Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2024-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову до подання позовної заяви

18 грудня 2024 року м. ПолтаваСправа № ЗП/440/17/24
Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Слободянюк Н.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви у справі за позовом ОСОБА_1 до Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 , за участю третьої особи Військової частини НОМЕР_1 про визнання рішень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

17 грудня 2024 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій він просить вжити заходи забезпечення позову, а саме: заборонити Військовій частині НОМЕР_1 в особі її посадових / службових осіб вчиняти дії щодо направлення рядового ОСОБА_1 для проходження військової служби за межі навчального центру чи до іншого місця служби або іншої військової частини до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом ОСОБА_1 до Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 , за участі третьої особи Військової частини НОМЕР_1 про визнання рішень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Вказана заява обґрунтована тим, що 29 листопада 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 під час мобілізації був призваний на військову службу до лав Збройних Сил України, проте позивач вважає, що медичний огляд його ВЛК належним чином проведений не був, а також його не ознайомлювали з відповідним рішенням ВЛК, наказами про призов на військову службу та про відправку до навчального центру. У процесі медичного огляду позивача та прийняття рішення ВЛК щодо його придатності до військової служби мали місце грубі порушення встановленого за конодавством порядку, а саме: відсутні конкретні норми статей Розкладу хвороб, на підставі яких ВЛК прийнято рішення; відсутність номенклатурного номера, коду, а також відмітки про ознайомлення особи із довідкою; не було забезпечено обов`язковий огляд лікарями-інфекціоністом, гастроентерологом та спеціалістами УЗД, які необхідні для оцінки стану здоров`я осіб з хронічним вірусним гепатитом С; не проводились дослідження, зокрема, УЗД печінки та серологічні аналізи (наприклад, на апіі-НСУ, рівень цукру в крові, печінкові проби), які є обов`язковими для осіб із захворюваннями печінки; документально підтверджені хронічні захворювання (стеатоз печінки та хронічний холецистит жовчного міхура, хронічний гастродуоденіт, кіста правої нирки, змішана приглухуватість та інші), які несумісні з військовою службою, не враховані при винесенні рішення ВЛК та відомості про них не зазначені у військовому квитку; невстановлення ступеня порушення функції печінки, що необхідно при хронічному вірусному гепатиті С; стан здоров`я позивача не дозволяє йому виконувати обов`язки військової служби; незважаючи на документально підтверджений тяжкий стан здоров`я позивача, який передбачає відстрочку на лікування, її не було надано. За вказаних обставин мобілізація позивача є очевидно протиправною та оскільки він має законні підстави для оформлення відстрочки від мобілізації за станом здоров`я та не повинен підлягати призову, позивач має намір оскаржити в судовому порядку рішення ВЛУ та наказ про його призов на військову службу та відправку до навчального центру В/ч НОМЕР_1 . Згідно довідки В/ч НОМЕР_1 від 06 грудня 2024 року №12888 позивач перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації в навчальному центрі в/ч НОМЕР_1 з 29 листопада 2024 року. Невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони посадовим особам в/ч НОМЕР_1 вчиняти дії щодо направлення позивача для проходження військової служби за межі навчального центру до інших військових частин у даному випадку може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів позивача у разі задоволення пред`явленого ним позову, зумовить необхідність докладати значні зусилля для поновлення цих прав у спірних правовідносинах та навіть можу призвести до незворотних наслідків.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно із пунктом 4 частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Частиною другою вказаної статті передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення /пункт 5 частини третьої статті 151 КАС України/.

Таким чином, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Спосіб забезпечення позову має бути безпосередньо пов`язаним з предметом спору, співмірним суті порушеного права та водночас запобігати порушенню прав інших осіб, тобто в основі має бути принцип збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У заяві про забезпечення позову заявник перелічує недоліки в оформленні довідки ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28 листопада 2024 року ( відсутність в довідці номенклатурного номеру та коду, відмітки про ознайомлення з цією довідкою заявника, конкретних норм статей Розкладу хвороб та граф ТДВ), а також зазначає про недостатній обсяг проведеного медичного огляду ( незабезпечення огляду лікарями-інфекціоністом, гастроентерологом та спеціалістами УЗД, непроведення всіх досліджень, пов`язаних із захворюваннями печінки); та про ігнорування наявних медичних даних (стеатоз печінки та хронічний холецистит жовчного міхура, хронічний гастродуоденіт, кіста правої нирки, змішана приглухуватість, тощо), проте заявник не наводить обґрунтованих та переконливих мотивів (з посиланням на відповідні норми законодавства та медичні документи) на підтвердження того, що перелічені ним недоліки в проведенні медичного огляду та оформленні довідки ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28 листопада 2024 року свідчать про його непридатність до несення військової служби, а наявність у нього таких хронічних хвороб є беззаперечною підставою для прийняття ВЛК висновку про його непридатність до військової служби.

Довід заявника стосовно того, що документально підтверджений факт його перебування на Д-обліку з тяжкою формою хронічного ВГС, необхідності проходження ним противірусної терапії та наявних у нього протипоказань до фізичних навантажень вказують на його недієздатність, суд вважає документально непідтвердженим, адже належного доказу на підтвердження недієздатності заявника суду не надано.

За таких обставин суд відхиляє твердження заявника про те, що його мобілізація є очевидно протиправною, а тому наявні підстави для вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони посадовим особам Військової частини НОМЕР_1 вчиняти дії щодо направлення рядового ОСОБА_1 для проходження військової служби за межі навчального центру чи до іншого місця служби або іншої військової частини до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом, який має намір подати ОСОБА_1 .

Крім того, ОСОБА_1 зазначає про намір оскаржити рішення Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо визнання його придатним до військової служби та наказ ІНФОРМАЦІЯ_2 про його призов на військову службу та відправку до навчального центру В/ч НОМЕР_1 .

Тобто дії військової частини щодо направлення рядового ОСОБА_1 для проходження військової служби за межі навчального центру чи до іншого місця служби або іншої військової частини, які заявник просить заборонити вчиняти, безпосередньо не стосуються предмета спору (рішення ВЛК та наказу ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Відповідні дії військової частини позивачем не оскаржуються, а тому визначений позивачем спосіб забезпечення позову шляхом заборони посадовим особам Військової частини НОМЕР_1 вчиняти дії щодо направлення рядового ОСОБА_1 для проходження військової служби за межі навчального центру чи до іншого місця служби або іншої військової частини, виходить за межі предмету спору.

Беручи до уваги викладене, суд доходить висновку, що позивачем не доведено наявності підстав, передбачених частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, які є обов`язковими для постановлення ухвали про забезпечення позову, у зв`язку з чим у задоволенні заяви про забезпечення позову до подачі позовної заяви слід відмовити.

Керуючись статтями 150-152, 154, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И Л А:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною восьмою статті 18, частинами сьомою-восьмою статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.І. Слободянюк