Справа № 200/635/23
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2024-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2024 року Справа№200/635/23

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Голуб В.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу додаткової винагороди відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова № 168) у розмірі до 100 000, 00 грн, починаючи з 26 вересня 2022 року по 30 листопада 2022 року, пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену Постановою № 168 у розмірі до 100 000, 00 грн, починаючи з 26 вересня 2022 року по 30 листопада 2022 року, пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує, що він набув право на отримання збільшеної додаткової винагороди до 100 000, 00 грн відповідно до Постанови № 168 у зв`язку з безпосередньою участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, оскільки фактично виконував бойові завдання на підставі бойових розпоряджень (наказів), перебуваючи у службовому відрядженні. Позивач стверджує, що наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України (далі Адміністрація Держприкордонслужби) від 30 липня 2022 року № 392/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168» (далі Наказ від 30 липня 2022 року № 392/0/81-22-АГ) не є тим нормативним актом, на підставі якого можна позбавити (обмежити) право на додаткову винагороду, передбачену Постановою № 168. На переконання позивача, для додаткової грошової винагороди в розмірі до 100 000, 00 грн не обов`язковим є саме безпосередня участь у бойових діях та зіткнення із ворогом, так як положення п. 1 наведеної постанови КМУ передбачають, зокрема, і здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів. Вважаючи бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати додаткової винагороди відповідно до пункту 1 Постанови № 168 протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Відповідач позов не визнав. В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначив, що у вересні 2022 року позивача було направлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 в оперативне підпорядкування начальника зазначеного загону. Підвищена додаткова винагорода за період перебування позивача у відряджені у прикордонному загоні не нараховувалась та не виплачувалась, оскільки начальником НОМЕР_2 прикордонного загону не надавалось підтверджуючих документів щодо безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах, передбачених п. 2 наказу № 392-АГ, виданого Адміністрацією Державної прикордонної служби України, зокрема не надавалось довідок, згідно з якими нараховуються такі виплати.

Відповідачем на адресу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону направлявся лист від 25 листопада 2022 року із клопотанням надати інформацію щодо відряджених військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , зокрема про їхню безпосередню участь у бойових діях або відповідних заходах за встановленою формою (у формі довідок) для нарахування і виплат останнім підвищеної додаткової винагороди. У відповідь отримано листа, в якому зазначено, що НОМЕР_2 прикордонний загін не вбачає підстав надання довідок для виплати підвищеної (до 100 000,00 грн) додаткової винагороди підрозділам (військовослужбовцям) ВЧ НОМЕР_1 за час їх перебування у відрядженні на ділянці НОМЕР_2 прикордонного загону, так як «підрозділи (військовослужбовці), які знаходяться у межах Чернігівської і Сумської областей, не виконують бойові завдання на лінії бойового зіткнення...», «у зв`язку з вищевикладеним, довідки про військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , які брали участь у бойових діях або заходах за вересень та жовтень 2022 року, не опрацьовувались». Отже, у зв`язку із не отриманням відповідачем довідок, передбачених додатком 2 до наказу 392-АГ щодо позивача, на його переконання, підстави для нарахування йому збільшеної грошової винагороди (до 100 000,00 грн) відсутні. Щодо посилань у позовній заяві на те, що позивачу НОМЕР_2 прикордонним загоном видавалась довідка від 7 січня 2023 року № 3497 про його безпосередню участь в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії на території Чернігівської області, відповідач зазначив, що належні довідки згідно з встановленим законодавством порядку мали направлятись НОМЕР_3 прикордонним загоном безпосередньо відповідачу (до 5 числа кожного місяця за попередній місяць), а не надаватись у непередбачений законодавством спосіб особі, П.І.Б. якої не зафіксовано. На підставі вищевикладеного, відповідач просить суд у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2023 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Зазначена позиція підтримана Першим апеляційним адміністративним судом, який за результатами апеляційного перегляду залишив рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до постанови від 19 жовтня 2023 року.

Постановою Верховного Суду від 04 вересня 2024 року по справі № 200/635/23 касаційну скаргу представника позивача - адвоката Мандрика Владислава Володимировича на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2023 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2023 року задоволено частково. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2023 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2023 року скасовано, а справу № 200/635/23 направлено на новий судовий розгляд до Донецького окружного адміністративного суду.

Ухвалою від 01 жовтня 2024 року Донецький окружний адміністративний суд прийняв до провадження справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, Суд витребував у військової частини НОМЕР_4 інформацію чи пов`язувалася виплата позивачеві як військовослужбовцю Держприкордонслужби додаткової винагороди у розмірі до 100 000,00 грн з перебуванням на території Чернігівської області, а конкретно - на ділянці державного кордону з Росією, відповідальність за охорону якої було покладено на військову частину НОМЕР_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), куди був відряджений позивач; які завдання (накази, розпорядження) виконував позивач як військовослужбовець у складі військової частини НОМЕР_4 протягом спірного періоду, зокрема чи охоплюються (могли охоплюватися) вони (тобто їхній зміст) тими умовами (обставинами), які визначені у наказах Адміністрації Держприкордонслужби від 30 липня 2022 року № 392/0/81-22-АГ, від 09 грудня 2022 року № 628/0/81-22-АГ, а також інформацію чи були випадки нарахування/виплати (за спірний період) додаткової винагороди у збільшеному розмірі іншим прикордонникам, які в той самий період, що й позивач, були у складі військової частини НОМЕР_4 й несли військову службу на тій самій території (ділянці), що й він [позивач]; якщо так, то чим це було продиктовано.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Разом з тим, суд зазначає, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації в Україні введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Надалі дію воєнного стану продовжено та на момент винесення рішення суду він діє.

З огляду на введення на території України воєнного стану, справа розглянута судом протягом розумного строку.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянином України (а.с.17), учасником бойових дій згідно з посвідченням серії НОМЕР_5 від 15.12.2015 (а.с.20), проходить службу у НОМЕР_6 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ).

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 полковника ОСОБА_2 від 07 вересня 2017 року № 311-ос по особовому складу сержанта ОСОБА_1 , який наказом Голови Державної прикордонної служби України від 17 серпня 2017 року № 847-ос зарахований у розпорядження начальника НОМЕР_6 прикордонного загону Державної прикордонної служби України та прибув 07 вересня 2017 року для подальшого проходження військової служби з ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_1 ), з 7 вересня 2017 року призначено інспектором прикордонної служби 3 категорії дозиметристом 4 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_6 ІІ категорії (тип А) оперативно-бойової прикордонної комендатури. Наказ видано на підставі наказу Голови Державної прикордонної служби України від 17 серпня 2017 року № 847-ос та припису від 05 травня 2017 року № 30/106 (а.с.110).

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 полковника ОСОБА_3 від 30 травня 2019 року № 188-ос старшину ОСОБА_1 призначено інспектором прикордонної служби 2 категорії 2 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_6 ІІ категорії (тим А) оперативно-бойової прикордонної комендатури ІНФОРМАЦІЯ_8 , звільнивши з посади інспектора прикордонної служби 3 категорії дозиметриста 4 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_6 ІІ категорії (тип А) оперативно-бойової прикордонної комендатури ІНФОРМАЦІЯ_8 згідно з підпунктом 4 пункту 93 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29 грудня 2009 року № 1115/2009 (далі Положення) (на вишу посаду у порядку просування по службі). Підстава видання наказу - протокол засідання атестаційної комісії від 17 травня 2019 року № 13 (а.с.111).

Згідно з наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 полковника ОСОБА_3 від 04 квітня 2020 року № 113-ос прапорщика ОСОБА_1 призначено інспектором прикордонної служби 2 категорії 2 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_6 І категорії (тип Б), звільнивши його з посади інспектора прикордонної служби 2 категорії 2 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_6 ІІ категорії (тип А) оперативно-бойової прикордонної комендатури ІНФОРМАЦІЯ_8 згідно з підпунктом 5 пункту 93 Положення (на рівну посаду у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів за рішенням відповідного начальника). Наказ видано на підставі Директиви Адміністрації Державної прикордонної служби України від 10 січня 2020 року № 8-дск та рішення атестаційної комісії (протокол від 13 березня 2020 року № 5) (а.с.112).

Відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_6 прикордонного загону Державної прикордонної служби України полковника ОСОБА_4 від 13 липня 2021 року № 267-ос прапорщику ОСОБА_1 присвоєно військове звання у порядку переатестації. Наказ видано на підставі Директиви Адміністрації Державної прикордонної служби України від 29 квітня 2021 року № 57-дск Про переведення на новий штат органу охорони державного кордону Державної прикордонної служби України, атестації до присвоєння військового звання від 23 червня 2021 року та рішення атестаційної комісії (протокол від 23 червня 2021 року № 9) (а.с.113).

Наказом начальника НОМЕР_6 прикордонного загону Державної прикордонної служби України полковника ОСОБА_5 від 09 вересня 2022 року № 372-ос штаб-сержанта ОСОБА_1 призначено інспектором прикордонної служби вищої категорії начальником 4 відділення інспекторів прикордонної служби першої прикордонної застави відділу прикордонної служби № 2, звільнивши його з посади інспектора прикордонної служби 1 категорії 2 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_6 (тип Б), згідно з пунктом 310 Положення (призначення військовослужбовців на вищі, рівні та нижчі (не більше ніж один ступінь) посади у воєнний час здійснюється без згоди цих військовослужбовців). Наказ видано на підставі наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 19 серпня 2022 року № 83-дск (а.с.114).

З листа представника ІНФОРМАЦІЯ_10 від 06.12.2024 судом встановлено, що на підставі бойового наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 16 вересня 2022 року № 165 гриф, штаб-сержанта ОСОБА_1 у складі другого відділу прикордонної служби НОМЕР_6 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) направлено в оперативне підпорядкування ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_4 ), де позивач у спірний період проходив (та проходить) військову службу на території Чернігівської області. Відповідно до бойових розпоряджень начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 19 вересня 2022 року № 276/гриф (скасоване), від 25 вересня 2022 року № 1348/гриф (скасоване) та від 25 жовтня 2022 року № 1697/ гриф штаб-сержант ОСОБА_1 у складі 2 відділу прикордонної служби НОМЕР_6 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) у складі зведеного загону ІНФОРМАЦІЯ_11 (військова частина НОМЕР_7 ) приступив до виконання завдань в оперативному підпорядкуванні ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.239-242).

Згідно з довідкою від 31 липня 2023 року № 5248, виданою командиром військової частини НОМЕР_4 полковником ОСОБА_6 , штаб-сержант ОСОБА_1 приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області: з 27 вересня 2022 року по 30 вересня 2022 року, з 01 жовтня 2022 року по 31 жовтня 2022 року, з 01 листопада 2022 року по 9 листопада 2022 року, з 15 листопада 2022 року по 30 листопада 2022 року, з 01 грудня 2022 року по 31 грудня 2022 року, з 01 січня 2023 року по 7 січня 2023 року. Підстава: бойовий наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 16 вересня 2022 року № 165 гриф (а.с.126).

Разом із цим згідно з письмовими поясненнями начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 , відсутні будь-які докази (документи, матеріали) щодо виконання позивачем у спірному періоді безпосередніх бойових дій чи заходів з безпосередньої відсічі і стримуванні збройної агресії в період перебування в районах ведення бойових дій за спірний період (а.с.242).

Наказами начальника НОМЕР_6 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 02 жовтня 2022 року № 397-ОС, від 03 листопада 2022 року № 456-ОС, від 02 грудня 2022 року № 503-ОС військовослужбовцям НОМЕР_6 прикордонного загону, зазначених у додатках до цих наказів, визначено виплатити додаткову винагороду з розрахунку 30 000,00 грн на місяць пропорційно часу виконання відповідно до законодавства України обов`язків військової служби згідно з додатком 1, окрім військовослужбовців зазначених у додатку 4 цього наказу.

Як вбачається з витягів із додатків 1 до вказаних наказів, штаб-сержанту ОСОБА_1 за періоди: з 01 вересня 2022 року по 30 вересня 2022 року визначено нарахувати та виплатити додаткову винагороду в розмірі 30 000,00 грн, з 01 жовтня по 31 жовтня 2022 року в розмірі 30 000,00 грн, з 01 листопада по 9 листопада, з 15 по 30 листопада 2022 року в розмірі 25 000,00 (9 000,00 грн та 16 000,00 грн відповідно) (а.с.74-76).

Відповідно до архівної відомості за період з січня 2022 року по грудень 2022 року позивачу нараховувалась та виплачувалась додаткова грошова винагорода, передбачена Постановою № 168, виходячи з щомісячного розміру 30 000,00 грн додаткової винагороди: за вересень 2022 року 30 000,00 грн, за жовтень 2022 року 30 000,00 грн, за листопад 30 000,00 грн. (а.с.71).

25 листопада 2022 року (вих. № 22/2811-22-Вих) в.о. начальника НОМЕР_6 прикордонного загону підполковник ОСОБА_8 звертався до керівництва ІНФОРМАЦІЯ_1 із листом, в якому просив надати інформацію щодо відряджених військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 про їх безпосередню участь у бойових діях або заходах, за встановленою формою (у виді довідок) визначених наказом № 392-АГ, для нарахування і виплат підвищеної додаткової винагороди.

Листом від 29 листопада 2022 року за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_9 , відповідача повідомлено, що підрозділи, які знаходяться в Чернігівській та в Сумській областях, не виконують бойові завдання на лінії бойового зіткнення і тому пп. 7 п. 2 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби від 30 липня 2022 року № 392-АГ від 30 липня 2022 року № 392/0/81-22-АГ на реалізацію вимог Постанови № 168 не застосовується. Також у листі зазначено, що відповідно до розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 17 квітня 2022 року № 21-1215-2022 Щодо однакового трактування положень збільшення додаткової винагороди до 100 000, 00 грн (із розрахунку на місяць) здійснюється військовослужбовцям, які у разі ведення бойових завдань здійснюють охорону і оборону об`єктів Державної прикордонної служби України, а також виконують бойові (спеціальні) завдання на бойових позиціях, блокпостах, збільшення додаткової винагороди визначається лише за дні безпосереднього виконання бойових завдань з відбиття атак (вогневого ураження, бойового контакту з ворогом), збройного нападу на об`єкти, які охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення (вогневого ураження), у т.ч. перебування безпосередньо цих об`єктів під бомбардуванням, артилерійським, ракетними обстрілами. У зв`язку з вищевикладеним, довідки про військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , які брали участь у бойових діях або заходах за вересень та жовтень 2022 року у складі військової частини НОМЕР_4 , не опрацьовувались. Вказано, що на адресу НОМЕР_6 прикордонного загону були направлені копії рапортів щодо виплати додаткової винагороди військовослужбовцям НОМЕР_6 прикордонного загону за вересень та жовтень 2022 року для прийняття правового рішення (а.с.69).

09 грудня 2022 року представник позивача звернувся із адвокатськими запитами до військової частини НОМЕР_8 та військової частини НОМЕР_9 , в яких просив: надати обґрунтовану відповідь щодо підстав і причин не нарахування та не виплати військовослужбовцю ОСОБА_1 щомісячної доплати у вигляді додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року, за його безпосередню участь у бойових діях у період з вересня по день звернення із запитом, також просив надати довідку про грошове забезпечення (додаткові виплати, компенсації) за період з 24 лютого 2022 року по день звернення із запитом, довідку про безпосередню участь військовослужбовця ОСОБА_1 в бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, інформацію щодо можливого дисциплінарного провадження (кримінального провадження, службового розслідування тощо, притягнення до адміністративної відповідальності) відносно ОСОБА_1 з наданням копій документів (наказів, актів, висновків тощо) цього провадження (розслідування) (а.с.21-24).

У відповідь на зазначений адвокатський запит відповідач листом (вих. № 21-385-22) від 21 грудня 2022 року повідомив, що відповідно до пункту 2-1 Постанови № 168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів. На виконання Постанови № 168 Адміністрацією Державної прикордонної служби України було видано наказ від 30 липня 2022 року № 392-АГ Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168, який застосовувався з 01 серпня 2022 року до 30 листопада 2022 року, пунктами 2 та 3 якого визначено заходи, які відносяться до безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів, а пункт 4 наказу визначає сукупність інформації у документах, які підтверджують виконання заходів, передбачених пунктами 2, 3 цього наказу. Штаб-сержант ОСОБА_1 з 11 липня 2022 року відряджений до НОМЕР_10 прикордонного загону та в подальшому 27 вересня 2022 року продовжив відрядження на ділянці ІНФОРМАЦІЯ_1 . Пункт 5 наказу 392-АГ визначає, що для військовослужбовців, відряджених до органів військового управління Держприкордонслужби, окрім документів, зазначених у пункті 4 цього наказу, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, додаткового підтверджується довідкою за формою, наведеною у додатку 1 до цього наказу, що видається начальником органу Держприкордонслужби, який веде (вів) бойові дії та до якого для виконання завдань відряджені військовослужбовці, із зазначення періоду (кількості днів) такої участі. В період з 27 вересня 2022 року по день надання відповідачі на адвокатський запит підвищена додаткова винагорода не нараховувалась та не виплачувалась, оскільки начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 не надавалась інформація про дні безпосередньої участі штаб-сержанта ОСОБА_1 у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 наказу № 392-АГ, за формою, наведеною у додатку 2 до наказу № 392-АГ. Зазначено, що у відповідь на запит відповідача від начальника НОМЕР_2 прикордонного загону надійшов лист від 04 грудня 2022 року, в якому зазначено, що підтверджуючої інформації відповідно до вимог п. 2, пп. 1-2 наказу № 392-АГ немає. Отже, відсутні підстави для внесення штаб-сержанта ОСОБА_1 в наказ про виплати додаткової винагороди в розмірі до 100 000, 00 грн за період з 27 вересня 2022 року по день надання відповіді. Також зазначено, що довідка про безпосередню участь штаб-сержанта ОСОБА_1 в бойових діях або забезпечені заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії передбачена додатком 6 до Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, …, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413, і видається командирами (начальниками) військових частин (органів, підрозділів) або іншими керівниками підприємств, установ та організацій для надання особам статусу учасника бойових дій. Зазначено, що документи, передбачені пунктом 11 наказу № 392-АГ, які підтверджують безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії щодо штаб-сержанта ОСОБА_1 на адресу НОМЕР_6 прикордонного загону не надходили. Також вказано, що інформація про кримінальні провадження, притягнення штаб-сержанта ОСОБА_1 до дисциплінарної, адміністративної, кримінальної відповідальності в НОМЕР_6 прикордонному загоні відсутня (а.с.25-27).

У листі ІНФОРМАЦІЯ_1 від 31 січня 2023 року (вих. № 22/621-23), направленому представниці позивача у відповідь на її адвокатський запит від 9 грудня 2022 року, зазначено, що штаб-сержант ОСОБА_1 у відповідності до бойового наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 16 вересня 2022 року № 165 гриф у складі 2 відділу прикордонної служби НОМЕР_6 прикордонного загону (Військова частини НОМЕР_1 ) направлений в оперативне підпорядкування ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до бойових розпоряджень начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 19 вересня 2022 року № 276/гриф (скасоване), від 25 вересня 2022 року № 1348/гриф (скасоване) та від 25 жовтня 2022 року № 1697/дск штаб-сержант ОСОБА_1 у складі 2 відділу прикордонної служби НОМЕР_6 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) приступив до виконання та по теперішній час виконує завдання в оперативному підпорядкуванні ІНФОРМАЦІЯ_1 . […] Списки, передбачені додатком 2 до наказу від 30 липня 2022 року № 392-АГ Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168, на адресу НОМЕР_6 прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_1 ) не направлялись, так як відповідно до листа Адміністрації Державної прикордонної служби України від 17 квітня 2022 року № 21-1215-2022 Щодо однакового трактування положень (володільцем даного листа є Адміністрація Державної прикордонної служби України) визначено, що збільшення додаткової винагороди визначається лише за дні безпосереднього виконання бойових завдань військовослужбовцям ДПСУ з відбиття атак (вогневого ураження, бойового контакту з ворогом), збройного нападу на об`єкти, які охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення (вогневого ураження), у т.ч. перебування безпосередньо цих об`єктів під бомбардуванням, артилерійським, ракетним обстрілом. Також зазначено, що довідка про безпосередню участь в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області штаб-сержантом ОСОБА_1 від 07 січня 2023 року № 3497 ІНФОРМАЦІЯ_12 видана керівництву 2 відділу прикордонної служби НОМЕР_6 прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_1 ) в одному примірнику (мета видачі довідки у відповіді не зазначена) (а.с.29).

Вважаючи, що відповідачем виплачено не у повному обсязі йому грошове забезпечення, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами першою третьою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять:

посадовий оклад, оклад за військовим званням;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно з абзацами першим, другим частини четвертої статті 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

За змістом частини першої статті 6 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» від 03 квітня 2003 року № 661-IV (далі Закон № 661-IV) Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону; територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

За пунктом 1 Положення про Адміністрацію Держприкордонслужби, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 533 (далі Положення № 533), Адміністрація Держприкордонслужби є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері захисту державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні.

Відповідно до пункту 5 Положення № 533 Адміністрація Держприкордонслужби з метою організації своєї діяльності: 3) організовує планово-фінансову роботу в апараті Адміністрації Держприкордонслужби, органах Держприкордонслужби, на підприємствах, в установах, що належать до сфери її управління, здійснює контроль за використанням фінансових і матеріальних ресурсів, забезпечує організацію та вдосконалення бухгалтерського обліку в установленому законодавством порядку; 4) забезпечує ефективне і цільове використання бюджетних коштів; 5) контролює діяльність органів Держприкордонслужби, підприємств, установ, що належать до сфери її управління.

Частиною першою статті 14 Закону № 661-IV визначено, що до особового складу Державної прикордонної служби України входять військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України.

Згідно зі статтею 16 Закону № 661-IV умови грошового забезпечення військовослужбовців та оплати праці працівників Державної прикордонної служби України визначаються законодавством.

Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» Кабінет Міністрів України зобов`язаний невідкладно забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

Згідно з пунктом 6 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» Кабінету Міністрів України доручено забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.

На виконання вказаних Указів Кабінет Міністрів України видав Постанову № 168, якою, серед іншого, передбачив на період дії воєнного стану виплату для військовослужбовців додаткової винагороди.

Так, відповідно до пункту 1 Постанови № 168, (в редакції, зі змінами, внесеними згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 07 березня 2022 року № 271, від 22 березня 2022 року № 350, від 01 квітня 2022 року № 400), установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка», виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Кабінет Міністрів України постановою від 07 липня 2022 року № 793 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168» (яка набрала чинності 19 липня 2022 року та, за пунктом 2 цієї постанови, та застосовується з 24 лютого 2022 року) затвердив низку змін до Постанови № 168, зокрема у пункті 1 в абзаці першому слова і цифри «додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно» замінив словами і цифрами «додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць»; крім того, Постанова № 168 доповнена пунктом 2-1 такого змісту: «Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.».

На підставі цього пункту Адміністрація Держприкордонслужби видала Наказ від 30 липня 2022 року № 392/0/81-22-АГ, який був уведений в дію з 01 серпня 2022 року.

Відповідно до пункту 2 Наказу від 30 липня 2022 року № 392/0/81-22-АГ заходами, передбаченими абзацом другим пункту 1 цього наказу, визначається виконання у відповідні дні військовослужбовцем: 1) бойових завдань із ведення руху опору на тимчасово окупованій території України; 2) бойових завдань з пошуку, виявлення і знешкодження диверсійна розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб), поєднаних з безпосереднім контактом з такими групами, формуваннями, особами; 3) бойових завдань у районах безпосереднього ведення бойових дій з і виявлення та огневого ураження повітряних цілей; 4) польотів у районах безпосереднього ведення бойових дій або ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту; 5) бойових (спеціальних) завдань у районах безпосереднього ведення бойових дій кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії, поєднаних з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником; 6) бойових завдань з відбиття збройного нападу (безпосереднього вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, у тому числі бойові позиції, блокпости, контрольно-пропускні пункти, спостережні пункти, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, за умови безпосереднього зіткнення з противником або нанесення руйнувань чи пошкоджень цим об`єктам під час вогневого ураження; 7) бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань органом (підрозділом, у тому » числі зведеним) Держприкордонслужби оборони або наступу, контрнаступу, контратаки) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угрупування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави; 8) бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення органів Держприкордонслужби або їх підрозділів (у тому числі зведених), які: виконують завдання у складі діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовим розпорядженням, поєднане з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням 3 противником.

У пункті 4 Наказу від 30 липня 2022 року № 392/0/81-22-АГ встановлено, що підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, здійснюється на підставі сукупності наявної інформації у таких документах: 1) бойового наказу (бойового розпорядження); 2) журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційно-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад; 3) рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.

Згідно з пунктом 5 Наказу від 30 липня 2022 року № 392/0/81-22-АГ для військовослужбовців, відряджених до органів військового управління Держприкордонслужби, окрім документів, зазначених у пункті 4 цього Наказу, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, додатково підтверджується довідкою за формою, наведеною у додатку 1 до цього наказу, що видається начальником органу Держприкордонслужби, який веде (вів) бойові дії та до якого для виконання завдань відряджені військовослужбовці, із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі (абзац перший пункту 5 Наказу).

Для військовослужбовців Держприкордонслужби, які відряджені до органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, у підпорядкування яких вони передані, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, підтверджується довідкою, виданою керівником відповідного органу військового управління, з відображенням у ній термінів безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця. У довідках, передбачених цих пунктом, обов`язково мають зазначатися відомості про підтверджуючі документи, передбачені пунктом 4 цього наказу (абзаци другий, третій пункту 5 Наказу).

Відповідно до пункту 10 Наказу від 30 липня 2022 року № 392-/0/81-22-АГ облік військовослужбовців, які беруть безпосередню участь в бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу та підготовку проєкту наказу про виплату додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 цього наказу, в органах Держприкордонслужби покладено на штаб органу, а у випадку відсутності штабу - на підрозділ (посадову особу), який веде облік бойових дій.

Надання військовослужбовцям довідок про участь у зазначених заходах здійснює підрозділ, який веде облік особового складу.

Відповідно до пункту 11 Наказу від 30 липня 2022 року № 392-/0/81-22-АГ склад органів і підрозділів Держприкордонслужби, які беруть (брали) участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій, визначаються щомісячно наказом Адміністрації Держприкордонслужби відповідно до рішень (наказів, директив, розпоряджень) Головнокомандувача Збройних Сил України (абзац перший пункту 11 Наказу).

Інформація про військовослужбовців, відряджених з інших органів та підрозділів Держприкордонслужби, дні їх безпосередньої участі у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, подаються начальниками органів Держприкордонслужби (органів військового управління (штабів угрупування військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, до 5 числа щомісячно (у поточному місяці за попередній) в органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу, за формою, наведеною у додатку 2 до цього наказу (абзац другий пункту 11 Наказу).

Згідно з пунктом 12 наказу № 392-/0/81-22-АГ виплата військовослужбовцям додаткової винагороди здійснюється щомісяця (у поточному місяці за попередній) на підставі наказів начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - на підставі наказів вищих начальників (командирів).

До наказу про виплату додаткової винагороди, виходячи з розміру до 100 тисяч гривень на місяць, в обов`язковому порядку додаються узагальнені дані, отримані з документів, передбачених пунктами 4-6 цього наказу.

З 01 грудня 2022 року був уведений в дію наказ Адміністрації Держприкордонслужби від 09 грудня 2022 року № 628/0/81-22-АГ, яким був дещо змінений перелік бойових дій і заходів, передбачених пунктом 1 Постанови № 168, але залишився незмінним перелік документів для підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців, у тому числі відряджених, у таких бойових діях або заходах.

На переконання суду, аналіз наведених правових норм свідчить, що додаткова винагорода на період дії воєнного стану, яка встановлена Постановою № 168, є новим та особливим видом у системі грошового забезпечення, зокрема військовослужбовців, виплата якої, з одного боку, має регулярний щомісячний характер, а, з іншого, - обмежена строком дії воєнного стану в Україні.

При цьому, правова природа такої виплати невід`ємно пов`язана із особливим характером служби, зі здійсненням спеціальних повноважень, які змістовно випливають із статусу військовослужбовця та передбачені законом і мають компенсаційну мету, - часткова відплата за особливості несення служби в умовах війни.

В умовах збройної агресії РФ проти України важливим залишається питання належного соціального захисту військовослужбовців, які беруть участь у захисті державного суверенітету України. У військово-соціальній сфері матеріальне забезпечення є аналогом системи гарантій у системі соціального захисту населення і включає професійні винагороди та премії тим військовослужбовцям, які виконують обов`язок із захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Безумовно, система матеріального забезпечення військовослужбовців виконує стимулюючу функцію, що, крім патріотизму, є потужною мотивацією і адекватною відповіддю держави, яка піклується про військовослужбовців під час дії воєнного стану.

Відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Таким чином, Україна зобов`язана вживати всіх можливих заходів для мотивації військовослужбовців та забезпечення соціальної підтримки членів їхніх сімей.

Соціальний захист військовослужбовців це діяльність держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їхньої службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Спірні правовідносини, які склались у цій справі, виникли у зв`язку з невиплатою збільшеної до 100 000, 00 грн додаткової винагороди військовослужбовцю, який проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України, та якого відрядили до військової частини НОМЕР_4 для забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, передбачену пунктом 1 Постанови № 168.

Питання матеріального та морального стимулювання військовослужбовців Збройних Сил України під час дії воєнного стану врегульовано Постановою № 168, якою на період дії воєнного стану запроваджено виплату додаткової винагороди військовослужбовцям.

При цьому, виплата відрядженому військовослужбовцю Збройних Сил України додаткової винагороди в розмірі до 100 000, 00 гривень на місяць, передбаченої Постановою № 168, здійснюється за місцем перебування військовослужбовця на грошовому забезпеченні (за місцем штатної служби військовослужбовця) за умови документального підтвердження військовою частиною (установою), до якої відряджений військовослужбовець, безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або заходах та повідомлення нею про це у встановленому порядку військової частини (установи) за місцем штатної служби військовослужбовця.

Верховний Суд у постанові від 22 листопада 2023 року у справі № 520/690/23 констатував, що текстуальний виклад пункту 1 Постанови № 168 має широкий зміст, що за певних умов могло б спричиняти неоднакове її розуміння та застосування, наслідком чого може бути необґрунтована невиплата військовослужбовцю додаткової винагороди або, навпаки, виплата за відсутності для цього підстав.

У справі, що розглядається, спірним є питання застосування пункту 1 Постанови № 168 у зіставленні з іншими підзаконними актами, які стосуються виплати винагороди військовослужбовцям Держприкордонслужби, в аспекті порядку (умов, підстав) виплати додаткової винагороди під час дії воєнного стану.

Під «іншими» підзаконними актами в контексті обставин цієї справи маємо на увазі згадувану Інструкцію № 188, а також накази Адміністрації Держприкордонслужби від 30 липня 2022 року № 392-/0/81-22-АГ і від 09 грудня 2022 року № 628/0/81-22-АГ. Останні, як зазначено вище, видані для реалізації приписів пункту 2-1 Постанови № 168 і були покликані регламентувати порядок та умови виплати додаткової винагороди, яка встановлена цією Постановою (пункт 1), зокрема у збільшеному розмірі до 100 000, 00 грн, і обумовлена участю військовослужбовця у бойових діях або здійсненням заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

Поряд з цим, у постанові від 21 грудня 2023 року у справі № 200/193/23 Верховний Суд, з-поміж іншого, вказав, що Інструкція № 188 видана на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 20 січня 2016 року № 18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських», що передбачала виплату військовослужбовцям винагороди в порядку і розмірах, визначених керівниками відповідних державних органів, за час участі у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях чи в антитерористичній операції, у воєнних конфліктах, інших заходах в умовах особливого періоду.

Отже, як зазначив Верховний Суд у постанові від 21 грудня 2023 року у справі № 200/193/23, Інструкція № 188 визначала порядок та розміри виплати конкретно тієї винагороди, яка була встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 2016 року № 18, а відтак вказана постанова не підлягає застосуванню при визначенні порядку та умов виплати додаткової винагороди, встановленої на період дії воєнного стану Постановою № 168, яка також не передбачала можливості такого застосування.

Щодо застосовності наказів Адміністрації Держприкордонслужби від 30 липня 2022 року № 392-/0/81-22-АГ і від 09 грудня 2022 року № 628/0/81-22-АГ до правовідносин, пов`язаних з виплатою додаткової винагороди, встановленої Постановою № 168, то позиція Верховного Суду з цього приводу, яка висловлена у постанові від 21 грудня 2023 року у справі № 200/193/23, зводиться до того, що документування (фіксація) у спірний період органами Держприкордонслужби безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях і заходах та фактична виплата їм додаткової винагороди до 100 000, 00 гривень відповідно до приписів наказів Адміністрації Держприкордонслужби від 30 липня 2022 року № 392-/0/81-22-АГ і від 09 грудня 2022 року № 628/0/81-22-АГ унеможливлює застосування іншого механізму реалізації постанови Кабінету Міністрів України № 168 до правовідносин, що вже відбулися.

За відсутності цих відомчих нормативно-правових актів не здійснювався би облік особового складу, який мав право на збільшену додаткову винагороду, що призвело б до невиплати цієї частини грошового забезпечення військовослужбовцям.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що застосуванню для визначення порядку та умов виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, передбаченої Постановою № 168, у спірний період підлягають накази Адміністрації Держприкордонслужби від 30 липня 2022 року № 392-/0/81-22-АГ і від 09 грудня 2022 року № 628/0/81-22-АГ. Протилежний висновок поставив би питання необхідності повернення вже виплачених на підставі цих наказів сум додаткової винагороди.

Отже, Верховний Суд у постанові від 21 грудня 2023 року у справі № 200/193/23 зазначив, що передбачений пунктами 4 і 5 наказу Адміністрації Держприкордонслужби від 30 липня 2022 року № 392/0/81-22-АГ (пунктами 3 і 7 наказу від 09 грудня 2022 року № 628/0/81-22-АГ) перелік документів, що в сукупності підтверджують безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях або заходах (у тому числі довідка (список), складена керівником органу Держприкордонслужби, який веде (вів) бойові дії, про безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях або заходах, із зазначенням періоду (кількості днів такої участі), майже повністю дублює відповідний перелік документів, визначений пунктом 3 розділу IV Інструкції № 188, тому застосування судами в цій частині Інструкції № 188 замість наказу Адміністрації Держприкордонслужби від 30 липня 2022 року № 392/0/81-22-АГ не призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином, накази Адміністрації Держприкордонслужби від 30 липня 2022 року № 392/0/81-22-АГ і від 09 грудня 2022 року № 628/0/81-22-АГ, можуть застосовуватися до правовідносин, які виникають у зв`язку із застосуванням/реалізацією приписів пункту 1 цієї Постанови.

Водночас, Кабінет Міністрів України ухвалив Постанову № 168 через декілька днів після повномасштабного збройного вторгнення Росії (24 лютого 2022 року) й зробив це, як зазначено у преамбулі, на виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію». Цією Постановою Уряд встановив додаткову винагороду на період дії воєнного стану низці категорій військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу, зокрема передбачив збільшену винагороду (до 100 000,00 грн) тим із них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

Відомо також, що редакція пункту 1 Постанови № 168 зазнавала непоодиноких змін, зупинятися на всіх деталях і послідовності яких у контексті цієї справи немає необхідності, окрім як застосування окремих приписів пункту 1 Постанови № 168, які стосуються умов виплати додаткової винагороди у розмірі до 100 000, 00 грн.

Як уже зазначалось вище, за приписами пункту 2-1 Постанови № 168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією Постановою, визначають керівники відповідних міністерств та державних органів.

Зважаючи на те, за яких умов та з якою метою Уряд ухвалив Постанову № 168, нормативні приписи цього акта, які окреслюють підстави для виплати додаткової винагороди у збільшеному розмірі, сформульовані таким чином, що їх реалізація значною мірою впирається в потребу уяснення, а за тим і пояснення конкретних фактологічних умов (обставин), за яких військовослужбовець набуває право отримати додаткову винагороду на підставі пункту 1 Постанови № 168 у «збільшеному» розмірі.

З огляду на те, що до відсічі збройної агресії Росії проти України задіяні різні види Збройних Сил України, роди військ (сил) Збройних Сил України, а також військових формувань правоохоронних органів (як-от Держприкордонслужби), які виконують різні за змістом завдання (з огляду на їхнє призначення ці завдання можуть здійснюватися за неоднакових умов, хоч і з єдиною метою: боронити державу від намірів агресора), тож, властиво, мають [завдання] свою специфіку, можемо виснувати, що належна реалізація приписів пункту 1 Постанови № 168 спонукала Уряд до «делегування» відповідним відомствам і керівникам державних органів унормувати умови і підстави виплати «своїм» категорія військовослужбовців додаткової винагороди у розмірі до 100 000,00 грн.

Відомо, що Постанова № 793 набрала чинність 19 липня 2022 року. У період часу, який позивач окреслив у своїх вимогах (26 вересня 2022 року 30 листопада 2022 року) як такий, протягом якого його право на додаткову винагороду було порушене, порядок і умови виплати додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 Постанови № 168, визначали згадувані накази Адміністрації Держприкордонслужби від 30 липня 2022 року № 392/0/81-22-АГ, від 09 грудня 2022 року № 628/0/81-22-АГ.

Варто зауважити, що з набранням чинності Постановою № 793 Адміністрація Держприкордонслужби опинилася у «неординарній» ситуації, за якої військовослужбовці названого відомства несуть службу й виконують завдання, за які Постановою № 168 передбачено виплату додаткової винагороди у «збільшеному» розмірі (до 100 000, 00 грн), тоді як реалізація цього права обумовлена - названим актом - необхідністю нормативного визначення умов і підстав, які б дозволяли уніфікувати розуміння «безпосередньої участі у бойових діях або заходах» - для кожного виду/роду військ (сил) Збройних Сил України, інших військових формувань (які діють в рамках закону), - за виконання яких в умовах воєнного стану передбачена виплата додаткової винагороди (пункт 1 Постанови № 168), а також способу (правил) підтвердження участі (залученості) до них [бойових дій, заходів] задля того, щоб цю винагороду отримати.

Іншими словами, Адміністрація Держприкордонслужби, з уваги на приписи пункту 2 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» (у редакції, яка діяла протягом спірного періоду), а також пункту 2-1 Постанови № 168 зіткнулася з обставинами, які вимагали ухвалити рішення, яке б витікало із завдань та повноважень цього органу та заразом відповідало меті встановлення на час дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу (згідно з пунктом 1 Постанови № 168).

Цим рішенням (у широкому сенсі) стали згадувані накази від 30 липня 2022 року № 392/0/81-22-АГ, від 09 грудня 2022 року № 628/0/81-22-АГ, у яких виписані ті умови і порядок, які покликані були сприяти практичній реалізації приписів пункту 1 Постанови № 168, аби, з одного боку, ті військовослужбовці, які залучені до виконання бойових завдань/заходів, отримали додаткову винагороду, що теж є однією з умов бойової і мобілізаційної готовності Держприкордонслужби, а з іншого забезпечити ефективне і цільове використання бюджетних коштів.

З цієї позиції видання зазначених наказів, на думку суду, не можна вважати (сприймати) як вияв свавілля чи як неправомірний спосіб обмежити (позбавити) отримання додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови № 168, як то трактує представник позивача. Знову ж таки, накази, про які йде мова, видані для того, щоб реалізувати приписи пункту 1 Постанови № 168, адже виплата додаткової винагороди в розмірі до 100 000, 00 грн передбачена за участь у бойових діях або здійсненні заходів, які, аби військовослужбовець був належно і заслужено винагороджений, повинні мати документальне оформлення. Відповідно приписи, які містять згадувані накази Адміністрації Держприкордонслужби, проектовані передовсім на органи (військові частини) і їхніх посадових осіб, на яких покладається таким чином обов`язок вести облік військовослужбовців, документувати факти їхньої залученості до бойових дій та/або заходів, за які встановлена додаткова винагорода у розмірі до 100 000, 00 грн, а також надсилати ці документи за належністю з метою виплати військовослужбовцям заслуженої винагороди.

Інакше кажучи, приписи наказів Адміністрації Держприкордонслужби не встановлюють додаткових зобов`язань чи правил поведінки для тих військовослужбовців, які мають (набули) право на додаткову винагороду у розмірі до 100 000,00 грн, передбачену пунктом 1 Постанови № 168, яке право виникає у них з настанням відповідних обставин (ситуацій, умов), які, в значенні згадуваних присів Постанови № 168, є підставою для виплати цієї винагороди. Тому уніфікація розуміння (змістовного наповнення) цих «обставин» не покладає на військовослужбовців - у відносинах, що виникають у зв`язку з виконанням наказів командирів (начальників), надто в умовах воєнного стану - додаткових обов`язків (вимог) як умови для отримання додаткової винагороди. Приписи згадуваних наказів Адміністрації Держприкордонслужби, якщо зважити також на підстави і мету їх видання, виконують радше забезпечувальну роль (функцію) щодо норм, які встановлюють право на додаткову винагороду (у цьому контексті мовиться про пункт 1 Постанови № 168), або, іншими словами, є похідними від останніх.

Важливо розуміти, що виплата цієї винагороди є тим благом, право на яке у військовослужбовця виникає у зв`язку з участю у бойових діях/заходах, але яке [право] не передбачає (не залежить) від (не)бажання цього військовослужбовця (не)брати цю участь. Тут не йдеться про соціальні та/або економічні права військовослужбовців, а чи права і свободи, гарантовані Конституцією України. Цей дискурс стосується військової служби і в цьому зв`язку суд виходить з того, що у відносинах, основаних на принципі єдиноначальності, підлеглий [військовослужбовець] зобов`язаний беззастережно виконувати накази командира (начальника), крім випадків віддання очевидно злочинного наказу, а не самостійно вирішувати які бойові завдання і на якому напрямку виконувати.

Тож з уваги на наведене суд вважає, що регламентація умов і порядку виплати додаткової винагороди (про необхідність якої [регламентації] зазначено в пункті 2-1 Постанови № 168) з боку Адміністрації Держприкордонслужби шляхом видання наказів від 30 липня 2022 року № 392/0/81-22-АГ, від 09 грудня 2022 року № 628/0/81-22-АГ не може інтерпретуватися як спосіб позбавлення чи обмеження права військовослужбовців Держприкордонслужби на отримання додаткової винагороди у розмірі до 100 000,00 грн. З тих самих міркувань суд вважає правомірним застосування зазначених наказів Адміністрації Держприкордонслужби до правовідносин, які пов`язані з виплатою додаткової винагороди у розмірі до 100 000, 00 грн військовослужбовцям Держприкордонслужби, зокрема у період з 26 вересня 2022 року по 30 листопада 2022 року.

Отже, оцінюючи докази по даній справі, суд зауважує, що позивач дійсно виконував бойові завдання на території Чернігівської області. Однак, завдання відповідно до вищезазначених бойових розпоряджень ІНФОРМАЦІЯ_1 не підпадають під підпункт пункту 2 Наказів № 392-АГ, № 628-АГ, оскільки дані бойові розпорядження військової частини НОМЕР_4 видавалися стосовно зведеного загону ІНФОРМАЦІЯ_11 (військова частина НОМЕР_7 ) (в цілому, без зазначення прізвищ військовослужбовців) та стосувалися прийняття під охорону та оборону певну ділянку державного кордону України в межах відповідальності ІНФОРМАЦІЯ_1 . Про вказане безпосередньо зазначено у відповіді начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06 грудня 2024 року на ухвалу суду.

Водночас, матеріали справи не містять належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів безпосередньої участі позивача у період з 26 вересня 2022 року по 30 листопада 2022 року у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, його безпосереднього перебування в районах у період здійснення зазначених заходів, а також кількості днів участі у таких діях та заходах.

Крім того, позивачем не вказано, які самі бойові завдання з переліку, зазначеному у пункті 2 Наказу від 30 липня 2022 року № 392/0/81-22-АГ, ним було виконано.

При цьому суд зазначає, що лише сам факт виконання позивачем завдань на підставі бойових розпоряджень (наказів) на ділянці державного кордону з Республікою Білорусь під час перебування у службовому відрядженні в оперативному підпорядкуванні ІНФОРМАЦІЯ_1 в період дії воєнного стану в Україні, не є достатньою підставою для нарахування та виплати додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000, 00 гривень, яка передбачена пунктом 1 Постанови № 168. Ключовою умовою для здійснення виплати такої додаткової винагороди є виконання військовослужбовцем спеціальних бойових завдань та заходів, які у розумінні Постанови № 168 означають «безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів» та підтвердження цих обставин указаними документами.

Згідно з пунктом 5 наказу № 392-АГ для військовослужбовців, відряджених до органів військового управління Держприкордонслужби, окрім документів, зазначених у пункті 4 цього наказу, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, додатково підтверджується довідкою за формою, наведеною у додатку 1 до цього наказу, що видається начальником органу Держприкордонслужби, який веде (вів) бойові дії та до якого для виконання завдань відряджені військовослужбовці, із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі.

Суд зауважує, що довідкою від 31 липня 2023 року № 5248, виданою командиром військової частини НОМЕР_4 полковником ОСОБА_6 , зафіксовано, що штаб-сержант ОСОБА_1 приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області: з 27 вересня 2022 року по 30 вересня 2022 року, з 01 жовтня 2022 року по 31 жовтня 2022 року, з 01 листопада 2022 року по 9 листопада 2022 року, з 15 листопада 2022 року по 30 листопада 2022 року, з 01 грудня 2022 року по 31 грудня 2022 року, з 01 січня 2023 року по 7 січня 2023 року. Підстава: бойовий наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 16 вересня 2022 року № 165 гриф.

Разом із цим, ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначено, що оскільки підтверджуючі документи не були надані, в довідці вказана інформація відсутня. Тобто дана довідка інформує про період перебування позивача в зоні бойових дій та можливість виконання ним бойових завдань згідно з пунктом 2 Наказу 2. Довідка від 31 липня 2023 року № 5248 не є довідкою про підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах, які складаються з метою визначення права військовослужбовця на отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ № 168. Зі змісту наведеної довідки вбачається, що вона була видана на підставі бойового розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 16.09.2022 № 165 гриф, за яким позивача було направлено у службове відрядження в оперативне підпорядкування до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Наведена довідка не містить в собі жодних відомостей щодо наявності бойових наказів (бойових розпоряджень); журналів бойових дій (вахтових журналів), журналів ведення оперативної обстановки; списків особового складу, який залучався для виконання бойових (спеціальних) завдань; бойових донесень; рапортів (донесень) командира підрозділу (групи) про участь позивача у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних завдань) тощо, та не може бути належним доказом участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, його безпосереднього перебування в районах у період здійснення зазначених заходів.

Пояснень щодо того які саме завдання, за якою посадою і де виконував позивач, якого було направлено у службове відрядження в оперативне підпорядкування до суду не надано. Як вбачається з пояснень представника ІНФОРМАЦІЯ_1 , у спірний період були встановлені завдання (накази, розпорядження) щодо охорони ділянки державного кордону в межах ділянки військової частини НОМЕР_4 .

Отже, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях і заходах, передбачених пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168, а також строку його участі у таких діях і заходах.

Поряд з цим, суд зауважує, що території України, зокрема, поділяються на такі, де ведуться (велися) бойові дії, та тимчасово окуповані. Території, на яких ведуться (велися) бойові дії, відповідно поділяються на території можливих бойових дій і території активних бойових дій.

Територіями активних бойових дій визначаються території, через які проходить лінія бойового зіткнення або які межують з тимчасово окупованими територіями та на яких наразі неможливо у повному обсязі виконувати функції держави, зокрема в частині доступу до публічних електронних реєстрів, та існує значна загроза життю і здоров`ю населення.

Територіями можливих бойових дій вважаються території, які межують з територіями активних бойових дій або тимчасово окупованими територіями чи прилеглі до державного кордону з державою-агресором та на яких можливо забезпечувати функції держави, до яких може повертатися населення, втім періодично піддаються ворожим обстрілам.

Отже, на переконання суду, бойові завдання, перелічені у пункті 2 наказу № 392-АГ, можуть виконуватись саме на території активних бойових дій.

Відтак, відповідач у спірних правовідносинах діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством; бездіяльність щодо позивача не допустив, і не порушив права та законні інтереси позивача в сфері публічно-правових відносин.

Суд також зауважує, що виконання бойових розпоряджень та участь у бойових діях або забезпечені здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії не є тотожними поняттями. Суду не надано доказів на підтвердження конкретних проміжків часу, в яких позивач приймав участь у бойових діях та заходах, що передбачені пунктом 1 постанови КМ України № 168. Визнання того, що позивач весь час приймав участь у зазначених діях та заходах не відповідає встановленому постановою КМУ № 168 пропорційному підходу до визначення розміру додаткової винагороди.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29)

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно із частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи те, що позивачем не наведено обґрунтованих доводів щодо допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо не нарахування та не виплати позивачу додаткової винагороди відповідно пункту 1 постанови КМУ № 168 у розмірі до 100 000, 00 грн. за спірний період пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, а відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо спірних правовідносин, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для відмови в задоволенні позову.

За таких обставин, беручи до увагу всі докази в їх сукупності, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Позивач звільнений від сплати судового збору, інші судові витрати по справі відсутні.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_11 , зареєстрований: АДРЕСА_2 ) до військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_12 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити повністю.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 13 грудня 2024 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Голуб