Справа № 754/13588/24
Суддя: Коваленко І. І.
Дата ухвалення: 2024-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/191/24
РІШЕННЯ

Іменем України

17 грудня 2024 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Коваленко І.І.

за участю секретаря судового засідання Івченка В.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення,

Стислий виклад позиції позивача

1.16 вересня 2024 року позивач надіслав поштою до суду позовну заяву, в якій оскаржив постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 16 серпня 2024 року № 706 про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною третьою ст. 210-1 КУпАП.

2.Позивач просить суд скасувати цю постанову та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого вказаною нормою.

3.Позивач вважає оскаржувану постанову незаконною та необґрунтованою. Він вказує на такі порушення: 1) неправильне зазначення по-батькові у постанові; 2) ігнорування його права на звільнення від призову за релігійними мотивами та права на альтернативну службу; 3) відсутність належного вручення повістки та сповіщення про виклик до ТЦК; 4) відсутність доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Стислий виклад позиції відповідача

4.27 листопада 2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву.

5.Відповідач просить відмовити у позові, посилаючись на: 1) технічну помилку у постанові щодо зазначення по батькові позивача (замість вірного по батькові " ОСОБА_2 " зазначено " ОСОБА_3 "), яка не вплинула на ідентифікацію позивача; 2) відсутність повноважень ТЦК вирішувати питання про альтернативну службу. Прийняття рішення про направлення на альтернативну (невійськову) службу здійснюється відповідним структурним підрозділом місцевої державної адміністрації. Відповідач посилається на постанову Кабінету Міністрів України від 21 березня 2002 року № 352 та статті 1, 2, 9, 10, 11 Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу"; 3) відмову позивача від отримання повістки, про що представниками відповідача складено акт про відмову від підпису та отримання бойової повістки і доведено в усній формі текст повістки (вимоги); та невиконання ним вимог законодавства про мобілізаційну підготовку щодо прибуття на виклик в установлений строк; 4) позивач про причини нез`явлення за отриманою повісткою відповідача не повідомив ні в день неприбуття, ні згодом.

Рух справи, заяви, клопотання учасників справи

6.15 листопада 2024 року Деснянський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Коваленко І.І. постановив ухвалу, якою відкрив провадження в адміністративній справі та призначив судове засідання на 29 листопада 2024 року о 12:00.

7.29 листопада 2024 року судове засідання не відбулось з причини відсутності електропостачання.

8.Відповідач в судове засідання не з`явився, у відзиві просив розгляд справи здійснити без участі відповідача за наявними матеріалами.

9.Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (частина третя статті 268 КАС України).

10.Суд розглянув справи без участі представника відповідача.

11.16 грудня 2024 року позивач з`явився в судове засідання, підтримав позов повністю, надавав пояснення суду, наводив свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

12.Позивач є військовозобов`язаним, перебуває на військовому обліку в ТЦК. Ці обставини він визнає та не оспорює.

13.Також позивач є членом Релігійної організації "Релігійна Громада Християн Віри Євангелійської Повного Євангелія" "Блага Звістка", у Оболонському районі, яка зареєстрована відповідно до законодавства України (довідка № 1139/003 від 17.05.2024).

14.02 серпня 2024 року йому вручалась бойова повістка на відправку до команди Т0500 на 15.08.2024 о 07.00 год, яку він відмовився отримувати та підписувати, про що представниками відповідача складено акт про відмову від підпису та отримання бойової повістки.

15.Позивач у суді підтвердив факт відмови ставити свій підпис на розписці. Пояснив це тим, що попередньо він не був ознайомлений зі змістом повістки. Про дату (15 серпня 2024 року) почув з розмови працівників ТЦК.

16.Позивач з`явився до ТЦК у зазначений день - 15 серпня 2024 року, але пізніше визначеного часу. Цей факт підтверджується тим, що 15 серпня 2024 року уповноважена посадова особа ТЦК склала протокол № 706 про те, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП, оскільки не з`явився 15 серпня 2024 року о 07-00 годині за викликом ТЦК по повістці, яку відмовився отримувати 02.08.2024 про що було складено відповідний акт про відмову від підпису та бойової повістки.

17.Однак точний час його прибуття не відображений у протоколі про адміністративне правопорушення. Ця неточність є суттєвою, оскільки саме час прибуття є ключовим фактором для визначення наявності адміністративного правопорушення.

18.У протоколі зазначено, що позивач порушив вимоги частини десятої статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", абзац перший частини першої абзац восьмий частини третьої статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізації" та Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487.

19.що Розгляд справи про адміністративне правопорушення було призначено на 16 серпня 2024 року о 10:00, про що зазначено у протоколі.

20.Позивач підписав протокол, надав свої письмові пояснення.

21.Позивач пояснив, що не мав повістки з точним часом, коли саме йому необхідно було з`явитися 15 серпня 2024 року. Крім того, позивач поскаржився на неприйняття від нього заяв про неможливість служити через релігійні переконання і бажання проходити альтернативну (невійськову) службу.

22.16 серпня 2024 року позивач не з`явився на розгляд справи про адміністративне правопорушення.

23.16 серпня 2024 року начальник ТЦК розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення, прийняв постанову, в якій установив, що позивач скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

24.На позивача накладено адміністративне стягнення - штраф у розмірі 25500,00 грн.

25.Позивач отримав оскаржувану постанову засобами поштового зв`язку 07 вересня 2024 року.

26.Спір стосуються законності накладення адміністративного стягнення на позивача за неявку за викликом до ТЦК. Сторони мають різні позиції щодо порядку вручення повістки; дотримання процедурних норм та складання постанови в аспекті правильності зазначення ПІБ особи, наявності складу адміністративного правопорушення; права на звільнення від призову за релігійними мотивами і порядку вирішення цього питання. Встановлення цих обставин є предметом доказування у справі.

Оцінка суду

27.Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (частина третя статті 210-1 КУпАП).

28.У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк (абзац восьмий частини третьої статті 22 Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію").

29.Отже закон вимагає явки "у зазначені у ній місце та строк".

30.Тому суд розгляне питання, чи слід розуміти "установлений строк" як точний день та час, вказаний у повістці, чи достатньо прибути протягом того ж дня, і відповідно, чи може військовозобов`язаний бути притягнутий до відповідальності, якщо прибув до ТЦК пізніше зазначеного в повістці часу, але в той же день.

31.У повістці про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки зазначаються, зазначаються, зокрема: місце, день і час явки за викликом (пункт 4 абз. 9 частини третьої статті 22 Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію").

32.Отже, Закон чітко встановлює, що в повістці зазначається "місце, день і час явки за викликом". Це означає, що "установлений строк" передбачає не лише день, але й точний час.

33.Наслідки неприбуття у встановлений та наступний порядок дій також визначені у частині третій частини третьої статті 22 Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

34.Зокрема, у разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів (абзац 22 частини третьої статті 22 Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію").

35.Отже, якщо військовозобов`язаний у триденний строк повідомив про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів, то у такому разі немає обставин порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, що виключає можливість притягнення до адміністративної відповідальності.

36.Запізнення на кілька годин, при умові прибуття в той же день, не можна розглядати як грубе порушення законодавства, що тягне за собою відповідальність у вигляді сплати штрафу у максимально можливому розмірі.

37.Окрім того, позивач стверджує, що не знав точного часу явки і тому запізнився.

38.Позивач повідомляв у письмових поясненнях до ТЦК при складанні протоколу, що він не був обізнаний про конкретний час.

39.Натомість відповідач у своїх запереченнях стверджує, що позивач про причини нез`явлення за отриманою повісткою відповідача не повідомив ні в день неприбуття, ні згодом.

40.Ці заперечення не відповідають встановленим судом обставинам щодо надання позивачем пояснень з наведенням причин.

41.Суд, вирішуючи питання, чи є поважною причиною неприбуття до ТЦК запізнення на кілька годин через відсутність інформації про точний час явки, виходить з того, що поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, визнаються, зокрема, обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк (абзац 19 частини третьої статті 22 Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію").

42.Виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1) (пункт 28 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постаново Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 (надалі - Порядок № 560)).

43.Під час вручення повістки здійснюється фото- і відеофіксація із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації представником територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейським (пункт 40 Порядку № 560).

44.У разі вручення повістки належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу є:

1)особистий підпис про отримання повістки,

2)відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки (пункт 41 Порядку № 560).

45.Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

46.Відповідач не надав суду належне підтвердження оповіщення військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування, а сема відеозапис ознайомлення зі змістом повістки та доведення акта відмови від отримання повістки.

47.У даному випадку такі обставини мають суттєве значення, оскільки позивач наполягає на необізнаності і не ознайомлення його з інформацією щодо точного часу прибуття. Складання акту відмови від отримання повістки у такому випадку недостатньо.

48.Отже відповідач прибув до ТЦК у цей же день, тобто у строк, що не перевищує сім календарних днів. Закон дозволяє з`являтися до ТЦК пізніше з поважних причин. У позивача були обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк.

49.Відповідач не довів належним чином, що позивач був повідомлений про точний час явки. Відсутність відеозапису процесу вручення повістки та ознайомлення з її змістом та ствердження позивача про незнання точного часу створюють обґрунтовані сумніви щодо належного повідомлення.

50.За таких обставин, з огляду на те, що позивач з`явився того ж дня, хоч і пізніше, не можна стверджувати, що він вчинив адміністративне правопорушення. Отже відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 210-1 КУпАП, що є підставою для закриття справи про адміністративне правопорушення.

51.Суд не розглядає інші аргументи позивача щодо порушення складання постанови, оскільки вони не суттєвими та не впливають на результат вирішення спору.

52.Щодо аргументів позивача про незаконність оскаржуваної постанови через те, що він за релігійним переконанням має право на альтернативну службу, то такі обставини не входять в предмет доказування у справі про накладення адміністративного стягнення з причини неприбуття на виклик до ТЦК.

53.Окрім того, таке питання вже вирішував Верховний Суд, який зробив висновок, що за змістом частини першої статті 1 Закону України від 12.12.1991 № 1975-XII «Про альтернативну (невійськову) службу» альтернативна служба запроваджується замість проходження строкової військової служби, на яку призивають громадян, зазначених у статті 15 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок та військову службу» віком 18-25 років. Можливості заміни в означений спосіб військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період Закон не передбачає. Призов на військову службу по мобілізації не означає автоматично, що він був зобов`язаний брати до рук зброю, адже з огляду на його релігійні переконання та конституційний обов`язок із захисту Вітчизни під час несення служби він міг бути задіяний у ремонті техніки, будівництві укріплень, вивезенні поранених, перевезенні вантажів та виконанні інших функцій, не пов`язаних із використанням зброї. (постанова від 13.06.2024 у справі № 601/2491/22).

54.За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення (пункт 3 частини третьої статті 286 КАС України).

55.З огляду на те, що суд встановив відсутність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 210-1 КУпАП, суд скасовує оскаржувану постанову і закриває справу про адміністративне правопорушення.

56.Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, то відповідно до частини першої статті 139 КАС України позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 605,00 грн.

УХВАЛИВ:

1.Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.

2.Постанову № 706 від 16 серпня 2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_4 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП, скасувати.

3. Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, закрити.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; АДРЕСА_2 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 (шістдесят) коп.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У зв`язку з неявкою всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дата складення повного судового рішення 17 грудня 2024 року.

Суддя Інна КОВАЛЕНКО