3 , виданої 24.07.1980, ОСОБА_1 :

навчалась в ГПТУ № 43 м. Авдіївки з 01.09.1979 по 24.07.1980 згідно з атестатом (запис № 1);

після закінчення ГПТУ № 43 м. Авдіївки прийнята на посаду провідника з 25.07.1980 по 01.12.1982 (записи №№ 2-3);

з 09.07.1983 по 06.04.2000 працювала в радгоспі «Шахтар» різноробом, робітницею, телятницею, дояркою (в даті про виключення із членів радгоспу від 31.03.2000 містить виправлення), (записи №№ 4-10);

з 19.11.2000 по 17.05.2001 отримувала виплату допомоги по безробіттю (відсутній номер наказу про припинення виплати) (записи №№ 11-12);

з 22.07.2004 по 22.10.2004 в ЧП АФ «Ясная Поляна» (мовою оригіналу) (записи №№ 13-14);

з 11.11.2004 по 04.04.2005 отримувала виплату допомоги по безробіттю (записи №№ 15-16);

з 15.07.2005 по 01.11.2005 в ЧП АФ «Ясная Поляна» (мовою оригіналу) (записи №№ 17-18);

з 15.12.2005 по 17.07.2006 отримувала виплату допомоги по безробіттю (записи №№ 19-20).

Записи містять посилання на номери наказів , підписи та печатки відповідальних осіб.

Згідно з архівними довідками № 07-02/305, № 07-02/306, № 07-02/307 від 21.05.2024, виданими КУ «Великоновосілківський об`єднаний трудовий архів», ОСОБА_1 працювала в радгоспі «Шахтар», а саме переведена з 22.08.1988 робітницею, з 20.07.1988 різноробом, з 01.11.1988 телятницею, з 20.02.1993 по 19.12.1995 знаходилась в частково оплачуваній відпустці по доглядом за дитиною до 3 років, звільнена та виключена із членів радгоспу 06.04.2000. Надана архівна довідка про вироблені трудодні за період з січня 1988 по грудень 1990, про заробітну плату за 1988-1996 із зазначенням періодів знаходження у відпустці по доглядом за дитиною до 3 років.

Позивачем надана уточнююча довідка Великоновосілківського центру зайнятості № 325 від 17.07.2024 про отримання ОСОБА_1 допомоги по безробіттю з 19.11.2000 по 17.05.2001 (наказ № 827 від 17.05.2001).

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_4 , виданого Шахтарською сільською радою Великоновосілківського району Донецької області від 13.01.1993, позивач має дочку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_5 , виданого Шахтарською сільською радою Великоновосілківського району Донецької області від 12.09.1995, позивач має сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з посвідченнями серії НОМЕР_6 від 08.10.1993 на ім`я ОСОБА_2 та серії НОМЕР_7 від 03.03.1995 на ім`я ОСОБА_3 , пред`явники мають статус осіб, на яких розповсюджуються пільги та компенсації встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждалі внаслідок Чорнобильської катастрофи» для дітей, які потерпіли від Чорнобильської катастрофи.

Не погоджуючись з рішенням відповідача та вважаючи його протиправним, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам суд зазначає, що відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі Закон № 1058-IV, набув чинності 01.01.2004) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачене право громадян на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 вказаного Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Приписами частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до абзацу першого та другого частини першої статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року- не менше 30 років.

При обчисленні страхового стажу позивача, до складу якого входять періоди роботи до впровадження системи персоніфікованого обліку, відповідач мав керуватися документами та порядком, визначеним законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-ІV, а саме положеннями Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ).

Відповідно до статті 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 62 Закон № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 затверджено порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до пунктів 1.7, 1.8 якого, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Розділом 2 цього Порядку визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з пунктами 1 та 2 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи

Враховуючи наведене, суд зазначає, що трудова книжка є основним документом для підтвердження трудової діяльності, уточнююча довідка може бути основним доказом підтвердження стажу коли відсутня трудова книжка або відсутні відповідні записи у трудовій книжці.

Стосовно наявності виправлень в записах дати про виключення позивача із членів радгоспу «Шахтар» згідно з розпорядженням від 31.03.2000 та відсутності номеру наказу про припинення виплати допомоги по безробіттю 17.05.2001 суд дійшов таких висновків.

Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (далі Інструкція № 162) до підпункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29 липня 1993 року (далі Інструкція № 58) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції № 58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відповідно пункту 2.11 розділу 2 Інструкції 162, відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або зміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Згідно з пунктом 2.12 розділу 2 Інструкції 162, після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

З кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення власник або уповноважений ним орган зобов`язаний ознайомити працівника під розписку в особистій картці в якій має повторюватися відповідний запис з трудової книжки (вкладиша).

Водночас, здійснення записів у трудовій книжці роботодавцем покладено на роботодавця, а не на працівника, отже, відповідальність за можливе невчинення такого запису не може бути перекладена на працівника та призводити до позбавлення його права на врахування фактично відпрацьованого часу у складі трудового стажу, який враховується для призначення пенсії.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17, згідно із якою відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення.

Тобто, підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Окрім того, позивачем надані відповідні довідки на підтвердження роботи в радгоспі «Шахтар» № 07-02/305, № 07-02/306, № 07-02/307 від 21.05.2024, виданими КУ «Великоновосілківський об`єднаний трудовий архів», та довідку Великоновосілківського центру зайнятості № 325 від 17.07.2024 про отримання допомоги по безробіттю, записи в яких співпадають із записами в трудовій книжці.

Щодо зарахування до загального страхового стажу позивача періоду навчання, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 56 Закону № 1788-ХІІ час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищення кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі зараховується до стажу роботи.

Згідно із записами трудовій книжці серії НОМЕР_3 від 24.07.1980, ОСОБА_1 навчалась в ГПТУ № 43 м. Авдіївки з 01.09.1979 по 24.07.1980 згідно з атестатом. Наступний запис про роботу від 25.07.1980 містить відповідне посилання щодо закінчення позивачем навчання відповідно до положення Інструкції № 58.

Враховуючи вищезазначений висновок щодо відсутності відповідальності позивача стосовно неналежного заповнення трудової книжки в частині зазначення номера та дати атестату про навчання, записи трудової книжки підтверджують право ОСОБА_1 на зарахування часу навчання до страхового стажу. Відповідачем вказаний висновок не спростований.

Отже доводи позивача щодо неналежного виконання обов`язків відповідачем при розгляді наданих документів для призначені пенсії та безпідставного не прийняття до уваги записів трудової книжки, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.

При цьому, відповідно до пункту 3 статті 44 Закону № 1058-ІV, статтею 101 Закону № 1788-XII та пункту 4.2 розділу IV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 - закріплено право органів Пенсійного фонду вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, вимагати дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Суд зазначає, що положенням частини третьої статті 44 Закону № 1058-ІV передбачено право відповідача на проведення перевірки. Разом з цим, не проведення такої перевірки підприємства, яким видано довідки, не може бути підставою для відмови особі в зарахуванні відповідного стажу.

В частині вимог з приводу зарахування до страхового стажу позивача часу догляду за дитиною, яка постраждала від Чорнобильської катастрофи, до досягнення нею 12 років суд зазначає, що пунктом 13 статті 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що потерпілим дітям, зазначеним у пунктах 1 - 6 статті 27 Закону № 796-XII, та їх батькам надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги: зарахування до стажу роботи одному з батьків часу догляду за потерпілою дитиною до досягнення нею віку 12 років.

При цьому, у розумінні статті 27 Закону № 796-XII, до дітей, потерпілих від Чорнобильської катастрофи, належать неповнолітні діти, які:

1) евакуйовані із зони відчуження, у тому числі діти, які на момент евакуації знаходились у стані внутріутробного розвитку;

2) проживали на момент аварії чи прожили або постійно навчалися після аварії не менше одного року у зоні безумовного (обов`язкового) відселення;

3) проживали на момент аварії чи прожили або постійно навчалися після аварії не менше двох років у зоні гарантованого добровільного відселення;

4) проживали на момент аварії чи прожили або постійно навчалися після аварії не менше трьох років у зоні посиленого радіоекологічного контролю;

5) народились після 26 квітня 1986 року від батька, який на час настання вагітності матері мав підстави належати до категорії 1, 2 або 3 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, або народжені матір`ю, яка на час настання вагітності або під час вагітності мала підстави належати до категорії 1, 2 або 3 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи;

6) хворі на рак щитовидної залози незалежно від дозиметричних показників, а також хворі на променеву хворобу.

У справі не є спірним, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є дочкою ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є сином ОСОБА_1 , належать до дітей, потерпілих від Чорнобильської катастрофи. Статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи підтверджується відповідним посвідченням, копії якого містяться у матеріалах справи.

Відповідно до пункту 11 Порядку № 637 час догляду одного з батьків за потерпілою дитиною від Чорнобильської катастрофи до досягнення нею 12-річного віку встановлюється на підставі:

свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть);

посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи або довідки про видачу такого посвідчення;

заяви особи, яка звернулася за призначенням пенсії, про те, що ніхто з батьків не скористався пільгою, передбаченою пунктом 13 статті 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Документами, які підтверджують те, що до досягнення дитиною 12-річного віку один з батьків не працював, є: виписка з трудової книжки; відомості про відсутність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців інформації про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця, отримані в порядку взаємного обміну інформацією; інформація із системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України.

Судом установлено, що саму процедуру перевірки можливості та необхідності зарахування часу догляду одного з батьків за потерпілою дитиною від Чорнобильської катастрофи до досягнення нею 12-річного віку, фактично відповідачем не здійснено.

В період до досягнення дітьми позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є дочкою ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 12 річного віку позивач мала перерви у трудовому стажі, тобто, саме вона є одним з батьків, який не працював. Водночас, в матеріалах справи відсутні відомості, що нормами пунктом 13 статті 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» користувався батько дітей. Тому такі періоди (перерви у трудовій діяльності чи виплати допомоги по безробіттю), коли позивач не працювала до досягнення вказаними дітьми 12 річного віку, також підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача за весь період з 19.12.1992 до 10.08.2006.

За приписами частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.

Оскільки судом не встановлено певних дій відповідача, які б мали самостійні правові наслідки щодо порушення прав, свобод чи інтересів позивача, належним способом захисту порушеного права є скасування протиправного рішення відповідача.

Тому суд дійшов висновку про неналежне виконання обов`язків відповідачем щодо розгляду наданих документів при прийнятті рішення № 66 від 13.06.2024 про відмову у призначенні пенсії, яке є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з частинами 3 та 4 статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Статтею 58 Закону № 1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Оцінивши докази у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 66 від 13.06.2024 та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком від 05.06.2024 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні, та висновків суду щодо зарахування до страхового стажу відповідних періодів.

За приписами статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи, що позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн, вказана сума підлягає стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 139, 241-246, 255, 295-297, 382 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, Тернопільська область, 46001, ) про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області () № 66 від 13.06.2024 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 05.06.2024 про призначення пенсії, передбаченої статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду про зарахування до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1979 по 24.07.1980, періоду роботи з 02.11.1988 по 06.04.2000, періоду виплати допомоги по безробіттю з 19.11.2000 по 17.05.2001 та періоду догляду за дітьми, які потерпіли від Чорнобильської катастрофи, 19.12.1992 року народження та ІНФОРМАЦІЯ_3 до настання ними 12-річного віку.

У задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними дій відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, Тернопільська область, 46001, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення виготовлений та підписаний в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса: http://www.reyestr.court.gov.ua/) відповідно до наявних умов електропостачання та функціонування програмного забезпечення через обставини збройної агресії проти України.

Суддя Г.А. Чекменьов