Справа № 160/11810/24
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2024-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Кучми К.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
- зобов`язати Головне управління ПФУ в Харківській області призначити йому пенсію на пільгових умовах відповідно до ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та зарахувати періоди роботи йому за Списком №1, а саме: з 01.12.1991 р. по 03.12.1991 р., з 26.09.1994 р. по 21.03.1995 р., з 24.03.1995 р. по 31.03.2004 р., з 01.04.2004 р. по 29.12.2005 р., з 30.12.2005 р. по 29.05.2006 р., з 29.11.2011 р. по 27.08.2013 р., з 28.09.2013 р. по 17.11.2013 р., з дати звернення за призначенням пенсії - 14.03.2024 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.05.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Розпорядженням в.о. керівника апарату суду від 04.10.2024 року № 664 д призначено повторний автоматизований розподіл справи, у зв`язку зі звільненням ОСОБА_2 , з посади судді за його поданням заяви про відставку, ухваленим рішенням Вищої ради правосуддя від 24.09.2024 року № 2780/0/15-24.
Ухвалою суду від 07.10.2024 року прийнято справу до свого провадження, розгляд справи розпочато спочатку за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
До суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній зазначає, що згідно із постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.10.2017 року у справі №182/4876/17, залишеної без змін ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 12.12.2017 року встановлено, що згідно із п.1.2 статуту ДВГРЗ ДСНС України, що розміщений на офіційному веб-сайті (http:/dvgrz/dsns.gov.ua) зазначено, що загін є правонаступником Криворізького спеціального воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону МНС України, Марганецького спеціального воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону ДСНС Олександрійського воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону ДСНС. Загін входить до сфери управління ДСНС та є підрозділом центрального підпорядкування. Постановою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 08.12.2017 року у справі №180/1378/17 також встановлено, що відповідно до статуту Марганецького спеціального воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону, затвердженого наказом МНС України від 30.09.2008 року, загін є правонаступником Марганецького спеціального воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону Державної спеціальної (воєнізованої) аварійно-рятувальної (гірничорятувальної) служби МНС, створеної відповідно до наказу МНС від 18.10.2005 р. №272. Крім того, відповідач вказує у відзиві на те, що для зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 24.03.1995 р. по 31.03.2024 р., з 01.04.2004 р. по 29.12.2005 р., з 30.12.2005 р. по 29.06.2006 р., з 29.11.2011 р. по 27.08.2013 р., що відображені в архівній довідці № О-3/269-341 від 27.10.2023 р., необхідно долучити рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії. Однак, 11.04.2024 р. рішенням №6 Комісією при Головному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області підтверджено періоди його роботи з 24.03.1995 р. по 24.07.1999 р., з 04.02.2000 р. по 29.12.2005 р. для зарахування до пільгового стажу за Списком № 1. За таких обставин, позивач просив суд позов задовольнити в повному обсязі з підстав викладених у ньому.
Також, до страхового стажу зараховано: періоди роботи з 24.03.1995 р. по 30.06.2000 р., з 01.01.2004 р. по 31.03.2004 р., з 01.04.2004 р. по 29.12.2005 р., з 30.12.2005 р. по 29.05.2006 р., з 29.11.2011 р. по 27.08.2013 р. згідно із трудовою книжкою позивача серії НОМЕР_1 від 18.07.1989 р. та індивідуальних відомостей про застраховану особу від 18.03.2024 р., період отримання допомоги по безробіттю з 28.09.2013 р. по 17.11.2013 р., відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу від 18.03.2024 року. До страхового стажу позивача не зараховано період з 01.07.2000 р. по 31.12.2003 р., оскільки відсутні дані в індивідуальних відомостях про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, для зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 24.03.1995 р. по 31.03.2004 р., з 01.04.2004 р. по 29.12.2005 р., з 30.12.2005 р. по 29.05.2006 р., з 29.11.2011 р. по 27.08.2013 р., що відображені у архівній довідці № О-3/269-341 від 27.10.2023 р. За таких обставин, відповідач просив у задоволенні позову відмовити повністю.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві та у відповіді на відзив, позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено, що 14.03.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
До страхового стажу позивача не зараховано:
- період роботи відображений у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 18.07.1989 р., а саме: з 01.07.2000 р. по 31.12.2003 р., оскільки на виконання Указу Президенту України від 04.05.1998 р. №401 та постанови КМУ від 04.06.1998 р. №794, від 08.06.1998 р. №832 персоніфікований облік відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування впроваджувався протягом 1998-2000 років. Починаючи з 01.07.2000 р. обчислення пенсій здійснюється із заробітку особи за період роботи після 01.07.2000 р. за даними системи персоніфікованого обліку (пункт 3 постанови №794). Індивідуальні відомості про застраховану особу в Державного реєстру застрахованих осіб за період з 01.07.2000 р. по 31.12.2003 р. відсутні. Для зарахування до пільгового стажу роботи періодів з 24.03.1995 р. по 27.08.2013 р., відображених у архівній довідці № О-3/269-341 від 27.10.2023 р., необхідно долучити рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії.
11.04.2024 року Комісією при Головному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області розглянуто заяву позивача про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах та прийнято рішення про підтвердження періодів роботи з 24.03.1995 р. по 24.07.1999 р., з 04.02.2000 р. по 29.12.2005 р. для зарахування до пільгового стажу за Списком №1.
Аналізуючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV, прийнятий 09.07.2003 року (далі - Закон №1058-IV).
В силу статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Також, згідно із статтею 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Відповідні положення містить і постанова КМУ №637 від 12.08.1993 року, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Так, пунктом 1 постанови КМУ №637 від 12.08.1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до ч.1 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Відповідно до пункту 10 Порядку № 383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 р. №637 (далі - Порядок №637).
Згідно із п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
В свою чергу трудова книжка позивача серії НОМЕР_1 від 18.07.1989 р. містить наступні записи за спірний період:
- запис №12 28.10.1996 року призначений на посаду командира відділення взводу. Наказ №216 від 28.10.1996 р.;
- запис №20 30.12.2005 року призначений тимчасово виконуючим обов`язки командира Марганецького ВГРЗ до укладання контракту з керівництвом. Наказ №4 від 22.11.2005 р.;
- запис №21 23.01.2006 року звільнений від тимчасового виконання обов`язків командира Марганецького ВГРЗ. Наказ №8 від 23.01.2006 р.;
- запис №22 24.01.2006 року прийнятий до штабу Марганецького ВГРЗ згідно з контрактом на посаду заступника командира загону. Наказ №14 к від 30.01.2006 р.;
- запис №23 29.05.2006 року звільнений з роботи за власним бажанням (ч.1 ст.26 КЗпП України). Наказ № 60 к від 29.05.2006 р.;
- запис №35 29.11.2011 року призначений на посаду командира Марганецького ВГРЗ згідно з укладеним контрактом. Наказ № 407 від 29.11.2011 р.;
- запис №38 27.08.2013 року звільнений у зв`язку з реорганізацією Марганецького СВГРЗ ДСНС України, скороченням численності і штату працівників за п.1 ст.40 КЗпП України. Наказ № 53 від 27.08.2013 р.
З цього приводу, суд зазначає наступне.
Так, в період роботи позивача на посаді командира відділення, заступника командира воєнізованого гірничорятувального загону Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, був затверджений постановою КМУ від 11.03.1994 р. №162 та постановою КМУ від 16.01.2003 р. №36.
Згідно із Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому постановою КМУ від 16.01.2003 р. № 36 у пункті 1.5б вказано «командири відділень, їх заступники (помічники)».
Таким чином, посада командира відділення, тимчасово виконуючий обов`язки командира, яку позивач обіймав у періоди: з 25.07.1999 р. по 03.02.2000 р., із 30.12.2005 р. по 29.05.2006 р., із 29.11.2011 р. по 27.08.2013 р. належать до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
При цьому, із копії трудової книжки позивача слідує, що в ній містяться відповідні записи про періоди його роботи та посади, яку він займав у вказані періоді, а також інформації про документи, на підставі яких зроблені зазначені записи.
Відтак, зміст трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 18.07.1989 р. свідчить, що в спірні періоди він працював на посадах, які передбачені Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, а тому пільговий стаж за дані періоди належно підтверджений, оскільки трудова книжка є основним документом, що підтверджує такий стаж.
З наведеного слідує, що трудова книжка, яка додавалась позивачем до заяви про призначення пенсії, є достатнім документом, для підтвердження його права на пільгове пенсійне забезпечення, а тому в даному випадку не було необхідності надання уточнюючої довідки, передбаченої Порядок № 637, адже в його трудовій книжці були наявні всі необхідних записи, які підтверджували наявність підстав для зарахування періодів його роботи на посадах командира відділення, тимчасово виконуючий обов`язки командира та командира, до стажу за Список №1.
З огляду на зазначене, суд критично ставиться до доводів відповідача про не підтвердження особливого характеру та умов праці позивача через відсутність рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи, оскільки ці періоди підтверджені записами у його трудовій книжці.
Крім того, відповідно Індивідуальних відомостей про застраховану особу (Форма ОК-5) позивача за період 2006 року та з листопада 2011 року по серпень 2013 року наявні відомості по спеціальному стажу за кодом підстави для обліку спецстажу «ЗП3013А1».
Так, відповідно до п.1 Додатку 3 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 р. № 454 (далі - Порядок № 454):
- під кодом ЗПЗ013А1 обліковується спеціальний стаж працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць; чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються зі зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону: на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам.
Також, відповідно до ч.3 ст.44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
На підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 р., при прийманні документів орган, що призначає пенсію:
1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;
2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;
3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви (абзац третій пункту 1.7 розділу І Порядку).
Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
У пункті 4.7 Порядку №22-1 окреслено право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Тобто, у разі сумніву пенсійного органу у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами.
Під час розгляду справи відповідачем не було надано суду докази, що ним вживались відповідні заходи.
Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.
Позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 31.03.2020 р. у справі № 446/656/17.
Стосовно не зарахування до пільгового стажу позивача періоду отримання допомоги по безробіттю з 28.09.2013 р. по 17.11.2013 р., суд зазначає наступне.
Згідно із пунктом 12 частини першої статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 р. № 1533-III (далі - Закон №1533-III) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає страхуванню на випадок безробіття та за який сплачено страхові внески (нею, роботодавцем).
Статтею 21 Закону №1533-III передбачено, що страховий стаж обчислюється як сума періодів, протягом яких особа підлягала страхуванню на випадок безробіття та сплачувала страхові внески особисто або через рахунки роботодавця та роботодавцем.
Період, протягом якого застрахована особа була звільнена відповідно до цього Закону від сплати страхових внесків або отримувала виплати за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, крім пенсій усіх видів, включається до страхового стажу.
Водночас, згідно зі статтею 56 Закону № 1788-ХІІ, до стажу роботи, що дає право на пенсію зараховується, зокрема, періоди одержання допомоги по безробіттю.
Відповідно до пункту 1 статті 31 Закону України «Про зайнятість населення» від 01.03.1991 р. № 803-XII (далі - Закон № 803-XII ) безробітні після закінчення строку виплати допомоги по безробіттю можуть одержувати протягом 180 календарних днів матеріальну допомогу по безробіттю у розмірі до 75 процентів встановленої законодавством мінімальної заробітної плати за умови, що середньомісячний сукупний доход на члена сім`ї не перевищує встановленого законодавством неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
Приписами п.«ж» ч.1 ст.4 Закону № 803-XII визначено, що держава гарантує працездатному населенню у працездатному віці в Україні: включення періоду перепідготовки та навчання нових професій, участі в оплачуваних громадських роботах, одержання допомоги по безробіттю та матеріальної допомоги по безробіттю до загального трудового стажу, а також до безперервного трудового стажу.
Так, згідно із формою РС-право станом на 14.03.2024 року період з 28.09.2013 р. по 17.11.2013 р. зараховано до страхового стажу позивача.
Відтак, враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що підстави для зарахування періоду отримання допомоги по безробіттю з 28.09.2013 р. по 17.11.2013 р. до пільгового стажу позивача відсутні.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача зарахувати періоди роботи позивача за Списком №1, а саме: з 01.12.1991 р. по 03.12.1991 р., з 26.09.1994 р. по 21.03.1995 р., з 24.03.1995 р. по 24.07.1999 р., з 01.04.2004 р. по 29.12.2005 р., суд вказує на таке.
Як вбачається з розрахунку стажу форми РС-право, що періоди роботи позивача з 01.12.1991 р. по 03.12.1991 р., з 26.09.1994 р. по 21.03.1995 р., зараховано до пільгового стажу за Списком №1.
Крім того, Комісією при Головному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області прийнято рішення від 11.04.2024 р. №6 про підтвердження періодів роботи з 24.03.1995 р. по 24.07.1999 р., з 04.02.2000 р. по 29.12.2005 р. для зарахування до пільгового стажу за Списком №1.
Оскільки спірні періоди роботи вже були зараховані до страхового стажу позивача, суд не має підстав для їх повторного зарахування, а тому суд також відмовляє в цій частині заявлених позовних вимог.
Щодо заявлених позовних вимог про зобов`язання Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах з дня звернення, з 14.03.2024 року відповідно до ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", суд зазначає наступне.
Відповідно до положень частини першої статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4 частини другої статті 245 КАС України).
Відповідно до частини четвертої статті 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Нормами частини другої статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Суд зазначає, обрахунок стажу, що враховується для призначення пенсії, є дискреційними повноваженнями пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
З огляду на викладене, з урахуванням наведених судом законодавчих норм та встановлених обставин, а також дискреції пенсійного органу в питаннях обрахунку стажу (в тому числі пільгового), необхідного для призначення пенсії, суд з метою належного та ефективного захисту прав позивача вважає за необхідне лише зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 14.03.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду.
У задоволенні решти позовних вимог позивачу слід відмовити.
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В силу ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовну заяву слід задовольнити частково з викладених вище підстав.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного.
Як видно з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду у розмірі 1211,20 грн.
Згідно із ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позов задоволено частково, слід повернути позивачу частину судових витрат по справі у розмірі 605,60 грн. (1 211,20 грн. : 2), за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262 КАС України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позовну заяву - задовольнити частково.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 14.03.2024 року, зарахувавши до пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи з 25.07.1999 р. по 03.02.2000 р., з 30.12.2005 р. по 29.05.2006 р., з 29.11.2011 р. по 27.08.2013 р., та з урахуванням висновків суду.
У задоволенні решти позовної заяви відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

Суддя К.С. Кучма