Справа № 420/28377/24
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2024-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 10 вересня 2024 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання незаконним наказу про звільнення та зобов`язання командування військової частини надати йому необхідне лікування.

Ухвалою від 13 вересня 2024 року позовну заяву залишено без руху.

На виконання ухвали 20 вересня 2024 року від позивача надійшла уточнена позовна заява, в якій позивач просив:

Витребувати з військової частини НОМЕР_2 копію наказу про його звільнення № 125-РС від 31.08.2024 року.

Визнати наказ про його звільнення незаконним та скасувати його.

Зобов`язати командування військової частини надати йому необхідне лікування за місцем постійної реєстрації.

Ухвалою суду від 27 вересня 2024 року після усунення недоліків у позовній заяві, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у порядку ч. 5 ст. 262 КАС України.

Зобов`язано відповідача протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати суду належним чином засвідчену копію оскаржуваного наказу про звільнення № 125-РС від 31.08.2024 року та документи на підставі яких його було прийнято.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 08.04.2022 року позивач як доброволець проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 та на момент незаконного звільнення займав посаду командира гармати 1 самохідного артилерійського взводу 3 самохідної артилерійської батареї військової частини НОМЕР_2 .

Позивач зазначив, що за весь строк служби не мав жодного стягнення або зауваження.

З певного часу у нього склались напружені відносини з його безпосереднім командиром, в результаті чого йому було відмовлено в наданні медичних послуг, а відповідно до медичних документів у нього серйозні проблеми з колінним суглобом.

06.09.2024 року його безпосереднім командиром позивач був повідомлений, що він звільнений із займаної посади, позбавлений звання молодший сержант, переведений стрільцем першого стрілецького відділення третього стрілецького зводу другої стрілецької роти другого стрілецького батальйону.

Позивач зазначив, що не було проведено жодних службових розслідувань, з наказом його не ознайомили та на телефон отримав повідомлення з частиною тексту наказу.

Позивач наказ про його звільнення вважає протиправним, з тих підстав:

Він з ним не був ознайомлений;

Він спеціаліст в області артилерії і не готувався до піхотного підрозділу;

Переведення спеціаліста в області артилерії (яких треба готувати тривалий час і яких не вистачає) підриває боєздатність Збройних Сил України;

Медичні документи, які підтверджують захворювання у позивача колінного суглобу не дають змоги служити в піхотному підрозділі і позивач вже майже два з половиною роки на війні і організм потребує лікування і можливо реабілітації.

До суду 04 жовтня 2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що згідно з наказу тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №8 від 08 квітня 2022 року солдата запасу ОСОБА_2 , призначено на посаду оператора групи спеціального призначення №3 роти спеціального призначення №1 тактичної групи №5 військової частини НОМЕР_2 .

З метою комплектування особовим складом НОМЕР_4 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 відповідно до рапорту командира НОМЕР_4 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_3 (вхідний №36664 від 27.08.2024), та згідно з наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 125-РС від 31.08.2024року, молодшого сержанта ОСОБА_1 , було переведено на іншу посаду.

Представник відповідача зазначив, що пунктами 87, 257 Указу Президента «Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» передбачено, що доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.

Таким чином в особливий період призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком певних випадків.

Представник відповідача зазначає, що заборонено переміщати військовослужбовця без його згоди у таких випадках:

неможливість проходження військовослужбовцем військової служби в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово- лікарської комісії;

неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують;

потреба в догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо.

Доказів наявності у позивача заборон на переведення із зазначених вище підстав позивач не надав, та не має (медичні документи відсутні на момент його переведення).

Представник відповідача звертає увагу, що військова частина НОМЕР_2 молодшого сержанта ОСОБА_1 жодним наказом не звільняла, військового звання не позбавляла.

Щодо надання медичної допомоги представник відповідача зазначає, що Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що про все, що склалося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальнику.

Водночас в матеріалах справи міститься рапорт позивача від 07.09.2024року з проханням направлення його на лікування, який адресований не безпосередньому його командиру, є не зареєстрованим, та не містить резолюції безпосереднього командира.

При цьому представник відповідача зазначає, що молодший сержант ОСОБА_1 за порушення військової дисципліни вважається таким, що самовільно залишив місце служби з 10.09.2024 по теперішній час.

З наведених підстав представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив таке.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено паспортом громадянина України № НОМЕР_5 .

Відповідно до записів у військовому квитку позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .

Згідно з витягу наказу тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №8 від 08 квітня 2022 року військовозобов`язаних та резервістів призваних на військову службу відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» та наказу Верховного головнокомандувача Збройних Сил України від 22.02.2022 року № 2 «Про призов резервістів на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період» зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 солдата запасу ОСОБА_2 та призначено на посаду оператора групи спеціального призначення №3 роти спеціального призначення №1 тактичної групи №5 військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 125-РС від 31.08.2024року увільнено від займаної посади та призначено: пунктом 60 наказу - ОСОБА_2 , командира гармати 1 самохідного артилерійського взводу 3 самохідної артилерійської батареї, СТРІЛЬЦЕМ 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти НОМЕР_4 стрілецького батальйону, призначається на нижчу посаду шпк «сержант» на шпк «солдат».

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що наказ командира військової частини НОМЕР_2 № 125-РС від 31.08.2024 року прийнятий з метою комплектування особовим складом НОМЕР_4 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 відповідно до рапорту командира НОМЕР_4 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_3 (вхідний №36664 від 27.08.2024).

Також суд встановив, що відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 246 від 01.09.2024 року, молодшого сержанта ОСОБА_1 , призначено СТРІЛЬЦЕМ 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти НОМЕР_4 стрілецького батальйону, та з 01 вересня 2024 року вважати таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків з посадовим окладом за тарифним розрядом 5 у сумі 2820 грн, шпк «солдат».

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 255 від 10.09.2024 року, молодшого сержанта ОСОБА_1 з 10 вересня 2024 року вважати таким, що самовільно залишив частину, виключити зі складу сил та засобів оперативно-тактичного угрупування та тактичної групи.

Суд встановив, що позивач написав командиру 3 самохідної артилерійської батареї 2 самохідного артилерійського дивізіону рапорти: від 06.09.2024 року з проханням надати письмові пояснення, за яку провину він був знятий з посади командира гармати і переведення до стрілецького підрозділ; від 06.09.2024 року про те, що він не згоден з рішенням переводу його до стрілецького батальйону, з посиланням, що він фізично не зможе виконувати обов`язки стрільця за станом здоров`я та потребує планового хірургічного втручання; від 07.09.2024 року з проханням згідно з висновку травматолога, направити його на планову операцію.

Позивач надав суду дослідження виконане на магнітно-резонансному томографі від 29.08.2024 року, направлення Військової частини НОМЕР_2 від 02.09.2024 року позивач був направлений на консультацію травматолога, консультацію травматолога.

Також суд встановив, що позивач був нагороджений відзнакою Міністра оборони України «Хрест Сухопутних військ» від 19.01.2024 № 92.

Проаналізувавши положення чинного законодавства, обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не належать задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який було продовжено відповідними Указами Президента України та діє до теперішнього часу.

Статтею 1 Закону України №3543 «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон №3543, в редакції на час виникнення спірних відносин) визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» передбачено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» порядок комплектування Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України військовослужбовцями з числа іноземців та осіб без громадянства встановлюється цим Законом та прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами.

Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі, -Положення).

Відповідно до п. 1 розділу І Положення цим Положенням визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з виконанням громадянами військового обов`язку в запасі.

Згідно з п. 82 Положення призначення військовослужбовців на посади здійснюється:

1) на вищі посади - у порядку просування по службі;

2) на рівнозначні посади:

у разі проведення заміни у військових частинах (підрозділах), які виконують завдання в районах ведення воєнних (бойових) дій, у тому числі в районах проведення антитерористичних операцій;

3) на нижчі посади:

6) у зв`язку зі звільненням або призначенням на посади, передбаченими штатами воєнного часу, у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану;

Призначення військовослужбовців на інші посади також здійснюється у випадках, передбачених пунктами 102 і 104 цього Положення.

Згідно з п. 83 Положення, військовослужбовці призначаються на посади і переміщуються по службі за основною або спорідненою спеціальністю з урахуванням досвіду служби, рівня їх професійної компетентності, особистих якостей і досягнень та відповідності характеристикам посад, визначених Міністерством оборони України. У разі коли є потреба призначення військовослужбовців на посади за новою спеціальністю, їх призначенню на ці посади має передувати відповідна підготовка (перепідготовка). Для доукомплектування Збройних Сил України в умовах особливого періоду військовослужбовці можуть призначатися на посади, передбачені штатами воєнного часу, за новою спеціальністю з урахуванням набутого досвіду.

Пунктом 94 Положення передбачено, що переміщення військовослужбовців з вищих посад на нижчі здійснюється на підставах, передбачених:

абзацами другим - шостим підпункту 3 та останнім абзацом пункту 82 цього Положення, - прямими начальниками у межах наданих їм прав щодо призначення на посади.

Відповідно до п. 112 Положення військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення, а також якщо з урахуванням вчиненого правопорушення військовослужбовець, якому призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, не може бути залишений на посаді, пов`язаній із керівництвом підлеглими особами.

Зазначене переміщення здійснюється без згоди військовослужбовця, крім таких випадків:

неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії;

неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують;

потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують.

Військовослужбовець, який проходить військову службу за призовом, переміщується у зв`язку із службовою необхідністю та за станом здоров`я на нове місце військової служби без його згоди.

Згідно з п. 113 Положення, переміщення військовослужбовця за станом здоров`я або за станом здоров`я членів його сім`ї здійснюється за рапортом військовослужбовця та за наявності відповідного медичного висновку.

Для переміщення в іншу місцевість військовослужбовець до рапорту додає відповідні документи, які підтверджують необхідність зміни місця проживання:

дружини (чоловіка);

його (її) неповнолітніх дітей, повнолітніх дітей - учнів (студентів) закладів освіти за денною формою навчання, які перебувають на утриманні військовослужбовця, та дітей з інвалідністю I або II групи;

непрацездатних батьків військовослужбовця та його (її) дружини (чоловіка);

братів, сестер військовослужбовця та його (її) дружини (чоловіка), які перебувають на його (її) утриманні.

Переміщення на нове місце військової служби військовослужбовця, який проходить військову службу за контрактом, викликане потребою догляду за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) чи особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, здійснюється командирами з`єднань, рівнозначними їм і вище посадовими особами на підставі рапорту військовослужбовця та відповідних документів, які підтверджують потребу в постійному сторонньому догляді (допомозі, нагляді) за ними.

Відповідно до п. 257 Положення для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.

Повертаючись до обставин у цій справі, з урахуванням наведених вище положень Порядку, суд, перш за все, зазначає, що позивач не був звільнений та позбавлений військового звання, а був переміщений на нижчу посаду із шпк «солдат», однак, у матеріалах справи відсутні докази, що позивач був позбавлений свого військового звання «сержант».

Так, матеріалами справи підтверджено, що згідно з витягу наказу тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №8 від 08 квітня 2022 року позивача призвано на військову службу за мобілізацію в особливий період.

Тому на позивача поширюються дії положень пунктів 82, 83, 112 Положення, відповідно до яких військовослужбовець, який проходить військову службу за призовом, переміщується у зв`язку із службовою необхідністю та за станом здоров`я на нове місце військової служби без його згоди та може бути переміщений на нижчі посади: у зв`язку зі звільненням або призначенням на посади, передбаченими штатами воєнного часу, у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 125-РС від 31.08.2024року увільнено від займаної посади та призначено: пунктом 60 наказу - ОСОБА_2 , командира гармати 1 самохідного артилерійського взводу 3 самохідної артилерійської батареї, СТРІЛЬЦЕМ 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти НОМЕР_4 стрілецького батальйону, призначається на нижчу посаду шпк «сержант» на шпк «солдат».

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що наказ командира військової частини НОМЕР_2 № 125-РС від 31.08.2024 року прийнятий з метою комплектування особовим складом НОМЕР_4 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 відповідно до рапорту командира 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_3 (вхідний №36664 від 27.08.2024).

Таким чином, суд доходить висновку, що відповідач мав повноваження на видання наказу № 125-РС від 31.08.2024 року про переміщення позивача на інше місце проходження служби за наявністю службової необхідності у період дії правового режиму воєнного стану без його згоди. Крім того, суду не надано докази неможливості переміщення позивача без його згоди, передбачені п. 112 Положення.

Щодо посилання позивача на те, що він є спеціаліст в області артилерії і не готувався до піхотного підрозділу, суд зазначає, що відповідно до з п. 83 Положення, для доукомплектування Збройних Сил України в умовах особливого періоду військовослужбовці можуть призначатися на посади, передбачені штатами воєнного часу, за новою спеціальністю з урахуванням набутого досвіду.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач проходить військову службу з квітня 2022 року, а отже має набутий досвід у військовій справі.

На посилання позивача, що медичні документи, які підтверджують захворювання у позивача колінного суглобу не дають змоги служити в піхотному підрозділі і позивач вже майже два з половиною роки на війні і організм потребує лікування і можливо реабілітації, суд зазначає, що відповідно до п. 113 Положення, переміщення військовослужбовця за станом здоров`я або за станом здоров`я членів його сім`ї здійснюється за рапортом військовослужбовця та за наявності відповідного медичного висновку.

Матеріалами справи підтверджено, що направленням виданим військовою частиною НОМЕР_2 від 02.09.2024 року позивач направлений на консультацію травматолога. Державною установою «Інститут патології хребта та суглобів ім. проф. М.І. Ситенка» наданий позивачу консультативний висновок від 04.09.2024 року, в якому надані рекомендації: оперативне лікування, госпіталізація можлива з …09.2024 року.

Позивач зазначив, що він подав рапорт датований 07.09.2024 року командиру 3 самохідної артилерійської батареї 2 самохідного артилерійського дивізіону з проханням направити його на планову операцію.

Відповідно до п. 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).

Військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок (п. 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України).

Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника (п. 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України).

Таким чином, враховуючи, що наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 125-РС від 31.08.2024 року увільнено від займаної посади та призначено: пунктом 60 наказу - ОСОБА_2 , командира гармати 1 самохідного артилерійського взводу 3 самохідної артилерійської батареї, СТРІЛЬЦЕМ 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону, з 31.08.2024 року безпосереднім начальником позивача вже не був командир 3 самохідної артилерійської батареї 2 самохідного артилерійського дивізіону.

Разом цим позивачем не надано докази його звернення із рапортом до безпосереднього начальника 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти НОМЕР_4 стрілецького батальйону або вище стоячого начальника.

Також суд враховує, що відповідно до ст. 254 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі, Статут) військовослужбовці зобов`язані негайно повідомити про захворювання безпосередньому начальникові, який зобов`язаний направити хворого до медичного пункту частини.

Згідно з ст. 255 Статуту, амбулаторний прийом проводиться в медичному пункті військової частини лікарем (фельдшером) у години, встановлені розпорядком дня військової частини.

Військовослужбовці, які захворіли раптово або дістали травму, направляються до медичного пункту частини негайно, у будь-який час доби.

Відповідно до ст. 256 Статуту після огляду лікарем (фельдшером) хворі залежно від характеру хвороби направляються для лікування, який став підставою для припинення виплати грошового забезпечення.

Висновок про часткове або повне звільнення військовослужбовців строкової військової служби від занять, робіт, несення служби у наряді, а офіцерів та військовослужбовців військової служби за контрактом, - від виконання службових обов`язків дається лікарем, а у військових частинах, де лікар за штатом не передбачений, - фельдшером не більше ніж на шість діб. У разі потреби термін звільнення може бути продовжено. Рекомендації лікаря (фельдшера) про часткове або повне звільнення від виконання обов`язків підлягають виконанню посадовими особами (ст. 257 Статуту).

Відповідно до ст. 260 Статуту на стаціонарне лікування поза розташуванням військової частини військовослужбовці направляються за висновком лікаря військової частини, а для подання невідкладної допомоги за відсутності лікаря - черговим фельдшером (санітарним інструктором) медичного пункту з одночасним доповіданням про це начальникові медичної служби і черговому військової частини. До лікувальних закладів хворі доставляються у супроводі фельдшера (санітарного інструктора).

У разі направлення на лікування поза розташуванням частини військовослужбовці повинні бути одягнені відповідно до пори року і мати при собі направлення, підписане командиром військової частини, медичну книжку, документ, який посвідчує особу, необхідні особисті речі, атестат на продовольство, довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) і медичну характеристику, а в разі вибуття на лікування за межі гарнізону - додатково атестат на речове і грошове забезпечення, проїзні документи до місця розташування лікувального закладу і назад.

Разом з цим суд звертає увагу, що позивачем не надано докази амбулаторного прийому в медичному пункті військової частини, перебування на лікарняному, докази направлення його військовою частиною на лікування, у порядку встановленому Статутом та докази надання/надсилання рапортів стосовно вказаного питання, відповідачу.

Тому за сукупністю наявних у справі доказів, суд не вбачає протиправності дій відповідача у виданні спірного наказу та у зобов`язанні командування військової частини надати позивачу необхідне лікування за місцем постійної реєстрації.

Окрім того, суд враховує як обтяжуючі обставини для позивача, що відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 255 від 10.09.2024 року, молодшого сержанта ОСОБА_1 з 10 вересня 2024 року вважати таким, що самовільно залишив частину, виключено зі складу сил та засобів оперативно-тактичного угрупування та тактичної групи.

Відповідно до п.144-1 Положення для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Згідно з п. 144-2 Положення, військовослужбовці, військову службу яким призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України .

Тому враховуючи встановлені судом обставини, наведені доводи позивача визнаються судом безпідставними та відхиляються судом.

За таких встановлених судом обставин, суд доходить висновку, що відповідачем не було допущено протиправних дій у прийнятті оскаржуваного наказу, також не було допущено протиправної бездіяльності у направленні позивача на лікування за недоведеністю таких фактів, тому позовні вимоги є безпідставними, недоведеними та не належать задоволенню.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладені та встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги є недоведеними, а тому не належать задоволенню.

У зв`язку з тим, що судові витрати пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз в цій справі відсутні, жодні судові витрати не належать відшкодуванню за рахунок державного бюджету.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко

.