Справа № 642/6660/24
Суддя: Балабай С. С.
Дата ухвалення: 2024-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 642/6660/24
Провадження № 2-а/642/42/24

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 р. м. Харків

Ленінський районний суд міста Харкова в особі головуючого-судді Балабая С.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Харківській області про скасування постанови у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

На адресу Ленінського районного суду міста Харкова від ОСОБА_1 надійшла позовна заява до відповідача Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Харківській області про скасування постанови у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Позовні вимоги мотивує тим, 19 вересня 2024р. о 22 год 20 хв вийшов з супермаркету АТБ розташованого по вул. Золочівська, 25 у м. Харкові, сів у припаркований автомобіль MERCEDES-BENZ E 200 д/н НОМЕР_1 , яким володіє на відповідній правовій підставі, і почав рух. Під час виїзду з парковки заднім ходом увімкнув сигнали поворотів, рухаючись уперед перестроївся у правий край дороги одразу після того, як переконався у безпеці цього маневру. Невдовзі після того як повернув з вул. Золочівської на проспект Слави, навпроти супермаркету «Чудо-маркету», розташованого по пр. Слави, 3, його зупинив екіпаж патрульної поліції, який рухався позаду і після необґрунтованих претензій, без участі адвоката постановою серія ЕНА № 3087222 наклали на нього адміністративне стягнення за ст. 126 ч.2 КУпАП у вигляді штрафу розміром 3400 грн. Постанова мотивована тим, що позивач нібито не має права керування таким транспортним засобом. При цьому поліцейські намагались його переконати в тім, що його водійське посвідчення недійсне і є папірцем. Під час спілкування з позивачем всі троє поліцейських: командир 1 взводу 3 роти 2 батальйону УПП в Харківській області ст. лейтенант поліції Вовк Богдан Вікторович, капрал поліції Хуляєв Олексій Сергійович та рядовий поліції Бирка Олексій Андрійович вели безперервну фіксацію на нагрудні відеореєстратори та на свої смартфони. На переконання возивача, ніяких доказів, що підтверджують наявність складу адміністративного правопорушення в постанові немає, а її зміст не відповідає обставинам справи. Отже, на думку позивача, постанова винесена незаконно за відсутності доказів вчинення адміністративного правопорушення. Крім того, уповноваженою особою при розгляді справи про адміністративне правопорушення, було допущено ряд процесуальних порушень, зокрема, не забезпечено присутність адвоката на неодноразово заявлені позивачем усні клопотання. Однак, поліцейськими не було вжито жодних дій щодо надання можливості реалізувати своє право на отримання кваліфікованої правничої допомоги. Такими діями, на переконанння позивача, поліцейські порушили права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, а тому і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Зазначає, що розглядаючи справу без участі захисника, поліцейські стверджували, що позивач не має права керувати транспортними засобами, оскільки був позбавлений такого права постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 24 лютого 2023 року у справі № 642/314/23 строком на один рік. Ця постанова набрала законної сили 19 квітня 2023 року, отже строк позбавлення такого права сплив 19 квітня 2024 року, що є зрозумілим навіть для стороннього спостерігача, не обтяженого тонкощами профільного законодавства. На питання позивача, чи продовжується позбавлення права керування транспортними засобами відповідної категорії після спливу одного року, зокрема на 366-й день з початку перебігу цього строку, позивач отримав позитивну відповідь. Тобто суд, на переконання позивача, позбавив останнього права керування строком на один рік, але поліцейські самостійно визначили, що цей визначений судом присічний строк не закінчився і продовжується. На уточнююче питання, якою нормою закону цей строк позбавлення певних прав може продовжуватись, відповіді не почув. Єдине, на що спромоглись поліцейські, так це наполягати, що позбавлення прав продовжується на підставі підзаконних актів, якими встановлений порядок повернення водійського посвідчення (вони переплутали з поверненням права, що не є тотожним), чому має передувати складання іспитів та проходження медогляду, і намагались переконати позивача, що водійське посвідчення, що знаходиться у нього, це лише шматок паперу (пластику), що свідчить про повне нерозуміння (або необізнаність) ними приписів постанови КМУ № 340 щодо визначення поняття та функцій посвідчення водія. На момент зупинки поліцейськими позивач був за кермом легкового автомобіля з водійським посвідченням категорії В на право керування таким транспортним засобом та реєстраційним посвідченням.

Отже, законні підстави для притягнення позивача до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП відсутні, тому подія та склад адміністративного правопорушення в даному конкретному випадку відсутні, а отже, постанова підлягає скасуванню.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Харкова від 18.10.2024 відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

На адресу Ленінського районного суду міста Харкова від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до якого, сторона відповідача вказує, що твердження позивача, викладені у позові, є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом. Під час встановлення обставин події командиром взводу № 1 роти № 3 батальйону № 2 УПП в Харківській області ДПП старшим лейтенантом поліції Вовком Богданом Вікторовичем виявлено, що позивач керував транспортним засобом, не маючи права керування транспортними засобами, що об`єктивно вказувало на ознаки адміністративного правопорушення в діях водія, передбаченого частиною другою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Встановивши, що дана подія має цілісний склад адміністративного правопорушення, за результатом розгляду справи, згідно з вимогами статей 251, 252, 268, 278, 279, 280 КУпАП інспектором винесено оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3087222 від 19.09.2024 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень. Зазначеною постановою дії позивача кваліфіковані за ознаками частини другої статті 126 КУпАП.

На адресу Ленінського районного суду міста Харкова від позивача надійшла відповідь на відзив. Відповідно до якого, позивач вказує, що відповідач помиляється, стверджуючи, що він «керував транспортним засобом, не маючи права керування транспортними засобами», посилаючись на частину другу статті 126 КУпАП. Диспозиція цієї норми інша - керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом. Слово «таким» в диспозиції цієї норми є кваліфікуючою ознакою і визначає категорію транспортного засобу, яким не може керувати власник автомобільного посвідчення з іншою категорією. Якщо особа позбавлена права керувати транспортними засобами, тобто не має права керування, то не потрібно слово таким - це ч.6 ст. 126 або ч.1 ст. 126 - і у цих нормах відсутнє слово «таким». А в редакції позивача це диспозиція частини першої статті 126 КУпАП. Зазначає, що відповідачем допущено підміну понять «повернення права» та «повернення документу». Підзаконними актами, на які посилається відповідач врегульовано повернення посвідчення водія, тобто документу, а не права. Права позбавляє суд на визначений строк, після спливу якого позбавлення такого права припиняється. Відповідач власноруч визнає у відзиві: строк позбавлення права керування сплив 19.04.2024. Якщо б посвідчення було вилучено і не повернуто, і я керував автомобілем без нього після спливу строку позбавлення права керування, тільки в такому випадку поліцейські могли б притягнути його до відповідальності, але на підставі частини першої ст.126 КУпАП. При цьому диспозиція частини шостої цієї статті діє лише під час позбавлення права керування, а після спливу строку позбавлення діє частина перша за умови відсутності посвідчення водія.

Відповідно до ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Положеннями ч.5 ст.262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Дослідивши надані матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 7 КУпАП гарантовано, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Судом встановлено, що 19.09.2024 о 22 годині 50 хвилин винесено постанову серії ЕНА № 3087222 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі, якою притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн.

Відповідно до постанови серії ЕНА № 3087222 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, 19.09.2024 о 22 годині 26 хвилин у м. Харкові по вул. Золочівська, буд.19 , водій керуючи тз під час зміни смуги руху не ввімкнув показчик повороту та здійснив рух по зустрічній смузі руху, під час перевірки документів виявилось, що водій не має права керування таким тз, чим порушив п. 2.1.а ПДР Керування ТЗ особою, яка не має права керування таким ТЗ, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, перелік джерел яких наведено в ст. 251 КУпАП.

Так, за приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Сторона позивача вказує на невірну кваліфікацію правопорушення, оскільки дії позивача охоплюються ч. 1 ст. 126 КУпАП, проте постанова винесена в порядку ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Положення ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Зміст ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Згідно п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Представником відповідача до відзиву додано повідомлення заступника начальника Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях (філія ГСЦ МВС) Головного сервісного центру МВС Кизима Р., з якого вбчається, що в Єдиному державному реєстрі МВС міститься інформація щодо видачі громадянину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 26.06.2004 року з дозволеними категоріями «В,С» видане ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Харків (на теперішній час ТСЦ № 6341 РСЦ ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях), однак після закінчення терміну позбавления права керування транспортними засобами, громадинии ОСОБА_1 , станом на 19.09.2024 року теоретичний та практичний іспити не складав.

Повернення посвідчень водія особам, позбавленим права на керування транспортними засобами (крім осіб, позбавлених права на керування транспортними засобами за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення), здійснюється після складання теоретичного і практичного іспитів на право керування транспортними засобами всіх категорій, зазначених у посвідченні водія, що повертається.

Особам, позбавленим права на керування транспортними засобами за керування такими засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, посвідчення водія повертається після обов`язкового проходження позачергового медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту (п. 20 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, яке затверджено Постановою КМУ № 340 від 8 травня 1993 р.).

Отже, зважаючи на той факт, що позивач не виконав визначених законодавством вимог, якими обумовлено повернення посвідчення водія особі після закінчення строку позбавлення права на керування транспортними засобами, то наразі позивач є особою, яка не має спеціального права керування транспортними засобами будь-якої категорії. Таким чином дії працівників поліції, які були спрямовані на притягнення останнього до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 126 КУпАП є правомірними.

Відповідачем до відзиву додано DVD-диск з медіа-файлами, засвідченими електронно-цифровим підписом. Зокрема на відеофайлах «video753060818» та «video753060819» зафіксовано факт руху транспортного засобу MERCEDES-BENZ E 200 з реєстраційним номером НОМЕР_1 по зустрічній смузі для руху та факт того, що водій при перестроюванні не ввімкнув світловий покажчик повороту.

Таким чином, на вищезазначених медіа-файлах міститься інформація про обставину керування позивачем транспортного засобу, що зазначений в оскаржуваній постанові. З огляду на те, що в силу п. 9 частини першої статті 31 та статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» відеоспостереження за дотриманням позивачем Правил дорожнього руху інспектором зафіксовано у встановленому законом порядку, з посиланням на технічні засоби, такі як відеореєстратор 70mai та зазначенням ідентифікаційних номерів бодікамер №№ 88 в графі № 7 постанови, відповідно до вимог статті 283 КУпАП.

Таким чином відеозаписи «video753060818», «video753060819», «export-y9xyr», «export-9ipku» є належними та допустимими доказами інкримінованого правопорушення.

Як встановлено інспектором на місці розгляду справи та підтверджується доказами, наданими відповідачем до відзиву, 24.02.2023 Ленінським районним судом міста Харкова, за результатами розгляду справи № 642/314/23, винесено постанову, якою позивача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17000 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Позивачем було подано до Харківського апеляційного суду апеляційну скаргу на постанову Ленінського районного суду міста Харкова від 24.02.2023 у справі № 642/314/23. 19.04.2023 апеляційну скаргу було залишено без задоволення, а постанову Ленінського районного суду міста Харкова від 24.02.2023 щодо ОСОБА_2 без змін. Отже постанова Ленінського районного суду міста Харкова від 24.02.2023 у справі № 642/314/23 набрала законної сили 19.04.2023.

Таким чином, строк позбавлення позивача права керування транспортними засобами сплинув 19.04.2024.

Відтак, враховуючи вищенаведені норми законодавства, повернення позивачу права керування транспортними засобами обумовлене обов`язковим проходженням медичного огляду та повторним складанням теоретичного та практичного іспитів на право керування транспортним засобом всіх категорій, зазначених у посвідченні водія.

Крім того, поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу, яким керував позивач, за базами даних «Інформаційного порталу Національної поліції України» було встановлено, що посвідчення водія, яке пред`явив для перевірки позивач, має статус: «Підлягає вилученню».

Оскільки позивачем не вжито необхідних заходів щодо повернення йому права керування транспортними засобами, після позбавлення такого права, то можна обґрунтовано констатувати, що станом на 19.09.2024 позивач не мав права керування транспортним засобом будь-якої категорії.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що дії позивача підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 126 КУпАП, як і вказано у спірній постанові.

Посилання сторони позивача на помилковість в частині зазначення суті адміністративного правопорушення суд приймає критично, вважаючи надмірним формалізмом та вважає спробою сторони позивача уникнути притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до змісту позовної заяви, позивач стверджує, що відповідач під час розгляду справи про адміністративне правопорушення порушив процедуру розгляду справи, оскільки не відклав за його клопотанням розгляд справи з метою отримання правової допомоги.

Однак, зазначене не відповідає дійсності, крім того, чинним законодавством України не закріплено імперативного обов`язку поліцейського забезпечувати захисником особу, щодо якої розглядається справа про адміністративне правопорушення під час її розгляду. Оскільки норми закону, яка зобов`язує поліцейського забезпечувати правову допомогу особі під час розгляду справи, чинним законодавством не встановлено, а тому аргументи позивача про порушення інспектором порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та його права на захист є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону. У посадових осіб суб`єктів владних повноважень, у тому числі і у працівників органів і підрозділів Національної поліції, уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, є обов`язок - забезпечити особам, які притягуються до адміністративної відповідальності можливість користування правами, закріпленими у статті 268 КУпАП.

Статтею 268 КУпАП встановлено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Гарантування кожному права на правову допомогу в контексті статті 59 Конституції покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки зумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги. Належна реалізація позивачем прав, встановлених статтею 268 КУпАП, у випадку їх роз`яснення до моменту прийняття постанови у справі про адміністративне правопорушення, мала можливість вплинути на прийняте інспектором поліції рішення у справі про адміністративне правопорушення.

З відеозапису вбачається, що інспектор під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ознайомив позивача з його правами, передбаченими статтями 63 Конституції України, 268, 287, 288 КУпАП, що підтверджується відеозаписом «export-9ipku» (час на бодікамері 474429 19.09.2024 22:42:05). Жодного клопотання про бажання перенести розгляд справи для отримання правової допомоги позивачем заявлено не було. Позивач вільно користувався мобільним телефоном, з відеозапису події вбачається, що він телефонував іншій особі, з його слів адвокату та отримував консультацію.

Після чого, інспектор повідомив позивачу про те, що стосовно нього буде винесена постанова, вказав про розмір накладеного стягнення у виді штрафу, у зв`язку з винесення відповідної постанови, строк оплати штрафу та порядок оскарження винесеної постанови. Та повідомив про закінчення розгляду справи.

З дослідженого відеозапису вбачається, що позивач заявив клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з необхідністю скористатися правовою допомогою вже після розгляду справи, коли постанова вже була винесена.

На думку суду, з огляду на поведінку поліцейських та зміст діалогу позивача з працівниками поліції можна об`єктивно прийти до висновку, що поліція не вчиняла жодних дій спрямованих на позбавлення водія можливості отримання правової допомоги під час розгляду справи. Аналізуючи вищевикладене, з огляду на перебіг обставин справи, суд приходить до висновку, що інспектор не порушив право позивача на отримання правової допомоги, оскільки таке твердження позивача спростовується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема відомостями, що містяться на відеозаписі «export-9ipku».

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 (далі Інструкція), яка визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. За змістом пунктів 1 та 2 розділу III Інструкції справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена статтею 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Чинним законодавством передбачено спрощену процедуру розгляду справ про адміністративні правопорушення, які віднесені статтею 222 КУпАП до компетенції органів Національної поліції.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Аналогічних правових висновків Верховний Суд дійшов, зокрема, у справах № 286/648/17 (постанова К/9901/23930/18 від 07 грудня 2018 року), № 489/1525/16-а (постанова К/9901/5974/18 від 31 січня 2018 року) та № 681/972/17 (постанова К/9901/17506/18 від 17 травня 2018 року), у справі № 310/4817/17 (2 а/310/156/17 від 27.12.2019).

Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування постанови, яка складена за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про доведеність вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Отже, суд вважає, що позивачем не було доведено своєї невинуватості у вчиненні правопорушення, в той час як відповідачем було надано вичерпні докази на користь винуватості позивача у вчиненні ним правопорушення згідно ч. 2 ст. 126 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 126, 251, 293 КУпАП, ст. ст. 9, 19, 77, 78, 242-246, 250, 293, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Харківській області про скасування постанови у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Суддя С.С. Балабай