Справа № 140/12086/24
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року ЛуцькСправа № 140/12086/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Димарчук Т.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Старовижівської селищної ради Ковельського району Волинської області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивач) звернулася в суд із позовом до Старовижівської селищної ради Ковельського району Волинської області (відповідач) про визнання протиправним рішення про відмову у призначенні компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі; зобов`язання призначити ОСОБА_1 компенсацію фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 №859 «Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі» з дня звернення за її призначенням.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що дідусь позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою з інвалідністю І «Б» групи (захв. ЦНС), потребує постійного стороннього догляду (згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 12 ААА№ 142491).

Позивач ОСОБА_1 здійснює постійний догляд за ОСОБА_2 . Вказує, що вона з подіпічним спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, спільний бюджет та несуть спільні побутові витрати.

Позивач подала відповідачу заяву з необхідними документами про призначення компенсації фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, відповідно до Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 № 859 "Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі" (далі - Порядок № 859).

Рішенням Старовижівської селищної ради Ковельського району Волинської області про відмову в наданні компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі від 18.04.2024 їй відмовлено у призначенні компенсації, оскільки вона не є членом сім`ї ОСОБА_2 .

Позивач вважає вказану відмову відповідача протиправною та такою, що порушує право на отримання спірної компенсації, оскільки законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю, і такими критеріями віднесення до кола членів сім`ї є спільне проживання, спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

Позивач вказує, що крім спільного проживання з ОСОБА_2 вони пов`язані спільним побутом, мають спільний бюджет, несуть спільні побутові витрати та витрати на оплату комунальних послуг. Вказані обставини підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї. Мати позивача (донька ОСОБА_2 ,) ОСОБА_3 , здійснювати догляд за своїм батьком не може, оскільки є особою з інвалідністю.

З наведених підстав просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 25.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

У поданому до суду відзиві на позовну заяву (а.с. 29-31) представник відповідача Камінський В.Ф. позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні з тих підстав, що позивач не є членом сім`ї особи з інвалідністю ОСОБА_2 . ОСОБА_1 є внучкою особи, за якою здійснюють догляд, має свою сім`ю і тому не підпадає під категорію визначену п.5 Порядку №859. З наведених підстав позивач не має права на отримання спірної компенсації.

У відповіді на відзив позивач зазначила, що представник Старовижівської селищної ради, відмовляючи у праві на призначення компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, посилається на п. 5 Порядку № 859, яким визначається склад сім`ї для визначення середньомісячного сукупного доходу фізичної особи, яка надає соціальні послуги, а не перелік осіб із числа членів сім`ї, які мають право на компенсацію.

Водночас відповідно до п. 1 Порядку № 859, цей Порядок встановлює механізм призначення і виплати компенсації за догляд, що призначається фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на непрофесійній основі, без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг особам із числа членів своєї сім`ї, які спільно з нею проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відтак пунктом 1 цього Порядку не визначено переліку осіб, які мають право на компенсацію по догляду, як зазначає представник відповідача у відзиві.

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи до суду не надходило.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4, частини другої, пункту 10 частини шостої статті 12, частин першої - третьої статті 257, частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є онукою ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є особою з інвалідністю І «Б» групи (захв. ЦНС), потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується свідоцтвом про народження позивача - серії НОМЕР_1 (а.с. 11), свідоцтвом про народження матері позивача - ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3 ) серії НОМЕР_2 (а.с.13), свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_3 від 13.08.2010 (а.с.12), довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 12 ААА№ 142491 від 12.08.2015 (а.с.21)

04.04.2024 позивач звернулась до відповідача із заявою про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі разом із заявою ОСОБА_2 про згоду отримувати соціальні послуги (а.с.41-43), декларацією про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням компенсації фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі (а. с. 37-38).

18.04.2024 Старовижівська селищна рада прийняла рішення про відмову у наданні компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги на непрофесійній основі за зверненням ОСОБА_1 з тих підстав, що відповідно до п.1 Порядку №859 компенсація призначається фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду особам із числа членів своєї сім`ї, які спільно з нею проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (а.с.22).

Вважаючи відмову відповідача у призначенні та виплаті вищевказаної компенсації протиправною, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Пунктом 17 статті 1 Закону України "Про соціальні послуги" від 17.01.2019 № 2671-VIII (далі - Закон № 2671-VIII) передбачено, що соціальні послуги - дії, спрямовані на профілактику складних життєвих обставин, подолання таких обставин або мінімізацію їх негативних наслідків для осіб/сімей, які в них перебувають.

Відповідно до частини третьої статті 13 Закону № 2671-VIII до надавачів соціальних послуг недержавного сектору належать підприємства, установи, організації, крім визначених частиною другою цієї статті, громадські об`єднання, благодійні, релігійні організації, фізичні особи - підприємці та фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності.

Згідно із пунктами 1, 4 частини шостої статті 13 Закону № 2671-VIII фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є: особами з інвалідністю I групи; невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися.

За приписами абзаців першого, четвертого, п`ятого, восьмого частини сьомої статті 13 Закону № 2671-VIII фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, виплачується компенсація за догляд. Компенсація за догляд фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі, виплачується фізичним особам - надавачам соціальних послуг, які не перебувають у трудових відносинах, не є фізичними особами - підприємцями, не провадять незалежної професійної діяльності (наукової, літературної, артистичної, художньої, освітньої або викладацької, а також медичної, юридичної практики, у тому числі адвокатської, нотаріальної діяльності тощо), не перебувають на обліку як безробітні. Компенсація за догляд фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі, виплачується відповідно до тристороннього договору про надання соціальних послуг з догляду, що укладається у письмовій формі між фізичною особою - надавачем соціальних послуг з догляду, отримувачем соціальних послуг з догляду або його законним представником та структурним підрозділом з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міської ради міст обласного значення, рад об`єднаних територіальних громад. Порядок подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації за догляд затверджує Кабінет Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку № 859 передбачено, що цей Порядок встановлює механізм призначення і виплати компенсації за догляд (далі - компенсація), що призначається фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на непрофесійній основі, без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг (далі - фізична особа, яка надає соціальні послуги) особам із числа членів своєї сім`ї, які спільно з нею проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (далі - соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі) та є, зокрема, особами з інвалідністю I групи; невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 859 компенсація призначається і виплачується структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчими органами сільських, селищних, міських рад (далі - уповноважені органи) за місцем проживання / перебування осіб, яким надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.

Згідно із пунктом 6 Порядку № 859 для отримання компенсації фізичною особою, яка надає соціальні послуги, подаються до уповноваженого органу заява про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі та документи/відомості у паперовій або електронній формі, зазначені в пункті 7 цього Порядку.

За приписами пункту 14 Порядку № 859 компенсація призначається з місяця звернення за нею, якщо протягом місяця з дня звернення подано всі необхідні документи. Рішення про призначення компенсації або про відмову в її наданні приймається уповноваженим органом протягом 10 днів з дати подання документів, зазначених у пункті 7 цього Порядку, і наступного дня після його прийняття надсилається фізичній особі, яка надає соціальні послуги. Для підтвердження факту спільного проживання з особою, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, та догляду за нею складається акт про проведення обстеження сім`ї фахівцями уповноваженого органу. Форма акта про проведення обстеження сім`ї затверджується Мінсоцполітики. Якщо фізична особа надає соціальні послуги за місцем проживання/перебування особи, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, але має інше зареєстроване місце проживання, обстеження сім`ї для встановлення факту догляду є обов`язковим.

Пунктом 17 Порядку № 859 визначено, що рішення уповноваженого органу про відмову у призначенні компенсації може бути оскаржено у визначеному законодавством порядку.

З матеріалів справи вбачається, що дід позивача - ОСОБА_2 , як особа з інвалідністю І групи, дійсно потребує надання соціальних послуг з догляду, про що зазначено у довідці до акта МСЕК серії 12 ААА №142491, та про що свідчить висновок про результати комплексного визначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг (сума балів 17) (а.с. 25), акт проведення обстеження сім`ї від 16.04.2024 № 218 (а.с. 34), та вказану обставину відповідач не заперечує.

Разом з тим, рішенням відповідача від 18.04.2024 за заявою ОСОБА_1 від 04.04.2024 (а.с. 22) відмовлено позивачці у призначенні компенсації фізичним особам, які надають послуги з догляду на непрофесійній основі, з тієї підстави, що особа з інвалідністю І групи ОСОБА_2 не є членом сім`ї заявниці ОСОБА_1 .

При вирішенні питання правомірності вказаного рішення суд враховує, що відповідно до пункту 1 Порядку № 859 компенсація за догляд призначається і виплачується фізичній особі, яка надає соціальні послуги особам із числа членів своєї сім`ї, які спільно з нею проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України сім`я є первинним та основним осередком суспільства.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/99 другу групу членів сім`ї військовослужбовця, працівника міліції, особового складу державної пожежної охорони складають інші особи, що постійно мешкають з ними та ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем, працівником міліції, особового складу державної пожежної охорони у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Тобто, законодавство не регламентує вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання (вказаний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 31.03.2020 у справі № 205/4245/17 та підтримано у постанові від 23.04.2020 у справі № 686/8440/16-ц).

Крім того, абзацом третім пункту 14 Порядку № 859 чітко визначено, що для підтвердження факту спільного проживання з особою, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, та догляду за нею складається акт про проведення обстеження сім`ї фахівцями уповноваженого органу. Форма акта про проведення обстеження сім`ї затверджується Мінсоцполітики.

Наказом Міністерства соціальної політики України "Про затвердження форм документів, необхідних для призначення компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі" від 29.01.2021 № 37 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.02.2021 за № 221/35843) затверджено, зокрема, форму акта про проведення обстеження сім`ї.

Суд наголошує на тому, що 16.04.2024, для підтвердження факту спільного проживання з особою, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, та догляду за нею, було, відповідно до абзацу третього пункту 14 Порядку № 859, складено за встановленою формою акт проведення обстеження сім`ї № 218, яким встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 з дідом ОСОБА_2 , під час обстеження були присутні заявниця та підопічний (а. с.34).

Згідно акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї/особи №13 від 24.05.2024 також вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 у будинку, що належить ОСОБА_2 , проживають ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з родиною (а.с.23).

Проте, незважаючи на складений акт встановленої форми №218 від 16.04.2024, відповідачем прийнято рішення від 23.09.2022 про відмову у призначенні вказаної компенсації.

При розгляді заяви позивачки відповідач безпідставно не взяв до уваги пояснення про те, що ОСОБА_1 здійснює постійний догляд за ОСОБА_2 , вони спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, спільний бюджет та несуть спільні побутові витрати. При цьому, у матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували вказані твердження позивача. Натомість, актом проведення обстеження сім`ї від 16.04.2024 № 218, актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї/особи №13 від 24.05.2024 встановлено факт спільного проживання позивачки та її діда (а.с. 23, 34).

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що у декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням компенсації фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, позивач як члена своєї сім`ї також вказала ОСОБА_2 .

Таким чином, з урахуванням приписів пункту 1 Порядку № 859 (щодо призначення компенсації за догляд фізичній особі, яка надає соціальні послуги, особам із числа членів своєї сім`ї, які спільно з нею проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки), за умови дотримання критеріїв віднесення до кола членів однієї сім`ї, онука та дід можуть вважатися членами однієї сім`ї, та зазначена компенсація може виплачуватися особі за надання соціальних послуг з догляду дідом.

При вирішенні справи, суд також враховує ту обставину, що родичка першого ступеня споріднення мати позивачки (донька ОСОБА_2 ) ОСОБА_3 , не може здійснювати догляд на непрофесійній основі за своїм батьком, оскільки сама є особою з інвалідністю, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 12 ААА №753888 від 09.03.2018 (а.с.15). Суд також звертає увагу, що відсутність у ОСОБА_2 членів сім`ї, які можуть надати йому допомогу у пересуванні, також свідчить про те, що таку допомогу надає йому позивачка, спільно проживаючи однією сім`єю.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що відповідач протиправно відмовив позивачці у призначенні компенсації фізичним особам, які надають послуги з догляду на непрофесійній основі, з тієї підстави, що особа з інвалідністю І групи ОСОБА_2 не є членом сім`ї заявниці ОСОБА_1 .

Враховуючи також, що за приписами пунктів 14, 17 Порядку № 859 про відмову у призначенні компенсації уповноваженим органом приймається рішення, яке може бути оскаржено, та у цьому випадку було прийнято рішення від 18.04.2024 про відмову у призначенні компенсації фізичним особам, які надають послуги з догляду на непрофесійній основі (а.с.22), яким порушені права позивачки, тому, виходячи із наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, позовні вимоги про визнання протиправною відмови належить задовольнити у спосіб прийняття судом рішення про визнання протиправним та скасування зазначеного рішення відповідача від 18.04.2024.

При цьому, враховуючи визнання судом протиправним та скасування рішення Старовижівської селищної ради про відмову у призначенні компенсації фізичним особам, які надають послуги з догляду на непрофесійній основі, а також подання позивачем заяви про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі та документів, передбачених пунктом 7 Порядку № 859, відсутність передбачених пунктом 2 Порядку № 859 підстав для відмови у призначення спірної компенсації, з метою повного та ефективного захисту порушених прав позовні вимоги зобов`язального характеру належить задовольнити у спосіб прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 з квітня 2024 року (тобто з місяця звернення за компенсацією, відповідно до абзацу першого пункту 14 Порядку № 859) компенсацію фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 1211, 20 грн, сплачений згідно з квитанцією №52 від 27.05.2024 (а.с. 7).

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Старовижівської селищної ради Ковельського району Волинської області від 18 квітня 2024 року про відмову в наданні компенсації фізичним особам, які надають послуги з догляду на непрофесійній основі за заявою ОСОБА_1 від 04 квітня 2024 року.

Зобов`язати Старовижівську селищну раду Ковельського району Волинської області призначити ОСОБА_1 з квітня 2024 року компенсацію фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_2 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Старовижівської селищної ради Ковельського району Волинської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211, 20 грн (одну тисячу двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку у спосіб подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач: Старовижівська селищна рада Ковельського району Волинської області (44401, Волинська область, Ковельський район, смт Стара Вижівка, пл. Миру, 3, ).

Суддя Т.М. Димарчук