Справа № 480/7646/23
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2024-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 грудня 2024 року Справа № 480/7646/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Соп`яненка О.В.,
розглянувши у порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Сумської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,
В С Т А Н О В И В:
Позивачка звернулась до суд з позовом про визнання протиправним та скасування рішення Сумської митниці про коригування митної вартості товарів № UA805000/2023/000047/2 від 03.07.2023. Свої вимоги обґрунтовує тим, що нею придбано за межами України, ввезено та пред`явлено до митного оформлення пошкоджений у ДТП легковий автомобіль DACIA LOGAN 2019 року випуску. Разом з митною декларацією надано рахунок-фактуру, свідоцтво про реєстрацію, митну декларацію країни відправника, міжнародну товарно-транспортну накладну, висновок експерта про результати автотоварознавчого дослідження. Вважає, що надані документи дають можливість встановити митну вартість автомобіля.
Незважаючи на це, рішенням Сумської митниці від 03.07.3023 здійснено коригування митної вартості та визначено її у розмірі 7000 ЕUR. При цьому не наведено ніяких підстав неврахування наданих позивачкою документів. Просить рішення про коригування митної вартості визнати протиправним та скасувати.
Відповідач у письмовому відзиві позов не визнав. Пояснив, що Відповідно до вимог ст. 334 МК України саме особи, які переміщують товари через митний кордон України зобов`язані надавати митним органам документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю.
27.06.2023 посадовими особами митного поста Ромни Сумської митниці прийнята митна декларація на автомобіль DACIA LOGAN, ввезений позивачкою. Разом з декларацією надано інвойс, автотранспортну накладну, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг, документ на підтвердження вартості перевезення товару, висновки про якісні та вартісні характеристики товару, договір про надання послуг митного брокера, договір перевезення, висновок про походження товару, довіреність, додані документи, копію митної декларації країни відправлення, паспортні документи фізичної особи. Не були надані платіжні документи на підтвердження розміру фактично сплачених за автомобіль коштів, а також документи на підтвердження стану автомобіля - фізичного зносу (пошкодження). Запропоновано подати додаткові документи.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Згідно ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу. Згідно ч.ч. 1, 2, п. 1-3 ч. З ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 6 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст. 55 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст.64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAU). При використанні резервного методу допускається розрахунок митної вартості на основі реальних, обґрунтованих цінових даних, якщо їх використання не суперечить вимогам ч. З цієї статті і сумісне з відповідними принципами і положеннями ГАТТ. Під час визначення митної вартості за резервним методом використовуються: прейскуранти, каталоги, що містять докладний опис товару, пропозиції цін з постачання конкретних товарів на митну територію України; біржові котирування; статистичні дані про загальноприйняті рівні комісійних, знижок, прибутку, тарифи на транспорт; результати товарно- вартісної експертизи.
Під час митного оформлення автомобіля позивачкою не були надані банківські або інші платіжні документи на підтвердження фактично сплачених за автомобіль коштів. Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 53 МК України у випадку якщо рахунок сплачено, одним з документів, які підтверджують митну вартість товарів, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Позивачкою до митної декларації такі документи надані не були, що не заперечується сторонами. Не надано їх і на вимогу відповідача про надання додаткових документів, але надано експертний висновок про результати автотоварознавчого дослідження, яким підтверджено заявлену у митній декларації вартість пошкодженого у ДТП автомобіля у 3000 Євро. У рішенні про коригування митної вартості відповідач висловив незгоду з висновками експерта. При цьому відповідачем не подано ніяких доказів на підтвердження неповноти, неправильності висновку експерта. Неможливість за таких обставин прийняття висновку експерта для підтвердження митної вартості автомобіля відповідачем ніяким чином не обґрунтована.
Серед іншого відповідач вказує на відсутність акту митного огляду автомобіля та неможливість у зв`язку з цим застосування знижуючого коефіцієнту при визначенні митної вартості. Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 336, ст. 338 МК України митний огляд (переогляд) товарів є однією форм митного контролю, здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів та за рішенням уповноваженої особи митного органу. Іржавська В.Є. як особа, що здійснює ввезення товарів на митну територію України не наділена повноваженнями проведення їх митного огляду. Вказуючи на відсутність акту митного огляду транспортного засобу як на підставу не застосовувати знижуючий коефіцієнт при визначенні митної вартості, відповідач перекладає на позивачку негативні наслідки не вчинення ним самим дій, що віднесені до його повноважень.
Ніяких інших доказів на підтвердження правомірності рішення про коригування митної вартості від 03.07.2023 № UA805000/2023/000047/2 відповідачем не надано. Виходячи з викладеного, суд вважає, що відповідачем не доведено правомірності прийнятого ним рішення про коригування митної вартості ввезеного позивачкою автомобіля до 7000 Євро. Суд вважає необхідним рішення визнати протиправним та скасувати.
Позивачка просить стягнути на свою користь судові витрати на сплату судового збору та оплату правничої допомоги. Сплата судового збору у розмірі 1073 грн. 60 коп. підтверджується квитанцією (а.с. 9). На підтвердження витрат на оплату правничої допомоги надано договір про надання правових послуг від 12.07.2023копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката, платіжну інструкцію на 4500 грн. про оплату правничої допомоги (а.с. 62-64).
Відповідач у письмовому відзиві на позов зазначає, що вимоги КАС України щодо підтвердження розміру витрат на правничу допомогу позивачкою не виконані. До матеріалів справи на додану детального опису робіт. Позовна заява та усі додані до неї матеріали підписані безпосередньо Іржавською В.Є. Вважає, що участь адвоката у справі взагалі не підтверджена.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать і витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.ч.1-7 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч.1,3,7 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до ч. 1-3 ст. 26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правничої допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги. Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правничої допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму Ордера. Повноваження адвоката як представника в адміністративному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.
Відповідно до ст. 27 ч.1,3 закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правничої допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правничої допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Згідно зі ст. 30 закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.
З договору від 12.07.2023 про надання правових послуг вбачається, що його укладено ОСОБА_1 з адвокатом Маляром М.В. Відповідно до п. 1 договору адвокат приймає на себе зобов`язання надати правову допомогу у підготовці матеріалів та складанні адміністративного позову до Сумської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів. Відповідно до п. 4 договору гонорар адвоката за домовленістю сторін встановлено у фіксованому розмірі 4000 грн. При цьому сторони домовилися, що остаточна сума гонорару має становити не менше 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб за годину надання адвокатом правничої допомоги , а тому можлива зміна гонорару, визначеного у фіксованій сумі у зв`язку з суттєвим зростанням обсягу наданої допомоги (а.с. 62)
З копії платіжної інструкції вбачається, що позивачкою сплачено на користь адвоката 4500 грн. ( а.с. 64). Тобто розмір оплати не відповідає умовам договору. При цьому будь-які докази зміни сторонами договору розміру гонорару адвоката не надано.
Відповідно до ч. 4 ст. 59 КАС України повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: 1) довіреністю; 2) ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; 3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України "Про безоплатну правничу допомогу".
До матеріалів справи ордер, виданий адвокатом у відповідності до вимог закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність не додано. Позовна заява дійсно підписана Іржавською В.Є . Також підписом позивачки завірено усі додані до позову матеріали. Детальний опис виконаних адвокатом робіт до суду не надано. Не надано також акт наданих послу (виконаних робіт) або будь-який документ, яким сторони договору засвідчують виконання його умов. Сам лише факт укладання договору не є беззаперечним доказом надання адвокатом правничої допомоги.
На підставі викладеного, суд вважає, що витрати на оплату правничої допомоги не підтверджено належними та допустимими доказами.
На підставі ст. 139 КАС України суд вважає необхідним стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Сумської митниці Державної митної служби України судовий збір, сплачений, при зверненні до суду з позовом у розмірі 1075, 60 грн. Витрати на правничу допомогу розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Сумської митниці про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити
Визнати протиправним та скасувати рішення Сумської митниці від 03.07.2023 № UA805000/2023/000047/2 про коригування митної вартості.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Соп`яненко