Справа № 300/5477/23
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2024-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 рокуЛьвівСправа № 300/5477/23 пров. № СК-А/857/13678/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І.М., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року (головуючий суддя Чуприна О.В., м. Івано-Франківськ) у справі № 300/5477/23 за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в :

ФОП ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Івано-Франківської митниці, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA206000/2023/000072/2 від 08.06.2023 та скасувати картку відмови у митному оформленні товарів №UA206050/2023/000166.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №UA206000/2023/000072/2 від 08.06.2023. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позову, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а також не досліджено обставини, що мають значення для справи.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що 30.05.2023 позивач подав до митного органу декларацію типу ІМ 40 ДЕ 23UA17U1 для оформлення товару, за якою спрацювали ризики АСАУР відповідно, проведено консультацію з декларантом, посадовими особами підрозділу було проведено повний митний огляд із складанням акту митного огляду №23UA17U1 та фотографуванням, відібрано зразки. Вказує, що декларантом подано тимчасову митну декларацію на товари, точні відомості про код згідно з УКТЗЕД яких можуть бути встановлені після проведення їх дослідження, отримання додаткової інформації, МД ІМ 40 ТН № 23UA86U9 від 06.06.2023 з метою випуску товару у вільний обіг та під зобов`язання про подання додаткової декларації у строк не більше 45 днів з дати оформлення тимчасової митної декларації. За наслідками подання тимчасової декларації, митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості №UA206000/2023/000072/2 від 08.06.2023. Зазначає, що під час форматологічного контролю встановлено, що банківські платіжні документи від 02.03.2023 б/н та від 03.01.2023 б/н не завірені печаткою банку. Наголошує, що позивачем до митного оформлення було подано експортну митну декларацію країни виробника №23509615, яка не завірена митним органом. Вказує, що в порушення п.6 ч.2 ст. 53 МК України позивачем не надано митному органу морський перевізний документ (коносамент) та специфікації, яка є невід`ємною частиною контракту.

Звертає увагу, що судом першої інстанції надано неправильну оцінку зазначеним обставинам, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивач до суду відзив на апеляційну скаргу не подав.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено доказами, які є в матеріалах справи, що 22.12.2022 між ФОП ОСОБА_1 (покупець) і нерезидентом "ХЕФЕЙ МЕРРІБОДІ СПОРТС КО., ЛТД" (Китайська Народна Республіка) (продавець), укладений зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу №R22122022, згідно підпунктом 1.1 пункту 1 якого продавець продає покупцю спортивне обладнання відповідно до специфікації до цього договору (а.с.42-44).

Відповідно до підпункту 3.3 пункту 3 Договору поставка товарів здійснюється на умовах "FОВ" (доставка вантажу, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до місця (Нантонг, Китай) ("Порт призначення") відповідно до правил Інкотермс 2010.

Ціни за товари визначені у Специфікації до цього договору, яка є невід`ємною частиною цього договору (підпункт 4.1 пункт 4 Договору).

Згідно з підпунктом 5.2 пунктом 5 Договору оплата здійснюється у доларах США за договором відповідно до специфікації до цього договору на банківський рахунок.

На виконання вищевказаного Договору №R22122022 від 22.12.2022 складено рахунок-фактуру (інвойсу) №MB22221 від 22.03.2023 і пакувальний лист від 22.03.2023 на спортивне обладнання на загальну суму 71 663,23 доларів США (а.с.89-92):

- МВ 13028 Преміум гиря в кількості 855 одиниць, на загальну вартість 14 630,00 доларів США;

- МВ 13010 Чорна гумова гиря в кількості 955 одиниць, на загальну вартість 13 655,63 доларів США;

- МВ 11202 Гантель покрита неопреном в кількості 1000 одиниць, на загальну вартість 3 000,00 доларів США;

- МВ 14081 Прес з мотузкою (Подвійний) 200 одиниць вартістю 684,00 доларів США;

- МВ 31000 Масажний валик 14*33см в кількості 300 одиниць вартістю 1 872,00 доларів США;

- МВ 31084 Йога-ролик 14*45см в кількості 500 одиниць вартістю 1 975,00 доларів США;

- МВ 32030 Коврик для йоги 1730*610*4мм в кількості 504 одиниці вартістю 1 915,00 доларів США;

- МВ 34000А Гімнастичний м`яч в кількості 1 500 одиниць на загальну вартість 3 440,00 доларів США;

- МВ 34010 М`яч BOSU 58*25см в кількості 200 одиниць вартістю 3 160,00 доларів США;

- МВ 34052 М`яч BOSU 58*26см в кількості 200 одиниць вартістю 4 180,00 доларів США;

- МВ 41024 Скакалка в кількості 1000 одиниць вартістю 500,00 доларів США;

- МВ 44013 Упори для віджимання хромові в кількості 520 одиниць вартістю 842,40 доларів США;

- МВ 44022 Упори для віджимання в кількості 510 одиниць вартістю 1 275,00 доларів США;

- МВ 45017 Штанга збільшеної довжини в кількості 500 одиниць вартістю 1 190,00 доларів США;

- МВ 47044 Степ-платформа 80*30*10/15/20см в кількості 100 одиниць вартістю 775,00 доларів США;

- МВ 53009 Координаційні сходи в кількості 900 наборів на загальну вартість 2 100,00 доларів США;

- МВ 24007 Набір тренувальних підлогових сіток в кількості 200 наборів вартістю 910,00 доларів США;

- МВ 24064 Багатофункціональні сходи 5м в кількості 300 наборів вартістю 2 109,00 доларів США;

- МВ 14073 Тренувальна мотузка в кількості 120 одиниць на загальну вартість 2 922,00 доларів США;

- МВ 24087 Тренувальна мотузка в кількості 120 одиниць на загальну вартість 1 788,00 доларів США;

- МВ 24020 Набір для тренувань на підвішуваннях в кількості 200 наборів вартістю 2 300,00 доларів США;

- МВ 24020-S Набір для тренувань на підвішуваннях, проста упаковка в кількості 200 наборів вартістю 1 850,00 доларів США;

- МВ 32043 Мат-пазл в кількості 1080 одиниць на загальну вартість 4 590,00 доларів США.

ТОВ "Адель Сервіс" на виконання умов договору на проведення митно-брокерської діяльності в інтересах позивача подано до Івано-Франківської митниці Державної митної служби України електронну митну декларацію №23UA17U1 від 30.05.2023, якою задекларовано для митного оформлення товар, який ввозиться на територію України, виокремлений у чотири групи, а саме: "1. Інвентар та обладнання для занять фізкультурою, гімнастикою, легкою атлетикою, іншими видами спорту. Приладдя для занять фізкультурою…"; "2. Покриття для підлоги, для занять фізкультурою або фітнесом, з EVA (полівінілацетату) у вигляді пластин з вирізаними по краях виступами для з`єднання типу "пазл…"; "3. Спортивний інвентар для занять фізкультурою, гімнастикою, легкою атлетикою, іншими видами спорту, м`ячі надувні…"; "4. Канати сплетені, не просочені, без покриття, з синтетичних волокон…".

Фірма виробник HEFEI MERRYBODY SPORTS CO., LTD "ХЕФЕЙ МЕРРІБОДІ СПОРТС КО., ЛТД" (Китайська Народна Республіка, "СN") (а.с.85-88).

В зазначеній митній декларації декларант самостійно визначив митну вартість товару за основним методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, а саме згідно рахунку-фактури №MB22221 від 22.03.2023, за ціною 71 663,23 доларів США (а.с.85-88).

Судом встановлено, та не заперечується сторонами, що декларантом одночасно із митною декларацією №23UA17U1 від 30.05.2023 надано відповідачу такі документи:

- пакувальний лист (Packing list) Б/Н від 22.03.2023 (а.с.22-27);

- рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) №22221 від 22.03.2023 (а.с.89-92);

- міжнародна автотранспортна накладна (Road consignment note) CMR №4014521 від 25.05.2023 (а.с.28-29);

- міжнародна автотранспортна накладна (Road consignment note) CMR №4014522 від 25.05.2023 (а.с.30-31);

- сертифікат про походження товару (Certificate of origin) №23С3401M0415/00005 від 10/04.2023 (а.с.32-33);

- декларація про походження товару (Declaration of origin) MB22221 від 22.03.2023;

- банківський платіжний документ, що стосується товару б/н від 03.01.2023 та від 02.03.2023 (а.с.34-36, 37-39);

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконання договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №LS-4486617 та №LS-4486618 від 25.05.2023 (а.с.40, 41).

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №R22122022 від 22.12.2022 (а.с.42-44);

- договір про надання послуг митного брокера №09/05/23 від 09.05.2023 (а.с.45-49).

- копія митної декларації країни відправлення 23509615 від 20.03.2023.

Відповідачем проведено повний митний огляд із складанням акту митного огляду №23UA17U1 та фотографуванням, відібрано зразки (а.с.229).

21.06.2023 Івано-Франківською митницею прийнято рішення про визначення коду товару №КТ-UA-2023, яким визначено код УКТ ЗЕД товару №4, та змінено опис товару №2 відповідно до коду УКТ ЗЕД (а.с.223).

Івано-Франківська митниця Державної митної служби України, за результатами розгляду поданої електронної митної декларації №23UA17U1 від 30.05.2023 та доданих до неї документів, відмовила у митному оформленні (випуску) товарів у відповідності до Картки №UA206050/2023/000166 (а.с.20-21).

Згідно даних оскаржуваної Картки "відмовлено у митному оформленні товарів з таких причин: Рішення щодо класифікації товарів КТ-UA-2023 від 21.06.2023. Роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: Задекларувати товар згідно з класифікаційним рішенням КТ-UA-2023 від 21.06.2023.".

ТОВ "Адель Сервіс" в інтересах позивача, додатково подано до Івано-Франківської митниці Державної митної служби України тимчасову митну декларацію №23UA86U9 від 06.06.2023, якою задекларовано для митного оформлення товар, який ввозиться на територію України, виокремлений у три групи, а саме: "1. Інвентар та обладнання для занять фізкультурою, гімнастикою, легкою атлетикою, іншими видами спорту. Приладдя для занять фізкультурою…"; "2. Покриття для підлоги, для занять фізкультурою або фітнесом, з EVA (полівінілацетату) у вигляді пластин з вирізаними по краях виступами для з`єднання типу "пазл…"; "3. Спортивний інвентар для занять фізкультурою, гімнастикою, легкою атлетикою, іншими видами спорту, м`ячі надувні…".

Фірма виробник HEFEI MERRYBODY SPORTS CO., LTD "ХЕФЕЙ МЕРРІБОДІ СПОРТС КО., ЛТД" (Китайська Народна Республіка, "СN") (а.с.112-113).

В зазначеній митній декларації декларант самостійно визначив митну вартість товару за основним методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, а саме згідно рахунку-фактури №MB22221 від 22.03.2023, за ціною 71 663,23 доларів США (а.с.112-113).

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, декларантом одночасно із митною декларацією №23UA86U9 від 06.06.2023 надано відповідачу такі документи: - пакувальний лист (Packing list) Б/Н від 22.03.2023 (а.с.22-27);

- рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) №22221 від 22.03.2023 (а.с.89-92);

- міжнародна автотранспортна накладна (Road consignment note) CMR №4014521 від 25.05.2023 (а.с.28-29);

- міжнародна автотранспортна накладна (Road consignment note) CMR №4014522 від 25.05.2023 (а.с.30-31);

- сертифікат про походження товару (Certificate of origin) №23С3401M0415/00005 від 10.04.2023 (а.с.32-33);

- декларація про походження товару (Declaration of origin) MB22221 від 22.03.2023;

- акт №UA206050/2023/005217 від 31.05.2023 про проведення огляду (переогляду) товарів транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду, що здійснюється при виконанні митних формальностей під час митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації);

- банківський платіжний документ, що стосується товару б/н від 03.01.2023 та від 02.03.2023 (а.с.34-36, 37-39);

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконання договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №LS-4486617 та №LS-4486618 від 25.05.2023 (а.с.40, 41);

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №R22122022 від 22.12.2022 (а.с.42-44);

- договір про надання послуг митного брокера №09/05/23 від 09.05.2023 (а.с.45-49);

- копія митної декларації країни відправлення 23509615 від 20.03.2023;

- акт відбору взірців №7 від 05.06.2023 (а.с.247-248);

- акти зважування від 31.05.2023 за №230 і №231 (а.с.132-133);

- лист пояснення від 01.06.2023 (а.с.131).

Відповідач підтвердив обставину подання всіх вказаних документів у відзиві на позов, долучивши їх засвідчені копії, перелік яких визначений у графі 44 електронної митної декларації №23UA86U9 від 06.06.2023 (зворотній бік а.с.106, а.с.107).

06.06.2023 митним органом розпочато процедуру консультацій із декларантом шляхом формування електронного повідомлення про необхідність надання відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: якщо рахунок оплачено банківські платіжні документи; за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару, у разі відсутності таких документів експертний висновок про вартість товару, підготовлений спеціальною експертною організацією (а.с.143).

Як пояснив відповідач у відзиві на позов, на вимогу митниці декларант повідомив про неможливість надати інші документи для підтвердження митної вартості товару (а.с.74).

Івано-Франківська митниця Державної митної служби України, за результатами розгляду поданої електронної митної декларації від 06.06.2023 та доданих до неї документів, відмовила у митному оформленні (випуску) товарів у відповідності до Картки №№UA206050/2023/000155 (а.с.156-157).

Згідно даних оскаржуваної Картки "Відповідно до частини 1 статті 337 Митного кодексу України визначено, що перевірка документів та відомостей, які подаються митним органам під час переміщення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені Кодексом. Згідно частини 5 статті 54 Митного кодексу України митний орган має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості. Згідно частини 2 статті 52 Митного кодексу України декларант зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Під час форматологічного контролю встановлено, що банківські платіжні документи від 02.03.2023 б/н та від 03.01.2023 б/н не завірені печаткою банку. Експортна декларація країни відправлення №23509615 не завірена митним органом. Враховуючи вищевикладене, відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України митним органом надіслане повідомлення надати (за наявності) такі додаткові документи: за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару, у разі відсутності таких документів експертний висновок про вартість товару, підготовлений спеціальною експертною організацією. Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи. Декларантом не надано морський перевізний документ (коносамент), а також згідно умов контракту пункт 4.1. відсутня специфікація до договору, яка є невід`ємною частиною цього договору щодо ціни товару. Декларант додатково надав цінову інформацію з джерел інтернет-ресурсу, звіт про оцінку майна від 07.06.2023 за №113/335. Під час аналізу цінової інформації, наявної в інтернет-ресурсах було встановлено, що цінові характеристики, зазначені у прайс-листі не відповідають задекларованим відомостям в поданій ЕМД. Враховуючи наявну у митниці інформацію про митну вартість ідентичних товарів, що ввозились у максимально наближений до митного оформлення період, існує обґрунтований сумнів достовірності задекларованої митної вартості. Враховуючи, що використані декларантом відомості для цілей визначення митної вартості не підтверджені документально, відповідно до частини 2, 3 статті 58 Митного кодексу України застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини 1 статті 57 Митного кодексу України. Митна вартість не може бути визначена за другорядними методами (стаття 59 та 60 Митного кодексу України) по причині відсутності у митного органу інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, що були оформлені у митному відношенні у максимально наближений до дати оформлення період. Визначити митну вартість за другорядними методами (стаття 62 Митного кодексу України) та (стаття 63 Митного кодексу України) неможливо з причини відсутності у митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Джерелом числового значення митної вартості: для товару №1 є ЕМД від 21.01.2023 за №UA500500/2023/2020, від 06.02.2023 за №UA5050500/2023/3661, за якими оформлено ідентичні та товари та складає 3,77 дол. США за кг; для товару №3 є ЕМД від 07.04.2023 за №UA100330/2023/137492, від 11.02.2023 за №UA100330/2023/132961, за якими оформлено подібний товар та складає 3,76 дол. США за кг. В результаті консультації декларанту роз`яснено, що згідно з пунктом 3 статті 52 Митного кодексу України він має право на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу Держмитслужби про коригування митної вартості товарів за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом Держимтслужби; у разі незгоди декларанта з рішенням митного органу Держимтслужби про коригування заявленої митної вартості товарів за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х Митного кодексу України в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини 7 статті 55 Митного кодексу України".

У зв`язку з наведеним, Івано-Франківською митницею Державної митної служби України прийнято оскаржуване Рішення №UA206000/2023/000072/2 від 08.06.2023, в графі 33 якого в розділі "обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" зазначені ті ж причини що й в Картці відмови (а.с.141-142).

При цьому, Івано-Франківською митницею Державної митної служби України за резервним методом скориговано задекларовану митну вартість товару (71 663,23 USD) і визначено її в розмірі (145 491,46 USD) (а.с.141-142).

Позивач на підставі оскаржуваного Рішення 30.08.2022 подав декларацію №UA206050/2022/011185, в графі 43 якої метод визначення митної вартості позначив "6", при цьому в графі 47 нарахування платежів визначив із скоригованих відповідачем показників (а.с.102 том І)

Не погоджуючись із відмовою відповідача у прийнятті митної декларації, оформленої карткою відмови №UA206050/2023/000166 та рішенням про коригування митної вартості товару №UA206000/2023/000072/2 від 08.06.2023, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач надав усі наявні у нього документи, передбачені Митним кодексом України, необхідні для визначення митної вартості, які містили повну інформацію про ціну та складові митної вартості, а відповідачем не доведено, що подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів в недостовірності наданої інформації про митну вартість товару, відтак оскаржуване рішення відповідача про коригування митної вартості є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погоджується.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині відмови у позові не оскаржується, суд апеляційної інстанції не надає правової оцінки спірним правовідносинам у цій частині.

Таким чином, предметом оскарження у даній справі є рішення про коригування митної справи UA206000/2023/000072/2 від 08.06.2023, прийняте за наслідками подання декларантом тимчасової митної декларації №23UA86U9 від 06.06.2023.

Частиною першою статті 246 МК України визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (частина перша статті 248 МК України).

Частиною першою статті 257 МК України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до частини шостої статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За змістом ч.1,2 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч.2 ст.52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч.1 ст.53 МК України).

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

Згідно з ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частина 3 ст.53 МК України передбачає обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті ( ч.5 ст.53 МК України ).

Згідно із ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції) здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу ( ч.3 ст.54 МК України ).

Частиною 5 ст.54 МК України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 6 статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частиною другою статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина третя статті 57 МК України).

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57 МК України).

Згідно з положеннями статті 60 МК України, у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята митним органом вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (стаття 64 МК України).

Частиною другою статті 55 МК України визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Виходячи з аналізу наведених норм, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Зі змісту приписів розділу ІІІ (Митна вартість товарів та методи її визначення) МК України випливає, що в аспекті реалізації процедур із визначення митної вартості товарів основоположну роль відіграє принцип обґрунтованості.

Так, зокрема, митний орган повинен дотримуватися вимог принципу обґрунтованості при: а) встановленні належного до застосування методу визначення митної вартості товарів; б) встановленні достатнього переліку документів для цілей визначення митної вартості товарів.

Відповідно, колегія суддів звертає увагу, що рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

З вищенаведеного висновується, що встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 09 липня 2020 року (справа №804/5445/17), від 31 березня 2020 року (справа №809/1858/16), від 15 лютого 2022 року (справа № 826/12901/17).

Частиною четвертою статті 54 Митного кодексу України передбачено обов`язок митного органу письмово надавати інформацію декларанту про причини, за яких заявлена ним митна вартість не може бути визначена.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з тим, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Колегія суддів наголошує, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, митна вартість ввезеного товару визначена позивачем за першим методом - ціною договору № R22122022 від 22.12.2022 і становила 71 663,23 доларів США.

Для підтвердження заявленої митної вартості ввезених товарів позивач подав разом із тимчасовою митною декларацією №23UA86U9 від 06.06.2023 такі документи: рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) №22221 від 22.03.2023 (а.с.89-92); міжнародна автотранспортна накладна (Road consignment note) CMR №4014521 від 25.05.2023 (а.с.28-29); міжнародна автотранспортна накладна (Road consignment note) CMR №4014522 від 25.05.2023 (а.с.30-31); сертифікат про походження товару (Certificate of origin) №23С3401M0415/00005 від 10.04.2023 (а.с.32-33); декларація про походження товару (Declaration of origin) MB22221 від 22.03.2023; акт №UA206050/2023/005217 від 31.05.2023 про проведення огляду (переогляду) товарів транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду, що здійснюється при виконанні митних формальностей під час митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації) (а.с.223); банківський платіжний документ, що стосується товару б/н від 03.01.2023 та від 02.03.2023 (а.с.34-36, 37-39); рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконання договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №LS-4486617 та №LS-4486618 від 25.05.2023 (а.с.40, 41); зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №R22122022 від 22.12.2022 (а.с.42-44); договір про надання послуг митного брокера №09/05/23 від 09.05.2023 (а.с.45-49); копія митної декларації країни відправлення 23509615 від 20.03.2023; акт відбору взірців №7 від 05.06.2023 (а.с.247-248); акти зважування від 31.05.2023 за №230 і №231 (а.с.132-133); лист пояснення від 01.06.2023 (а.с.131).

Колегія суддів апеляційного суду вважає недоведеними відповідачем сумніви в обгрунтованості визначення декларантом митної вартості товару, виходячи з наступного.

Як вже було встановлено, згідно договору № R22122022 від 22.12.2022 продавець продає покупцю спортивне обладнання.

Предметом договору є:

- МВ 13028 Преміум гиря в кількості 855 одиниць, на загальну вартість 14 630,00 доларів США;

- МВ 13010 Чорна гумова гиря в кількості 955 одиниць, на загальну вартість 13 655,63 доларів США;

- МВ 11202 Гантель покрита неопреном в кількості 1000 одиниць, на загальну вартість 3 000,00 доларів США;

- МВ 14081 Прес з мотузкою (Подвійний) 200 одиниць вартістю 684,00 доларів США;

- МВ 31000 Масажний валик 14*33см в кількості 300 одиниць вартістю 1 872,00 доларів США;

- МВ 31084 Йога-ролик 14*45см в кількості 500 одиниць вартістю 1 975,00 доларів США;

- МВ 32030 Коврик для йоги 1730*610*4мм в кількості 504 одиниці вартістю 1 915,00 доларів США;

- МВ 34000А Гімнастичний м`яч в кількості 1 500 одиниць на загальну вартість 3 440,00 доларів США;

- МВ 34010 М`яч BOSU 58*25см в кількості 200 одиниць вартістю 3 160,00 доларів США;

- МВ 34052 М`яч BOSU 58*26см в кількості 200 одиниць вартістю 4 180,00 доларів США;

- МВ 41024 Скакалка в кількості 1000 одиниць вартістю 500,00 доларів США;

- МВ 44013 Упори для віджимання хромові в кількості 520 одиниць вартістю 842,40 доларів США;

- МВ 44022 Упори для віджимання в кількості 510 одиниць вартістю 1 275,00 доларів США;

- МВ 45017 Штанга збільшеної довжини в кількості 500 одиниць вартістю 1 190,00 доларів США;

- МВ 47044 Степ-платформа 80*30*10/15/20см в кількості 100 одиниць вартістю 775,00 доларів США;

- МВ 53009 Координаційні сходи в кількості 900 наборів на загальну вартість 2 100,00 доларів США;

- МВ 24007 Набір тренувальних підлогових сіток в кількості 200 наборів вартістю 910,00 доларів США;

- МВ 24064 Багатофункціональні сходи 5м в кількості 300 наборів вартістю 2 109,00 доларів США;

- МВ 14073 Тренувальна мотузка в кількості 120 одиниць на загальну вартість 2 922,00 доларів США;

- МВ 24087 Тренувальна мотузка в кількості 120 одиниць на загальну вартість 1 788,00 доларів США;

- МВ 24020 Набір для тренувань на підвішуваннях в кількості 200 наборів вартістю 2 300,00 доларів США;

- МВ 24020-S Набір для тренувань на підвішуваннях, проста упаковка в кількості 200 наборів вартістю 1 850,00 доларів США;

- МВ 32043 Мат-пазл в кількості 1080 одиниць на загальну вартість 4 590,00 доларів США.

Відповідно до рахунка-фактури (інвойсу) №MB22221 від 22.03.2023 вартість спортивного обладнання становить 71 663,23 доларів США.

Також на виконання вищевказаного договору №R22122022 від 22.12.2022 складено пакувальний лист від 22.03.2023 на спортивне обладнання на загальну суму 71 663,23 доларів США.

Вказаними документами визначено ідентифікаційні ознаки товару та його ціну.

Таким чином, ціна товару в інвойсі (рахунку-фактурі) відповідає фактурній вартості, зазначеній в МД №23UA86U9 від 06.06.2023.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що подані митному органу документи містять усі необхідні реквізити сторін: продавця HEFEI MERRYBODY SPORTS CO., LTD "ХЕФЕЙ МЕРРІБОДІ СПОРТС КО., ЛТД" (Китайська Народна Республіка, "СN") та покупця ФОП ОСОБА_1 особисті підписи, відтиск печатки фірми (нерезидента) продавця, детальний опис товару, який дає можливість ідентифікувати його, а також кількість та ціну товару.

Крім того, в межах одного контракту мала місце оплата (74 323,23 USD) двома банківськими платежами за товар по договору купівлі-продажу спортивного обладнання №R22122022 від 22.12.2022, що проведено 02.03.2023 на суму 37 161,61 USD та 03.01.2023 на суму 37 161,62 USD відповідно (а.с.34, 37).

Згідно листа пояснення від 01.06.2023, наданого ФОП ОСОБА_1 митному органу, та який міститься в матеріалах справи, постачальник здійснив помилку у розрахунку об`єму контейнерів, та прорахував більшу кількість позицій. Постачальник зобов`язується додати товари, які не помістили у контейнер до наступного замовлення (а.с.230).

У платіжних інструкціях від 02.03.2023 і від 03.01.2023, тобто у банківських платіжних документах, що стосуються товару, містяться реквізити продавця та його адреса, банківські реквізити продавця товару, які збігаються із даними, які містяться у рахунку-фактурі (інвойсі) та договорі №R22122022 від 22.12.2022.

З урахуванням вищенаведеного, відсутні підстави ставити під сумнів митну вартість товару, визначену декларантом, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товарів, ознаки підробки та вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару.

Відповідно до частини третьої статті 318 МК України митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Ця норма також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Верховний Суд у постанові від 08.10.2019 у справі №803/776/17 виснував, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом.

Крім того, зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що відповідачем обрано резервний метод для коригування митної вартості та зазначено номер та дату митних декларацій, які стали джерелом інформації для коригування митної вартості - по товару №1 митна декларація від 21.01.2023 №23UA0UO і митна декларація від 06.02.2023 за №23UA1U4 (а.с.144-145, 146-151); по товару №3 митна декларація від 07.04.2023 №23UA92U0 і митна декларація від 11.02.2023 №23UA61U6 (а.с.152-153, 154-155).

Судом першої інстанції слушно зауважено, що відповідачем обрано умови пошуку "100 найдешевших за кг" та не обрано "100 найдешевших за одиницю", не зважаючи на те, що товар заявлений позивачем до розмитнення за одиницю, а також відповідач не враховано, що за декларацією позивача митна вартість товару, поданого до митного оформлення, становила 71 663,23 USD, а в митній декларації від 11.02.2023 №23UA61U6 і митній декларації від 07.04.2023 №23UA92U0 така вартість визначена в сумі 32 860,00 USD і в сумі 19 343,12 USD відповідно. За загально визначеним правилом "чим більша кількість придбаного товару тим менша ціна за його одиницю". Вказана обставина впливає на спірні правовідносини, однак відповідач належних пояснень не подав.

Також відмінною є і загальна вага товару за такими деклараціями, зокрема, позивач по товару №1 декларує 40 553,20 кг, а за вказаними відповідачем деклараціями лише 13 722,8 кг і 11 835 кг відповідно; по товару №3 позивач декларує 1 775 кг, а за вказаною відповідачем декларацією лише 432 кг.

Крім того, коментовані відомості про відстеження свідчать про різні умови поставки товару згідно інших митних декларацій від 21.01.2023 №23UA0U0 і від 06.02.2023 №23UA1U4 у порівнянні до умов поставки товару у даному випадку. Зокрема згідно митних декларацій від 21.01.2023 №23UA0U0 і від 06.02.2023 №23UA1U4 визначено умови поставки "CPT", при цьому задекларований товар, поставлений позивачу на умовах поставки "FOB".

Обрання тої чи іншої умови поставки ("FOB", " CPT") суттєво впливають на вартість товару за контрактом.

Апелянт не доводить, яким чином ним співставлено такі різні умови поставки і як це враховано при коригуванні митної вартості товару.

Також апеляційний суд зазначає, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей, визначених частиною другою статті 55 Митного кодексу України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

При цьому, сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару за такою декларацією дійсно було імпортовано до України.

При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та не скасоване судом.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-а.

Отже, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.12.2018 у справі №815/1670/17.

Стосовно доводів апелянта про те, що у банківських платіжних документах відсутні печатки уповноваженого банку, то колегія суддів зазначає, що згідно статті 53 МК України надання до митного органу банківських платіжних документів та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару не є обов`язковим.

Апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що дане твердження митного органу є формальним та не містить роз`яснення, чому без його усунення заявлена митна вартість не може бути визнана і як саме даний недолік впливає на неможливість застосування основного методу визначення митної вартості розмитнюваного товару.

Крім того, позивачем під час розгляду справи надано суду засвідчені круглою печаткою АТ "ПриватБанк" банківські виписки про перерахунок коштів в іноземній валюті (долари США) із використанням системи SWIFT, про що свідчать номери відомостей унікального наскрізного референт трансакції : №f4516e901-fa93-48d9-8804-f8f82fe448d7 від 02.03.2023 і №4b740556-afc-4df9-a29c-f8f82fe448d7 від 03.01.2023. Вказаними виписками підтверджується здійснення оплати ФОП ОСОБА_1 компанії HEFEI MERRYBODY SPORTS CO., LTD, 02.03.2023 у розмірі 37 161,61 USD і 03.01.2023 у розмірі 37 161,62 USD на підставі контракту №R22122022 від 22.12.2022 (а.с.34, 37).

Щодо доводів апелянта про те, що позивачем не надано митному органу морського перевізного документа (коносамента).

Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

У митній вартості товару враховано вартість морського перевезення, підтвердженням чого є рахунки №LS-4486617 від 25.05.2023 та №LS4486618 від 25.05.2023, згідно яких постачальником значиться ТОВ "Ламан Шипінг" (а.с.40-41).

Крім того, судом першої інстанції слушно зауважено, що декларантом долучено до митної декларації міжнародні автотранспортні накладні СМR №4014521 і CMR №4014522 від 25.05.2023, згідно яких перевізником значиться "ТОВ Рікое Україна" і "Альфа ВС-Транс".

ТОВ "Ламан Шипінг" не позбавлене можливості залучати для виконання своїх зобов`язань перед позивачем за договором інші транспортні організації.

Отже, такі доводи апелянта колегія суддів вважає безпідставними і погоджується з судом першої інстанції, що ненадання позивачем коносаменту не може свідчити про порушення пункту 6 частини 2 статті 53 МК України, оскільки у митній вартості задекларованого товару враховано вартість морського перевезення.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За встановлених обставин, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач подав усі наявні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, які підтверджували митну вартість, тобто підтверджували правомірність декларування товару за основним методом.

Водночас, митний орган не виконав обов`язку щодо зазначення конкретних обставин, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а вказані відповідачем сумніви не можна визнати обґрунтованими, позаяк суду не надані докази того, що подані декларантом документи не містять всіх відомостей, що підтверджують ціну товару чи числові значення складових митної вартості товарів, відтак оскаржуване рішення №UA206000/2023/000072/2 від 08.06.2023 є протиправним і підлягає скасуванню.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, то колегія суддів зазначає, що за змістом статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої статті 134 КАС України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Як встановлено з матеріалів справи, на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надані суду договір №2023/20 від 24.07.2023 про надання професійної правничої допомоги, укладений між адвокатом Дрогомирецьким І.М. та ФОП ОСОБА_1 (а.с.75-77); ордер на надання правової допомоги серії АТ №1048045 від 14.08.2023 (а.с.78); копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ІФ №001503 від 10.04.2019 (а.с.74); копію акта приймання-передачі послуг від 06.10.2023 за договором про надання професійної правничої допомоги №2023/20 від 24.07.2023 (а.с.208); платіжна інструкція №53 від 09.10.2023 про сплату за послуги за договором про надання професійної правничої №2023/20 від 24.07.2023 в сумі 7 000,00 гривень, отримувач Дрогомирецький І.М. (а.с.209).

Згідно акта приймання-передачі послуг від 06.10.2023 за договором про надання професійної правничої допомоги №2023/20 від 24.07.2023 адвокатом Дрогомирецьким І.М. надано такі адвокатські послуги: проведення попереднього аналізу справи, у тому числі ознайомлення з матеріалами справи, збір інформації та документів, оформлення доказової бази відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України; підготовка позовної заяви; опрацювання поданого відповідачем відзиву на позов та підготовка відповіді на відзив на позов. Загальна вартість наданих послуг складає 7 000,00 гривень без ПДВ (а.с.208).

З наданих доказів вбачається, що вартість наданої правової допомоги позивачу становить 7000 грн.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи скаржника про неспівмірність витрат на правову допомогу з наданими адвокатом послугами, оскільки такі не обґрунтовані та не зазначено, який розмір гонорару адвоката скаржник вважає співмірним з наданою ним правничою допомогою.

Колегія суддів враховує, що за вимогами процесуального закону суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Слід також зазначити, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від подання безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у додатковій постанові від 05.09.2019 у справі справа №826/841/17.

Аналізуючи надані представником позивача докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що з урахуванням принципу співмірності та розумності судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи та змісту наданих послуг, розмір витрат на правничу допомогу у 1400 грн., визначений судом першої інстанції, є обгрунтованим і співмірним із наданими послугами.

При обгрунтуванні цієї постанови суд апеляційної інстанції також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доказів, які б були безпідставно залишені без уваги судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат, то такий відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року у справі № 300/5477/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. І. Шинкар