Справа № 240/13764/24
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2024-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року м. Житомир справа № 240/13764/24

категорія 106000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 про:

- визнання протиправним рішення - відмову за наслідком розгляду його заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз.3 ч.1 ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію";

- зобов`язання повторно розглянути його заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз.3 ч.1 ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" в зв`язку з утриманням троє і більше дітей віком до 18 років.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Позивач у червні 2024 року звернувся до Відповідача із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз.3 ч.1 ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" у зв`язку з перебуванням на утриманні трьох і більше дітей віком до 18 років. За результатами розгляду заяви Позивача протоколом від 20.06.2024 року №8 відповідна комісія Відповідача ухвалила рішення про відмову у наданні відстрочки. Таке рішення Відповідача вважає протиправним, так як на його утриманні перебуває троє і більше дітей віком до 18 років.

Ухвалою суду від 23.07.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилам спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник Відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_1 , направив до суду відзив на позов, в якому проти позову заперечується і зазначається, що другий відділ є структурним підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач підтверджує, що Позивач 19.06.2024 року звертався із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз.3 ч.1 ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Відповідач вважає, що Позивачем до своєї заяви було долучено докази на підтвердження лише двох дітей, батьком яких є Позивач, та які перебувають на його утриманні. В зв`язку з цим, на думку представника Відповідача, Позивачу правомірно було відмовлено в наданні відстрочки.

У відповіді на відзив Позивач зазначає, що хоча він не є батьком ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , але вказані неповнолітні діти перебувають на його утриманні. Крім того, Позивач зазначив, що ним розпочата процедура усиновлення дітей. Ця обставина та наявність у Позивача посвідчення багатодітної сім`ї Відповідачем протиправно ігнорується.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі у зв`язку з виконанням конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регулюються правовими нормами Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-XII (надалі - Закон № 2232-XII), що були чинні на день виникнення таких відносин.

Відповідно до вимог статті 1 цього Закону захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Як зазначено в статті 3 Закону № 2232-XII, правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суть спірних відносин між сторонами зведена виключно до правомірності рішення Відповідача в особі Комісії 2 відділу про відмову у надані ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, оформлену протоком №8 від 20.06.2024 року.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що таке рішення Відповідача було ухвалено за результатами розгляду звернення Позивача від 19.06.2024 року.

Як зазначено в позові, до свого звернення Позивачем були долучені:

- копія посвідчення багатодітної сім`ї;

- копія акту обстеження умов проживання

- копія довідки про місце проживання;

- копія свідоцтва про народження ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- копія свідоцтва про народження ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- копія заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.08.2020 року.

Відповідно до доводів, наведених у позовній заяві, Позивач вважає, що має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз.3 ч.1 ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Такі доводи Позивача не узгоджуються із вимогами чинного законодавства з огляду на таке.

Безспірно, відповідно до вимог абзацу третього частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (надалі - Закон № 3543-XII) не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років.

Відповідно до вимог абзацу дев`ятого пункту 11 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 р. № 154 (надалі - Положення №154) районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.

Як зазначено в п.57 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 (надалі - Порядок №560), для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:

За наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації (п.58 Порядку).

Суд погоджується із доводами Відповідача, наведеними у відзиві, що в розумінні вимог п.3 додатку 5 до вказаного Порядку № 560 жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації до заяви повинні долучити слідуючі документи:

- свідоцтво про народження дітей (трьох і більше) із зазначенням батьківства військовозобов`язаного та один із документів: свідоцтво про реєстрацію шлюбу з матір`ю (батьком) дітей (трьох і більше) або рішення суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з батьком (матір`ю), або рішення органу опіки і піклування про визначення місця проживання з тим із батьків, який є військовозобов`язаним, або письмовий договір між батьками про те, з ким будуть проживати діти та участь другого з батьків у їх вихованні, або рішення суду про встановлення факту перебування дитини на утриманні військовозобов`язаного відповідно до положень статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, а також договір про сплату аліментів на дитину.

Всупереч вказаним вимогам Позивачем до своєї заяви від 19.06.2024 року не був долучений весь перелік передбачених документів.

Суд погоджується із доводами Відповідача, наведеними у відзиві, що Позивачем до заяви долучено лише документи на підтвердження свого батьківства відносно лише двох дітей ( ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Суд погоджується із доводами Відповідача, наведеними у відзиві, що Позивачем до заяви не було долучено документів на підтвердження факту перебування на його утриманні ОСОБА_2 , 2010 р.н., та ОСОБА_3 2015 р.н., в тому числі рішення суду про встановлення факту перебування дитини на утриманні військовозобов`язаного відповідно до положень статті 315 Цивільного процесуального кодексу України.

Суд зазначає, що Позивачем помилково зроблено висновок, що копія посвідчення багатодітної сім`ї підтверджує перебування на його утриманні ОСОБА_2 , 2010 р.н., та ОСОБА_3 2015 р.н.

Позивач не врахував, що відповідно до ч. 1 ст. 268 Сімейного кодексу України мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.

Тобто, обов`язок Позивача як вітчима утримувати ОСОБА_2 , 2010 р.н., та ОСОБА_3 2015 р.н., настає за умов, що вказані діти з ним проживають і в них не має матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, а Позивач як вітчим може надавати їм матеріальну допомогу.

А відтак його обов`язок як вітчима щодо утримання дітей, з якими він проживає, не є безумовним, а тому для встановлення факту утримання вітчимом дитини, яка з ним проживає, потрібно довести, та потрібно довести, що зазначені родичі дитини не можуть надавати таку допомогу.

Крім того, згідно акту обстеження умов проживання, складеного 08.07.2024 року уповноваженою особою Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, ОСОБА_2 , 2010 р.н., та ОСОБА_3 2015 р.н. проживають в с.Софіївська Борщагівка Бучанського району Київської області, а Позивач згідно довідки про реєстрацію його місця проживання - в с.Смолка Баранівського району Житомирської області.

Тобто, місце проживання Позивача та місце проживання ОСОБА_2 , 2010 р.н., та ОСОБА_3 2015 р.н., їх матері та Позивача є різними.

Більш того, зазначений акт складений 08.07.2024 року, а тому фізично не міг бути долучений до заяви Позивача від 19.06.2024 року, що подавалася Відповідачу.

За приписами п.60 Порядку № 560 Комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

Як вже зазначалося судом, Відповідач в особі Комісії 20.06.2024 року розглянув заяву Позивача від 19.06.2024 року та долучені до неї документи та ухвалив оскаржуване рішення в строки, передбачені п.60 Порядку № 560.

Суд вважає безпідставними доводи Позивача, наведені у відповіді на відзив на позов, що його право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз.3 ч.1 ст.23 Закону № 3543-XII в зв`язку з утриманням троє і більше дітей віком до 18 років підтверджується розпочатим процесом усиновлення дітей.

По-перше, на підтвердження своїх доводів Позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів.

По-друге, навіть за наявності таких доказів вони (докази) не були долучені до звернення Позивача від 19.06.2024 року, а тому не могли бути враховані Відповідачем в особі Комісії при ухваленні оскаржуваного рішення.

Більш того, суд зазначає, що наявність відповідних рішень щодо усиновлення Позивачем дітей віком до 18 років або інших доказів на підтвердження факту утримання ним трьох і більше дітей, в тому числі відповідного судового рішення, не перешкоджає Позивачу повторно в установленому порядку звернутися до Відповідача із заявою про надання такої відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та надати належні докази на їх підтвердження.

Зазначене дає підстави зробити висновок, що позовні вимоги Позивача не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст.ст.139-143 КАС України підстави для відшкодування та стягнення судових витрат по даній справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк

16.12.24