Справа № 520/26761/24
Суддя: Садова М.І.
Дата ухвалення: 2024-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2024 року Справа № 520/26761/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Садової М.І.,

за участю секретаря судових засідань Трунова М. В.,

представник позивача Тамошюнаса А. Р. в режимі відеоконференція,

представник відповідача Жаданової А. С.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в місті Харкові в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференція в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

у с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення: - від 26.02.2024 № 0-2034-UA0028556; - від 26.02.2024 № 0-2034-UA0028556; - від 26.02.2024 № 000/9885-2405-2034- НОМЕР_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що придбав нежитлову будівлю (літ. «А-1») загальною площею 291,6 кв.м. 09.02.2005 та зареєстрував право власності на нежитлову будівлю (літ. «Б-3») загальною площею 238,3 кв.м. 10.12.2008 за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до договорів дарування від 10 серпня 2021 року, позивач подарував ці приміщення своїй дружині ОСОБА_2 . Відповідачем нарахувано податок на нежитлову нерухомість: нежитлова будівля (літ. «Б-3»), площею 238,3 кв.м: 8 340,50 грн (за 2021 рік); нежитлова будівля (літ. «А-1»), площею 291,6 кв.м: 10 206,00 грн (за 2021 рік); нежитлова будівля (літ. «А-1»): 12 624,58 грн (за 2020 рік). Податкові повідомлення-рішення від 26.02.2024 були надіслані до електронного кабінету 27.03.2024. Позивач звернувся із заявою про звірку сум податку на нерухоме майно, але податкові повідомлення-рішення залишили без змін. Позивач не згоден з нарахованими сумами податку через їх необґрунтованість. Податкові повідомлення-рішення головного управління ДПС у Харківській області від 26.02.2024 № 0-2034-UA0028556, від 26.02.2024 № 0-2034-UA0028556, від 26.02.2024 № 000/9885-2405-2034-UA0028556 є протиправними та такими, що винесені з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягають скасуванню.

Відповідачем подано до суду відзив, який містить заперечення на позов. Наводить аргументи про те, що порядок нарахування і сплата податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, регламентується ст. 266 Податкового кодексу України (ПКУ). Платники податку: фізичні та юридичні особи, які є власниками об`єктів житлової та нежитлової нерухомості (пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПКУ). Об`єкт оподаткування: об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПКУ). База оподаткування: обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПКУ). Органи державної реєстрації прав на нерухоме майно зобов`язані щокварталу подавати контролюючим органам відомості для розрахунку податку (пп. 266.7.4 п. 266.7 ст. 266 ПКУ). Власником нежитлових будівель літ. «А-1» (291,6 кв.м) і літ. «Б-3» (238,3 кв.м) за адресою: АДРЕСА_1 є Радченко О.В. Закон України № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає умови, підстави та процедуру державної реєстрації. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, у разі зміни технічних характеристик об`єкта державна реєстрація права власності може проводитися за відомостями про його технічну інвентаризацію. Позивач не провів процедуру внесення змін до реєстраційних даних. Відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не містять інформації про цільове призначення нежитлових будівель, а технічний паспорт не є правовстановлюючим документом. ОСОБА_1 подавав заяву на проведення звірки 16.07.2024, і йому було повідомлено про необхідність внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Однак, дії щодо зміни цільового призначення нежитлових приміщень не були вчинені. Податкові повідомлення-рішення були надіслані на адресу ОСОБА_1 , однак він їх не отримав. Згідно з ПКУ, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними, враховуючи наявні дані та відповідну законодавчу базу. Просить у позові відмовити.

Позивач надав до суду відповідь на відзив. Наводить пояснення про те, що нерухоме майно вибуло з права власності позивача раніше (договори дарування від 10.08.2021). Державна реєстрація права власності відбувається за бажанням заявника. Відсутність відомостей у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Реєстр не містить відомостей, які б дозволяли класифікувати будівлі як готельні, офісні, торговельні або для публічних виступів. Оскаржувані податкові повідомлення не зазначають категорію об`єктів, що свідчить про їх необґрунтованість. Відповідач не володіє спеціальними знаннями для визначення функціонального призначення об`єктів нерухомості, що є компетенцією експерта. Використання інформаційно-комунікаційних систем щодо обліку позивача. Позивач не використовував будівлі як готельні, офісні, торговельні або для публічних виступів і не подавав форми 20-ОПП до податкового органу. Наявність статусу ФОП і зазначення виду діяльності не свідчить про використання приміщень у підприємницькій діяльності. Класифікація будівель згідно з Державним класифікатором ДК 018-2000. Будівлі промисловості віднесено до підрозділу «Будівлі нежитлові» групи 125 «Будівлі промислові та склади» класу 1251 «Будівлі промисловості». Відповідно до технічних паспортів, приміщення визначені як виробничі будинки (майстерня літ. «А-1», адміністративно-виробнича будівля літ. «Б-3»). Позивач вважає, що податкові повідомлення-рішення винесено без проведення перевірки та обґрунтованого визначення типу нежитлових приміщень. Доказів про те, що будівлі є готельного, офісного або торговельного типу, не надано. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 27.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просить такий задовольнити з підстав викладених у заявах по суті.

У судовому засіданні представник відповідача заперечив з підстав викладених у відзиві на позов.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного з огляду на таке.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у власності ОСОБА_1 перебували: нежитлова будівля літ. «А-1», загальною площею 291,6 кв.м, розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлова будівля літ. «Б-3» загальною площею 238,3 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а саме: - згідно з податкового повідомлення рішення від 26.02.2024 року № 0207261- 2405-2034-UA0028556 по нежитловій будівлі літ. «Б-3» загальною площею 238,3 кв.м., розташованій за адресою: АДРЕСА_1 у сумі 8 340,50 грн (за 2021 рік); - згідно з податкового повідомлення рішення від 26.02.2024 року № 0207269- 2405-2034-UA0028556 по нежитловій будівлі літ. «А-1», загальною площею 291,6 кв.м, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 у сумі 10 206,00 грн (за 2021 рік); - згідно з податкового повідомлення рішення від 26.02.2024 року № 000/9885- 2405-2034-UA0028556 по нежитловій будівлі літ. «А-1», загальною площею 291,6 кв.м, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 у сумі 12 624,58 грн (за 2020 рік).

Попри те, при формуванні оспорюваних податкових повідомлень-рішення з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 та 2021 роки контролюючим органом застосована ставка податку 1 відсоток від мінімальної заробітної плати на початок звітного періоду, відповідно до Рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 № 542/17, як для будівлі торговельні.

Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями головного управління ДПС у Харківській області від 26.02.2024 № 0-2034-UA0028556, від 26.02.2024 № 0-2034-UA0028556, від 26.02.2024 № 000/9885-2405-2034-UA0028556 та вважаючи такі податкові повідомлення-рішення протиправними, а відтак просить їх скасувати, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно п. 6.1. статті 6 Податкового кодексу України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

У силу вимог п. 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зокрема зобов`язаний: стати на облік у контролюючих органах в порядку, встановленому законодавством України; вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до приписів ст. 265 ПК України податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Згідно із підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Підпунктами 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Отже, за загальним правилом, об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних осіб, є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Підпунктом 266.6.1. пункту 266.2 статті 266 ПК України передбачено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Рішенням 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» від 22.02.2017 №542/17 зі змінами та доповненнями та яке є чинним, відповідно до Податкового кодексу України, на підставі ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», керуючись ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено на території міста Харкова на 2017 рік та наступні роки місцеві податки і збори: п. 1.1. податок на майно, який складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно пп. 1 - 3 Додатку № 1 до вищезазначеного рішення ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у відсотках до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. м бази оподаткування.

Так, пунктом 5 зазначеного вище Додатку № 1 встановлено ставки податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у таких розмірах: 1) будівлі готельні - 1 відсоток; 2) будівлі офісні - 1 відсоток; 3) будівлі торговельні - 1 відсоток; 4) гаражі - 0,1 відсотка; 5) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки) - 1 відсоток; 6) господарські (присадибні) будівлі - 0 відсотків; 7) інші будівлі - 0,1 відсотка.

Отже, ставка податку коливається в залежності від цільового призначення нежитлового приміщення, яке перебуває у власності особи.

Згідно із абз. 7 пп. 266.7.1 п. 266. 7 ст. 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Відповідно до п.14.1.129-1 п.14.1 ст.14 ПК України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють: а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку; б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей; в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування; г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки; ґ) будівлі промислові та склади; д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки); е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо; є) інші будівлі.

Класифікацію будівель залежно від їх функціонального призначення наведено у Державному класифікаторі будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженому та введеному в дію наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17 серпня 2000 року №507, чинний з 01 січня 2001 року (далі - ДК 018-2000).

Відповідно до вказаного ДК 018-2000 об`єктами класифікації є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

У розділі 1 ДК 018-2000 наведено визначення, згідно з яким: споруди - це будівельні системи, пов`язані з землею, які створені з будівельних матеріалів, напівфабрикатів, устаткування та обладнання в результаті виконання різних будівельно-монтажних робіт; будівлі - це споруди, що складаються з несучих та огороджувальних або сполучених (несуче-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення устаткування, тварин, рослин, а також предметів; інженерні споруди - це об`ємні, площинні або лінійні наземні, надземні або підземні будівельні системи, що складаються з несучих та в окремих випадках огороджувальних конструкцій і призначені для виконання виробничих процесів різних видів, розміщення устаткування, матеріалів та виробів, для тимчасового перебування і пересування людей, транспортних засобів, вантажів, переміщення рідких та газоподібних продуктів та ін.

Відповідно до ДК 018-2000 будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу «Будівлі нежитлові» група 125 «Будівлі промислові та склади» клас 1251 «Будівлі промисловості».

До будівель промисловості відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 належать до класу 1251 «Будівлі промисловості», який в свою чергу включає підкласи: 1251.1 «Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості», 1251.2 «Будівлі підприємств чорної металургії», 1251.3 «Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості», 1251.4 «Будівлі підприємств легкої промисловості», 1251.5 «Будівлі підприємств харчової промисловості», 1251.6 «Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості», 1251.7 «Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості», 1251.8 «Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості», 1251.9 «Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне».

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

При цьому, ДК 018-2000 використовується у даному випадку не для визначення ставок оподаткування, а виключно для визначення статусу нежитлового приміщення, яке не зазначено у реєстрі прав на нерухоме майно, але визначено у технічній документації будівлі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.01.2018 у справі №822/2624/16.

Суд установив, нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: місто Харків, Вологодський 2-й в`їзд, будинок номер 4-А, а саме: нежитлова будівля літ. «А-1», загальною площею 291,6 кв.м, та нежитлова будівля літ. «Б-3» загальною площею 238,3 кв.м., належало на праві власності ОСОБА_1 (на момент виникнення спірних правовідносин), що підтверджується інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до технічних паспортів: - нежитлова будівля літ. «А-1», загальною площею 291,6 кв.м, розташована за адресою: АДРЕСА_1 є виробничим будинком (майстернею); - нежитлова будівля літ. «Б-3» загальною площею 238,3 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 є виробничим будинком (адміністративно-виробничою будівлею).

За таких обставин вказані приміщення: нежитлова будівля літ. «А-1», загальною площею 291,6 кв.м, та нежитлова будівля літ. «Б-3» загальною площею 238,3 кв.м., підпадають під дію підпункту 8 (інші) пункту 5 Додатку №1 до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 № 542/17 «Про місцеві податки і збори у місті Харкові», оскільки не є готелем, офісом, торгівельним приміщенням, а також не є будівлею для публічних виступів, тому до вказаних нежитлових будівель має бути застосована ставка податку в розмірі 0,1% мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року.

Що стосується посилання податкового органу на те, що платник податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з метою запобігання невірного обчислення бази оподаткування, повинен звернутися до органу, який реалізує державну політику з питань державного архітектурно - будівельного контролю та нагляду і отримати необхідний висновок щодо віднесення об`єктів нерухомості до відповідного класу Класифікатора та надати його до податкового органу, суд зазначає, що посилаючись на такі доводи, податковий орган не наводить норми прави, які покладають на платника податку вчинення саме таких дій.

Судом встановлено, при формуванні спірних податкових повідомлень-рішень з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки щодо об`єктів нежитлової нерухомості за 2010-2021 роки, контролюючим органом застосована ставка податку в розмірі 1% мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року, при цьому відповідачем не враховано цільове призначення нежитлових приміщень.

Так, контролюючим органом обчислено базу оподаткування на підставі даних державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в яких відомості щодо цільового призначення приміщень відсутні. Суд встановив, що відповідач необґрунтовано кваліфікував нежитлову власність позивача у якості об`єкту оподаткування податком на нерухоме майно за ставкою 1% як до будівель готельних, офісних, торгівельних або для публічних виступів, оскільки відомостей про те, що такі докази існували у розпорядженні суб`єкта владних повноважень на момент видання оскаржуваних податкових повідомлень-рішень № 0-2034-UA0028556, № 0-2034-UA0028556, № 000/9885-2405-2034-UA0028556, матеріали справи не містять.

Суд зазначає, що в ході розгляду справи не підтверджено підстав віднесення будівель, належних позивачу до будівель готельних, офісних, будівель торговельних, будівель для публічних виступів, та відповідачем таких доказів не надано.

Згідно з правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 11.11.2019 по справі №803/1672/16, у випадку встановлення правомірності нарахування частини суми грошового зобов`язання оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням за основним платежем та можливості обрахунку розміру такої суми, суд, в силу наданих процесуальним законом повноважень, не позбавлений можливості скасувати податкове повідомлення-рішення у відповідній частині.

Так, на 1 січня 2020 року мінімальна заробітна плата становила - 4723,00 грн, у 2021 році - 6 000,00 грн.

Судом встановлено, що ставка податку, яка врахована контролюючим органом при визначенні розміру суми податкового зобов`язання, при винесенні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень становить: 47,23 гривень за 2020 рік та 60,00 за 2021 рік (1 відсоток розміру мінімальної заробітної плати).

Однак, як вже було встановлено судом, до нежитлової нерухомості, належної позивачу, має бути застосована ставка податку в розмірі 0,1% мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 26.02.2024 № 000/9885-2405-2034-UA0028556 на суму 12 624,58 грн за 2020 рік, суд зазначає наступне.

Так, на 1 січня 2020 року мінімальна заробітна плата становила - 4723,00 грн, отже ставка податку, яка мала бути застосована до нежитлових будівель позивача у 2020 році становила 4,72 грн (0,1 % х 4723,00 грн).

Також, судом зроблений розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 рік за нежитлова будівля літ. А, загальною площею 291,6 кв.м за ставкою 291,6* 4,72 : 0,1% = 1376,35 гривень, де 291,6 - площа, 4,72 гривень - ставка податку у 2020 році (0,1% *4723,00 гривень).

Відтак, податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 26.02.2024 № 000/9885-2405-2034-UA0028556 за 2020 рік є правомірним в частині визначення податкового зобов`язання в сумі 1377,22 грн, а не в сумі 12624,58 грн, як визначив відповідач. Тому, вказане податкове повідомлення-рішення є протиправним в частині визначення податкового зобов`язання на суму 11248,23 грн.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 26.02.2024 № 0-2034-UA0028556 на суму 10206,00 грн за 2021 рік, суд зазначає наступне.

Так, на 1 січня 2021 року мінімальна заробітна плата становила - 6 000,00 грн, отже ставка податку, яка мала бути застосована до нежитлових будівель позивача у 2021 році становила - 6 грн (0,1 % х 6000,00 грн).

Також, судом зроблений розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2021 рік за нежитлова будівля літ. А, загальною площею 291,6 кв.м за ставкою 291,6* 6 : 0,1% = 1749,60 гривень, де 291,6 - площа, 6 гривень - ставка податку у 2021 році (0,1% *6000,00 гривень).

Відтак, податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 26.02.2024 № 0-2034-UA0028556 за 2021 рік є правомірним в частині визначення податкового зобов`язання в сумі 1749,60 грн, а не в сумі 10206,00 грн, як визначив відповідач. Тому, вказане податкове повідомлення-рішення є протиправним в частині визначення податкового зобов`язання на суму 8456,40 грн.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 26.02.2024 № 0-2034-UA0028556 на суму 8340,50 грн за 2021 рік, суд зазначає наступне.

Так, на 1 січня 2021 року мінімальна заробітна плата становила - 6 000,00 грн, отже ставка податку, яка мала бути застосована до нежитлових будівель позивача у 2021 році становила - 6 грн (0,1 % х 6000,00 грн).

Також, судом зроблений розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2021 рік на нерухоме майно позивача, яке знаходиться за адресою: місто Харків, Вологодський 2-й в`їзд, будинок номер 4-А, а саме: нежитлова будівля літ. «Б-3» загальною площею 238,3 кв.м за ставкою 238,3*6 : 0,1% = 1429,80 гривень, де 238,3 - площа, 6 гривень - ставка податку у 2021 році (0,1% *6000,00 гривень).

Відтак, податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 26.02.2024 № 0-2034-UA0028556 за 2021 рік є правомірним в частині визначення податкового зобов`язання в сумі 1429,80 грн, а не в сумі 8340,50 грн, як визначив відповідач. Тому, вказане податкове повідомлення-рішення є протиправним в частині визначення податкового зобов`язання на суму 6910,70 грн.

Жодних інших фактичних даних, які б мали значення для розгляду цієї справи суд не встановив.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене вище суд прийшов переконання про те, що адміністративний позов необхідно задовольнити частково.

У відповідності до ст. 139 КАС України, з урахування пропорційності задоволення позовних вимог, стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1034,12 грн.

Керуючись ст. ст. 5-10, 19, 77, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

адміністративний позов ОСОБА_1 до головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення головного управління ДПС у Харківській області від 26 лютого 2024 року № 0-2034-UA0028556 про визначення ОСОБА_1 суми податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2021 рік у розмірі 6910 (шість тисяч дев`ятсот десять) гривень 70 копійок.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення головного управління ДПС у Харківській області від 26 лютого 2024 року № 0-2034-UA0028556 про визначення ОСОБА_1 суми податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2021 рік у розмірі 8456 (вісім тисяч чотириста п`ятдесят шість) гривень 40 копійок.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення головного управління ДПС у Харківській області від 26 лютого 2024 року № 000/985-2405-2034-UA0028556 про визначення ОСОБА_1 суми податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2020 рік у розмірі 11248 (одинадцять тисяч двісті сорок вісім) гривень 23 копійки.

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з головного управління ДПС у Харківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1034,12 грн.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач головне управління Державної податкової служби у Харківській області місцезнаходження місто Харків, вулиця Григорія Сковороди, будинок № 46, .

Повне судове рішення складено та підписано суддею 16.12.2024.

Суддя М. І. Садова