Справа № 440/15049/24
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2024-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

17 грудня 2024 рокум. ПолтаваСправа № 440/15049/24

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Удовіченко С.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області , ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області в якій просить:

Визнати незаконним та скасувати рішення органу приватизації від 04.04.2024 № 494/4.

Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , виданого на підставі рішення органу приватизації № 494/4 від 04.04.2024.

Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 .

Приписами пункту 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) визначено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 4 КАС України передбачено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - це спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Частиною першою статті 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

За правилами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, іншого суб`єкта при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Разом з тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Як зазначає позивач у своєму позові - "Рішенням виконкому Кременчуцької міської Ради народних депутатів ОСОБА_3 , моїй бабусі, було надано в користування квартиру АДРЕСА_1 .

Квартира надана на 4-х осіб, де разом із нею були зареєстровані її діти, а саме: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 (мій батько), ІНФОРМАЦІЯ_2 , та її чоловік - ОСОБА_6

Згідно свідоцтва про смерть, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 1965, ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла, за час життя спірна квартира нею приватизована не була, але залишилася у користуванні двох її синів - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Департаментом надання адміністративних послуг Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 135 від 17 січня 2024 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зроблено відповідний актовий запис № 297 від 16.03.2024.

Оскільки померлий ОСОБА_5 був моїм рідним батьком, за час його життя право щодо здійснення приватизації спірної квартири реалізовано не було, вважаю, що відповідно до ст. 1216 ЦК України я, як його спадкоємець, маю право на частку спірної квартири, але як мені стало відомо тільки 12.06.2024, рішенням органу приватизації від 04 квітня 2024 року № 494/4, квартира АДРЕСА_1 передана у приватну власність ОСОБА_2 (моєму двоюрідному брату), в той час, як мій батько також за життя подавав заяву про оформлення на його ім`я права власності (приватизації) на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Останнє підтверджується відповіддю КП «Квартирне управління» № 01-13/89 від 12.06.2024 на адвокатський запит № 06/06 від 06.06.2024. КП «Квартирне управління» надало знеособлені копії матеріалів приватизаційної справи на 17-ти аркушах, серед яких є копії заяви мого батька від 26.02.2024 про передачу спірної квартири у власність, рішення органу приватизації № 494/4 від 04.04.2024 та свідоцтва про право власності.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право на повагу до житла.

У статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до статті 345 Цивільного кодексу України фізична або юридична особа може набути право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом.

Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства".

Судом встановлено, що директором комунального підприємства "Квартирне управління" Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області О.Калашником 04.04.2024 прийнято рішення органу приватизації № 494/4, згідно якого прохання наймача щодо приватизації квартири, в якій він мешкає, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , задовільнити і передати вказану квартиру в приватну власність.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 396131486 від 23.09.2024, квартира за адресою: АДРЕСА_2 зареєстрована 09.04.2024 за ОСОБА_2 , номер відомостей про речове право: 54551517.

З аналізу вищевикладеного слідує, що позивач звертаючись із даним позовом оспорює правомірність набуття ОСОБА_2 права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 та вважає, що має речові права щодо даної квартири.

Таким чином, виник спір про цивільне право, і оспорювання рішення органу приватизації від 04.04.2024 № 494/4 та свідоцтва про право власності на квартиру не може вирішуватися за правилами адміністративного судочинства, адже адміністративний суд позбавлений правових можливостей встановлювати (визнавати) факти щодо існування перешкод у користуванні власністю сторонами даного приватно-правового спору.

Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати суду правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 30/13472/16-а та в постанові Верховного Суду від 09.02.2022 у справі № 807/49/18.

Відтак, цей спір безпосередньо не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Таким чином, враховуючи суть спірних правовідносин і їх суб`єктний склад, суд приходить до висновку про непоширення на цей спір предметної юрисдикції адміністративних судів і необхідність його вирішення в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо: позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

У разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи (частина шоста статті 170 КАС України).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що даний спір має вирішуватися місцевим загальним судом за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Таким чином, із врахуванням вищенаведеного у відкритті провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтями 2, 9, 19, 170, 171 Кодексу адміністративного судочинства України,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області , ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Роз`яснити, що даний спір має вирішуватися місцевим загальним судом за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Копію ухвали направити особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення судового рішення шляхом подання апеляційної скарги в порядку, визначеному частиною восьмою статті 18, частинами сьомою-восьмою статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.О. Удовіченко