Справа № 160/14551/24
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2024-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій заявлені вимоги:
- визнати незаконним відмову Пенсійного фонду України в Кіровоградській області ЄДРПОУ: 2063280 за адресою: м. Кіровоград Кіровоградська області вул. Соборна буд. та у призначенні пенсії за пільговим стажем праці ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградської області зарахувати в загальний трудовий стаж, який є підставою для нарахування пенсії період праці з 06.02.1996 по 03.04.1996 рік в Шахті ім.Челюскинцев учнем горнорбчого підземного з повним робочим днем під землею (що зазначено записом в трудовій книжці). З 04.04.1996 року по 08.07.1997 рік в Шахті ім. Челюскинцев горноробочім підземним 3 розряду з повним робочим днем під землею. З 09.07.1997 року по 31.12.1998 року в Шахті ім. Челюскинцев горноробочим підземним 3 розряду з повним робочим днем під землею З 01.01.2007 року по 31.12.2007 року. Період з 05.04.2008 року по 30.05.2008 року в ООО «СКС Константа» горноробочим підземним 5 розряду з повним робочим днем під землею».
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Проте, відповідач відмовив у призначенні пільгової пенсії та не врахував періоди роботи до пільгового стажу. Вважаючи протиправною відмову відповідача, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.06.2024 р. відкрито провадження в цій адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
20 червня 2024 року від Головного управління ПФУ в Кіровоградській області надійшов відзив, в якому, заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначив, що позивач звернувся із заявою з питання призначення пенсії за віком відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Вік заявника 50 років, відповідно, йому повідомлено про відсутність права на пенсію за віком на пільгових умовах станом на дату звернення у зв`язку з недосягненням пенсійного віку - 55-ти років.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Частинами 5, 8 ст.262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи та докази, проаналізувавши зміст норм матеріального, що регулюють спірні правовідносини, суд виходити із такого.
Судом встановлено, що 02.01.2024 р. позивач звернувся до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності Головне управління ПФУ в Кіровоградській області визначено органом, уповноваженим розглянути заяву позивачки.
Рішенням Головного управління ПФУ в Кіровоградській області від 09.01.2024 р. № 21 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки заявник не набув необхідного віку.

У вказаному рішенні зазначено, що пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-ІV визначено, що пенсія за віком на пільгових умовах призначається, зокрема, чоловікам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 50 років і за наявності 25 років страхового стажу, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Вік позивача 50 років. Страховий стаж позивача становить 17 років 4 місяці 4 дні. Пільговий стаж - 6 років 4 місяців 18 днів: як працівника провідних професій (20) 5 років 5 місяців 5 днів; на підземних і відкритих гірничих роботах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 № 202 (25) складає 4 місяці 17 днів, за Списком № 1- 6 місяців 26 днів. В ході розгляду документів, до страхового та до пільгового стажу не враховано період з 20.04.1992 по 24.04.1992, згідно довідки від 22.03.2001 № 15, оскільки відсутні дата та накази про зарахування та відрахування з навчання. Права на призначення пенсії за віком згідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-ІV, з урахуванням наявних документів, позивач набуде після досягнення 55-річного віку, з 17.12.2028.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.

Закон України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Водночас, Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року №1058-IV (далі - Закон № 1058) розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

З 01.01.2004 року цим законом є Закон №1058, який був прийнятий на зміну положенням Закону №1788.

Отже, оскільки і Закон №1058, і Закон № 1788 регулюють одні і ті ж правовідносини, то пріоритет у застосуванні за загальним правилом мають норми Закону №1058 як акта права, прийнятого пізніше у часі, а норми Закону №1788 підлягають субсидіарному (додатковому) застосуванню у разі неурегульованості певного питання у приписах Закону № 1058.

За приписами пункту а частини першої статті 13 Закону №1788 (в редакції до прийняття Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 року №213-VІІІ, далі - Закону №213) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам.

Приписи пункту а частини першої статті 13 Закону №1788 (в редакції зі змінами внесеними Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 року №213-VІІІ) обумовлено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Отже, Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 року № 213-VІІІ який набрав чинності з 01 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом а статті 13 Закону № 1788 вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, чоловікам з 50 років до 55 років.

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій №2148 від 03.10.2017 року (далі по тексту - Закон №2148), внесено зміни до тексту Закону №1058 зокрема вказаний закон доповнено статтею 114, згідно з частиною першою якої право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 114 Закону №1058 у редакції Закону №2148 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Таким чином, з 01.10.2017 року правила призначення пенсій за списком №1 почали регламентуватись одночасно двома законами, а саме: пунктом а статті 13 Закону №1788 у редакції Закону №213 та пунктом 1 частини другої статті 114 Закону №1058 у редакції Закону № 2148.

Водночас, рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020 справа № 1-5/2018(746/15) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти б-г статті 54 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02 березня 2015 року № 213-VIII.

Частиною другою резолютивної частини вказаного рішення Конституційного Суду обумовлено, що стаття 13, частина друга статті 14, пункти б - г статті 54 Закону України Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Крім того, частиною третьою вказаного рішення обумовлено, що застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти б - г статті 54 Закону України Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 01 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам….

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення), одночасно Конституційний Суд встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788 з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 45 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788 з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058 - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, суд з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 03.11.2021 року за результатами перегляду зразкової справи №360/3611/20, дійшов висновку, що вони явно суперечать один одному.

Вирішуючи спір, суд доходить висновку, що у межах спірних правовідносин належить віддати перевагу у правозастосуванні найбільш сприятливому для позивача закону, а саме положенням пункту а статті 13 Закону №1788-XII в редакції згідно з Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року.

Такий висновок суду відповідає правовим висновкам, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 листопада 2021 року у зразковій справі №360/3611/20. В даному судовому рішенні Суд вказав на наявність колізії між нормами Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом №1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Суд зазначав, що оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, то вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі Щокін проти України). У цьому випадку, за висновками Суду, застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону №1058-ІV.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи. Таким чином, Велика Палата Верховного Суду, з урахуванням свого правового висновку, викладеного в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56), зауважила, що застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020, а не Закону №1058-ІV.

За вказаних обставин, такі обов`язкові умови для призначення пенсії на пільгових умовах як досягнення певного віку та наявність стажу роботи, мають застосовуватися в порядку, визначеному пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020 у справі №1-5/2018 (746/15), виходячи з принципу правової визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого статтею 8 Конституції України. Таке застосування судом вищевказаних норм права створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.

Враховуючи частину першу статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України" (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та № 37943/06) та рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.2011 у справі "Серков проти України" (Serkov v. Ukraine, заява № 39766/05), суд вважає, що найбільш сприятливим для позивача є підхід, коли віковий ценз має бути встановлений на рівні найменшої величини, тобто 50 років.

Як встановлено судом, позивач на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії досяг 50 річного віку, отже, відмова Головного управління ПФУ в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах з посиланням на недосягнення ним 55-річного пенсійного віку, визначеного п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-ІV, є протиправною.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд заяви та винесення рішення за заявою позивачки здійснювало Головне управління ПФУ в Кіровоградській області, яке було визначено за принципом екстериторіальності відповідно до п. 4.2 Порядку. З огляду на неналежне виконання визначеним пенсійним органом його повноважень щодо розгляду заяви позивачки, що потягло за собою порушення її прав, суд вважає належним відповідачем саме Головне управління ПФУ в Кіровоградській області, як орган, що розглядав її заяву.

Позивач просить визнати незаконною відмову Пенсійного фонду України в Кіровоградській області у призначенні пенсії за пільговим стажем праці ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте не просить скасувати рішення Головного управління ПФУ в Кіровоградській області від 09.01.2024 р. № 21, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком.

На думку суду, саме наявність вказаного рішення порушує права позивача та без його скасування неможливе відновлення порушених прав.

Відповідно до положень ч. 2ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог відповідно до ст.9 КАС України, та скасувати рішення Головного управління ПФУ в Кіровоградській області від 09.01.2024 р. № 21.

Крім того, позивач просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградської області зарахувати в загальний трудовий стаж, який є підставою для нарахування пенсії період праці з 06.02.1996 по 03.04.1996 рік в Шахті ім.Челюскинцев учнем горнорбчого підземного з повним робочим днем під землею (що зазначено записом в трудовій книжці). З 04.04.1996 року по 08.07.1997 рік в Шахті ім. Челюскинцев горноробочім підземним 3 розряду з повним робочим днем під землею. З 09.07.1997 року по 31.12.1998 року в Шахті ім. Челюскинцев горноробочим підземним 3 розряду з повним робочим днем під землею З 01.01.2007 року по 31.12.2007 року. Період з 05.04.2008 року по 30.05.2008 року в ООО «СКС Константа» горноробочим підземним 5 розряду з повним робочим днем під землею».

Проте, суд встановив, що, як вбачається з довідки форми РС-право, періоди з 28.02.1996 (саме з цієї дати починається відповідний період роботи позивача згідно трудової книжки, а не з 06.02.1996, як помилково вказує позивач) по 03.04.1996 рік, з 04.04.1996 року по 08.07.1997 рік, з 09.07.1997 року по 31.12.1998 року, з 01.01.2007 року по 31.12.2007 року, з 05.04.2008 року по 30.05.2008 року вказані періоди вже зараховані до загального стажу позивача.

Отже, суд не має підстав для задоволення позовної вимоги про зарахування вказаних періодів в загальний трудовий стаж.

Разом з цим, із вказаної довідки також вбачається, що вказані періоди з 28.02.1996 по 03.04.1996 рік, з 04.04.1996 року по 08.07.1997 рік, з 09.07.1997 року по 31.12.1998 року, з 01.01.2007 року по 31.12.2007 року, з 05.04.2008 року по 30.05.2008 року не зараховані до пільгового стажу.

У тексті позовної заяви позивач вказує про не зарахування вказаних періодів саме до пільгового стажу, з чим він не погоджується, оскільки ПФУ ніяк не пояснює причин такого незаахування.

Проте, ні в тексті позовної заяви, ні в її прохальній частині позивач не вказує, до якого саме пільгового стажу він вважає необхідним зарахувати вказані періоди (Список №1, Список №2, провідні професії тощо).

Відтак, у суду відсутні підстави також і для виходу за межі позовних вимог у цій частині шляхом зобов`язання зарахувати періоди до певного виду пільгового стажу, оскільки суд не має можливості самостійно визначити, до якого виду пільгового стажу вважає правильним зарахування періодів роботи позивач.

Разом з цим, суд встановив, що згідно з трудовою книжкою позивач працював з 28.02.1996 по 03.04.1996 рік в Шахті ім.Челюскинцев учнем горнорбчого підземного з повним робочим днем під землею (що зазначено записом в трудовій книжці). З 04.04.1996 року по 08.07.1997 рік в Шахті ім. Челюскинцев горноробочім підземним 3 розряду з повним робочим днем під землею. З 09.07.1997 року по 31.12.1998 року в Шахті ім. Челюскинцев горноробочим підземним 3 розряду з повним робочим днем під землею З 01.01.2007 року по 31.12.2007 року. Період з 05.04.2008 року по 30.05.2008 року в ООО «СКС Константа» горноробочим підземним 5 розряду з повним робочим днем під землею».

Отже, з трудової книжки вбачається, що позивач працював з повним робочим днем під землею, проте ПФУ ніяк не пояснило ні в рішенні від 09.01.2024 р. № 21, ні у відзиві на позовну заяву, з яких причин вказані періоди не враховані до пільгового стажу.

Разом з тим, відповідно до п. 10 ч. 2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Відповідно до положень ч. 2ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог відповідно до ст.9 КАС України, та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 02.01.2024 р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду.

З урахуванням викладеного, враховуючи підтвердження обґрунтованості позовних вимог відповідними доказами, суд вважає, що позов належить задовольнити частково.

Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.

Частиною 3 статті 139 КАС України передбачено, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки позов задоволено частково, наявні підстави згідно з частиною 3 статті 139 КАС України пропорційно стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,40 грн.

Керуючись ст. 72-74, 77, 241-246, 250, 255, 260-262 КАС України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул.Соборна, буд. 7а, м.Кіровоград, 25009, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 09.01.2024 р. № 21.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.01.2024 р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул.Соборна, буд. 7а, м.Кіровоград, 25009, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя А.В. Савченко