Справа № 947/24219/24
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2024-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 р.м. ОдесаСправа № 947/24219/24
Головуючий в 1 інстанції: Скриль Ю.А.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.,

при секретарі - Альонішко С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2024 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідачів, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА №2474265 від 25.06.2024 р., винесену інспектором 1 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області старшим лейтенантом поліції Стукаленко О.А. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, у вигляді штрафу у розмірі 20400 грн. відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП;

- провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст.126 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржувана постанова є протиправною, винесеною з порушенням норм процесуального та матеріального права. Позивач вказує, що він дійсно керував транспортним засобом, але про позбавлення права керування йому відомо не було, про що було повідомлено співробітника поліції. На час винесення оскаржуваної постанови та до теперішнього часу у мобільному додатку Дія та на офіційному сайті Головного сервісного центру МВС будь-які обмеження обмеження права керування транспортним засобом відсутні.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 жовтня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що матеріалами справи жодним чином не доведено факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом BMW д/н НОМЕР_1 . Судом першої інстанції не витребувано від органів поліції доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а отже, фактично відсутні дані, які б надавали можливість зробити висновок про наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні. Апелянт зазначає, що в протоколі зазначено, що до протоколу додається відео ПВР 474521,471950. Дослідивши протокол та додані до нього матеріали встановлено, що таке відео відсутнє в матеріалах адміністративної справи. А тому, на думку апелянта, провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вказує, що постанова є протиправною, винесеною з порушенням норм процесуального та матеріального права, тому підлягає скасуванню.

19 листопада 2024 року до суду від представника відповідача - Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України, в судове засідання не з`явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до постанови серії ЕНА № 2474265 від 25.06.2024, винесеної інспектором 1 взводу 3 роти 1 батальйону УПП в Одеській області старшим лейтенантом поліції Стукаленком О.А., позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 грн.

Згідно зі змістом постанови, 25.06.2024 о 15 год. 29 хв. в м. Одесі по вул. Мала Арнаутська, 35, рухаючись по вул. Канатна, водій транспортного засобу BMW X5, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 порушив вимогу дорожнього знаку 4.1. «Рух прямо», з додатком Таблиці 1 7.00-21.00, здійснивши рух ліворуч на вул. Мала Арнаутська, будучи позбавленим права керування на підставі рішення суду від 23.01.2024, судове провадження № 3/522/860/24, чим вчинив порушення п. 2.1.а ПДР керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування ТЗ, за що ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо доказів, які вказують на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.126 КУпАП, а відтак у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити, оскільки оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення ЕНА № 2474265 від 25.06.2024, якою на позивача накладено штраф у розмірі 20 400 грн. за вчинення ним адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП, винесена відповідно до вимог чинного законодавства, є законною, підстави для її скасування відсутні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 14 ЗУ «Про дорожній рух» від 30.06.1993р. №3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (далі - ПДР) зазначено, що Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 2.1.а) ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до п.1.10. ПДР України: водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі; механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт; транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Згідно з підпунктом «а» пункту 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» - водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Частиною 4 статті 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовимиособами)на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283цього Кодексу.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи встановлено, що 25.06.2024 р. відповідачем винесено оскаржувану постанову, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст.126 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 20400 грн, за те, що 25.06.2024 о 15 год. 29 хв. в м. Одесі по вул. Мала Арнаутська, 35, рухаючись по вул. Канатна, водій транспортного засобу BMW X5, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 порушив вимогу дорожнього знаку 4.1. «Рух прямо», з додатком Таблиці 1 7.00-21.00, здійснивши рух ліворуч на вул. Мала Арнаутська, будучи позбавленим права керування на підставі рішення суду від 23.01.2024, судове провадження № 3/522/860/24, чим вчинив порушення п. 2.1.а ПДР керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування ТЗ.

Колегія суддів встановила, що постановою Приморського районного суду м. Одеси від 23 січня 2024 року у справі № 522/3981/23, яка набрала законної сили, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (а.с. 51-52).

Зі змісту постанови Приморського районного суду м. Одеси від 23 січня 2024 року встановлено, що позивачу було відомо про розгляд відносно нього справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки як вбачається із тексту зазначеної постанови в судові засідання, призначені на 24.03.2023, 28.04.2023, 06.06.2023, 07.09.2023, 10.10.2023, 15.12.2023, 23.01.2024 ОСОБА_1 не з`явився. Крім того, в судові засідання жодного разу не з`явилися представники Межевого А.М., надававши до суду заяви про відкладення судового засідання. Учасники провадження про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

З урахуванням викладеного, твердження апелянта про те, що він не знав, що його позбавлено права керування транспортними засобами, колегія суддів сприймає критично, оскільки ОСОБА_1 був обізнаний про наявність протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП та про те, що справа перебуває на розгляді у Приморському районному суді м. Одеси, інтереси якого упродовж судового розгляду представляло троє адвокатів, проте не цікавився результатом розгляду вказаної справи, зокрема шляхом отримання копії судового рішення.

Доказів щодо оскарження вказаної постанови позивачем до суду не надано.

Згідно приписів ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до ч.1 ст. 317 КУпАП постанова про позбавлення права керування транспортними засобами виконується посадовими особами органів Національної поліції.

Згідно з ст. 317-1 КУпАП Виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія.

Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Якщо посвідчення водія не було тимчасово вилучено в порядку, передбаченому статтею 265-1 цього Кодексу, особа, позбавлена права керування транспортним засобом, зобов`язана негайно здати посвідчення водія до уповноважених органів Національної поліції.

У разі виявлення в особи посвідчення водія, яке підлягає здачі, його вилучення здійснюється поліцейським.

Після закінчення строку позбавлення права керування транспортним засобом посвідчення водія повертається в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що 25.06.2024 року позивач не мав права керування транспортними засобами, оскільки постановою Приморського районного суду м. Одеси від 23 січня 2024 року у справі №522/3981/23, яка набрала законної сили, позивача позбавлено права керування транспортними засобами на строк один рік.

З наведеного встановлено, що дії позивача мають склад правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КпАП України.

Що стосується доводів апелянта про те, що судом першої інстанції не витребувано від органів поліції доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а отже, фактично відсутні дані, які б надавали можливість зробити висновок про наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та відео відсутнє в матеріалах адміністративної справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач не заперечував факту керування транспортним засобом BMW д/н НОМЕР_1 25.06.2024 року, у зв`язку з чим вказане питання не було спірним під час розгляду даної справи судом першої інстанції та у зв`язку з чим у суду були відсутні підстави для витребування відео вчиненого правопорушення.

При цьому доказів того, що таке клопотання ним заявлялось у суді першої інстанції та в його задоволенні було відмовлено апелянтом не надано.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апелянт свідомо допустив порушення п. 2.1.а ПДР України, за що правомірно був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП.

Посилання апелянта в доповненнях до апеляційної скарги на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.01.2024 року у справі №947/20478/23 колегія суддів вважає безпідставним, оскільки відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Київського районного суду м. Одеси ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик