Справа № 160/21748/24
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2024-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіКоренева А.О.
за участі секретаря судового засіданняКапітонової К.С.
представник позивача - Яковлєвої Н.Б. представника відповідача - Ваховської Г.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Тепличний комбінат "Дніпровський" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариство з обмеженою відповідальністю "Тепличний комбінат "Дніпровський" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, у якому позивач просить:
На обґрунтування позовних вимог зазначено, що Головним управління ДПС у Дніпропетровській області була проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ Тепличний комбінат "Дніпровський" питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного законодавства, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2021 р. по 31.12.2023 р. За результатами якої відповідачем було складено 04.06.2024 акт про не надання (несвоєчасне надання) документів (їх копій) до перевірки посадовими особами ТОВ «ТК «Дніпровський», та 11.06.2024 р. акт про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Тепличний комбінат «Дніпровський». Позивач зазначає, що в Акті перевірки контролюючий орган дійшов до висновку, «що документальне оформлення реєстраційних дій з реорганізації юридичної особи ТОВ «ТК «Дніпровський» шляхом виділення, на підставі якого було створено нове підприємство ТОВ «Діктіс К» не відповідає документальному оформленню фінансової звітності показників балансу ТОВ «Діктіс К», та не створює реальної картини зміни активу та пасиву ТОВ «Діктіс -К» в розумінні передачі частини майна платника податків, що реорганізується. На думку контролюючого органу сукупність обставин, що характеризують дану операцію, встановлює відсутність принципу привалювання «сутності над формою», таким чином, неможливо підтвердити сам виділ взагалі». Контролюючий орган зробив висновок, що у зв`язку з відображенням в бухгалтерському обліку ТОВ «ТК «Дніпровський» вибуття кредиторської заборгованості на суму 96 620 355,58 грн. та визнання такою, що не підлягає погашенню, суми податку на додану вартість з сум такої заборгованості, що включають в собі наявність ПДВ, підлягають нарахуванню податкові зобов`язання з податку на додану вартість. Позивач не погоджується такими висновками податкового органу, вважає їх безпідставними, а прийнятті податкові повідомлення-рішення протиправними.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2024 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання (том 2 а.с. 122).
30 серпня 2024 року від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до суду надійшов відзив, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на висновки акту документальної планової виїзної перевірки № 1580/04-36-07-13/30420987 від 11.06.2024 року. Відповідач зазначив, що Головне управління ДПС у Дніпропетровській області мало право на проведення документальної перевірки Позивача, тому податкові повідомлення-рішення, що є предметом спору у справі є правомірними, скасуванню не підлягають, а адміністративний позов задоволенню (том 2 а.с. 133-171).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Тепличний комбінат "Дніпровський" про витребування доказів по справі залишено без задоволення.
08 листопада 2024 року до суду надійшли письмові пояснення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.
11 листопада 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Тепличний комбінат "Дніпровський" до суду надав письмові пояснення (том 9 а.с. 53-54)
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті у судове засіданні на 25 листопада 2024 року.
02 грудня 2024 року до суду надійшли письмові пояснення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.
02 грудня 2024 року у судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову просила відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві на позов та письмових пояснень.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено, що на підставі направлень від 24.04.2024 року № 3029, 3030, № 3031, 3032, 3033, 3034 та наказів Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 29.03.2024 р. № 1250-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки «ТОВ «Тепличний комбінат «Дніпровський», від 21.05.2024 р. № 1967-п «Про продовження строків проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Тепличний комбінат «Дніпровський» проведена документальна планова виїзна перевірка позивача з метою здійснення контролю за додержання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотримання якого покладено на органи ДПС, правильності обчислення, повнотою і своєчасності сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків, зборів та інших платежів встановлених законодавством за період з 01.01.2021 р. по 31.12.2023 р.
Не погодившись з висновками наведеними Акті про не надання документів ТОВ «ТК «Дніпровський» було подано 04.06.2024 р. заперечення вих. № 97.
26.07.2024 р. отримано лист про результати розгляду заперечень, яким висновок Акту про ненадання документів залишено без змін.
п. 44.1., п.44.2 ст. 44, п.п.134.1.1. ст. 134, п.п. 298.8.4. п. 298.8. ст. 298, п. 299.11. ст. 299 Податкового кодексу України, занижено податок на прибуток на загальну суму 38 313 720 грн., в. т.ч. за 2022 17 881 200 грн., за 2023 р. 20 432 520 грн;
вимог п.п. 16.1.3. пункту 16.1. ст. 16 розділу I податкового кодексу України, підпункту 49.18.3. пункту 49.18 статті 49 глави 2 розділу II Податкового кодексу України ТОВ «ТК «Дніпровський» не подано Податкової декларації з податку на прибуток підприємство за 2022 та 2023 роки.
в порушення вимог п. 189.1. ст. 189, п. 198.3., п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України підприємством занижено податок на додану вартість всього 15 651 850 грн., в тому числі: за квітень 2021 у сумі 1 258 680 грн., за травень 2021 року у сумі 453 960 грн., за червень 2021 року у сумі 13 105 723 грн., за жовтень 2022 року у сумі 348 210 грн. за грудень 2023 року у сумі 485 277 грн., в результаті порушень, викладених у п. 3.1.1., п. 3.1.2. акту перевірки. У зв`язку з тим, що ТОВ «ТК «Дніпровський» декларувало від`ємного значення з податку на додану вартість, то підлягає нарахуванню сума податку на додану вартість у розмірі 15 361 563 грн., а саме: за квітень 2021 у сумі 1 258 680 грн.; за травень 2021 року у сумі 453 960 грн.; за червень 2021 року у сумі 13 105 723 грн.; за червень 2023 року у сумі 348 210 грн.; за грудень 2023 року у сумі 194 990 грн. та зменшенню від`ємне значення з податку на додану вартість за грудень 2023 року на суму 290 287 грн.
в порушення вимог п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового Кодексу України ТОВ «ТК «Дніпровський» не здійснено реєстрацію податкові накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. За дані порушення передбачено застосуванні штрафних санкцій відповідно п.120-2 ст. 1201 Податкового кодексу України
в порушення вимог абз. «б» п. 176.2 ст.176 Податкового кодексу України від 02 грудня 20 року за № 2755-УІ(зі змінами та доповненнями), р. ІІІ п.3 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і cj утриманого з них податку», (форма № 1-ДФ), затвердженого Наказом Міністерства фінансів України в 13.01.2015 № 4 «Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ).
10.07.2024 р. не погодившись з висновками наведеними в Акті перевірки товариством було подано Заперечення на акт перевірки вих. № 114.
За результатами розгляду заперечень ТОВ «ТК «Дніпровський» від 10.07.2024 №114 (вх. ГУ ДПС №6559/6 від 11.07.2024 року) до акту перевірки від 11.06.2024 №1580/04-36-07-13/30420987 висновок акту перевірки в частині донарахувань по податку на додану вартість викладено у такій редакції:
«3. в порушення вимог п. 189.1 ст. 189, п. 198.3, п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.10 підприємством занижено по на додану вар тість всього 18 205 310 грн., в тому числі: за квітень 2021 у сумі 1 258 680 грн.;за травень 2021 року у сумі 453 960 грн.; за червень 2021 року у сумі 15 659 183 грн.; за жовтень 2022 року у сумі 348 210 грн.; за грудень 2023 року у сумі 485 277 грн., в результаті порушень, викладених у п_ п.3.1.2 акту перевірки.
У зв`язку тим, що ТОВ «ТК «Дніпровський» декларувало від`ємного значення з податку на додану вартість, то підлягає нарахуванню сума податку на додану вартість у розмірі 17 91: грн., а саме: за квітень 2021 у сумі 1 258 680 грн.; за травень 2021 року у сумі 453 960 грн.; за червень 2021 року у сумі 15 659 183 грн.; за червень 2023 року у сумі 348 210 грн.; за грудень 2023 року у сумі 194 990 грн. та зменшенню від`ємне значення з податку на додану вартість за грудень 2023 року на суму 290 287 грн.».
Висновок акту перевірки від 11.06.2024 №1580/04-36-07-13/30420987 в іншій - залишено без змін.
На підставі актів перевірки від 04.06.2024 року № № 1044/04-36-07-13/30420987 та від 11.06.2024 року № 1580/04-36-07-13/30420987 Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області були прийнятті:
В адміністративному порядку ТОВ «ТК «Дніпровський» податкові повідомлення рішення не оскаржувались.
ТОВ «ТК «Дніпровський» вважає, що винесені Відповідачем податкові повідомлення-рішення є незаконними та такими, що порушують права підприємства у зв`язку із чим ТОВ «ТК «Дніпровський» звертається до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
Згідно з ч.ч.1,2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, установлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд перевіряючи оскаржувані податкові повідомлення - рішення на відповідність наведеним вимогам ч.2 ст.2 КАС України, а також подані сторонами по справі докази, приходить до висновку, що вказані рішення прийнято необґрунтовано, з огляду на таке.
Так, надаючи оцінку висновку податкової перевірки про те, що документальне оформлення реєстраційних дій з реорганізації юридичної особи ТОВ «ТК «Дніпровський» шляхом виділення, на підставі якого було створено нове підприємство ТОВ «Діктіс - К» не відповідає документальному оформленню фінансової звітності показників балансу ТОВ «Діктіс - К», та не створює реальної картини зміни активу та пасиву ТОВ «Діктіс K» в розумінні передачі частини майна платника податків, реорганізується, суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 56 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкт господарювання - господарська організація, яка може бути утворена за рішенням власника (власників) майна або уповноваженого ним (ними) органу, а у випадках, спеціально передбачених законодавством, також за рішенням інших органів, організацій і фізичних осіб шляхом заснування нової господарської організації, злиття, приєднання, виділу, поділу, перетворення діючої (діючих) господарської організації (господарських організацій) з додержанням вимог законодавства.
За правилами частини 1 статті 109 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов`язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб.
Після прийняття рішення про виділ учасники юридичної особи або орган, що прийняв рішення про виділ, складають та затверджують розподільчий баланс (ч. 2 ст. 109 ЦК України).
У силу вимог частин 3, 4 статті 109 ЦК України юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями юридичної особи, з якої був здійснений виділ, які згідно з розподільчим балансом не перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Юридична особа, з якої був здійснений виділ, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями, які згідно з розподільчим балансом перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Якщо юридичних осіб, що утворилися внаслідок виділу, дві або більше, субсидіарну відповідальність вони несуть спільно з юридичною особою, з якої був здійснений виділ, солідарно.
Якщо після виділу неможливо точно встановити обов`язки особи за окремим зобов`язанням, що існувало у юридичної особи до виділу, юридична особа, з якої здійснено виділ, та юридичні особи, що були створені внаслідок виділу, несуть солідарну відповідальність перед кредитором за таким зобов`язанням.
У той же час частиною 1 статті 47 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» від 06.02.2018 №2275-VIII (далі - Закон №2275-VIII) передбачено, що виділом є створення одного або більше товариств із переданням йому (їм) згідно з розподільним балансом частини майна, прав та обов`язків товариства, з якого здійснюється виділ, без припинення останнього.
Згідно із підпунктом 98.1.4 пункту 98.1 статті 98 ПК України під реорганізацією платника податків у цій статті розуміється зміна його правового статусу, яка передбачає будь-яку з таких дій або їх поєднання: виділення з платника податків інших платників податків, а саме передача частини майна платника податків, що реорганізується, до статутних капіталів інших платників податків, які створюються власниками корпоративних прав платника податків, що реорганізується, та внаслідок якого не відбувається ліквідація платника податків, що реорганізується.
Аналіз наведених норм свідчить, що для виділу притаманна характерна ознака реорганізації перехід майна, прав та обов`язків юридичної особи, що реорганізується, до її правонаступника. При цьому обсяг правонаступництва визначається тим майном, правами та обов`язками, які передаються за розподільчим балансом, тобто має місце парцелярне (часткове) правонаступництво.
Отже, виділ є видом реорганізації, який не має наслідком припинення юридичної особи, яка реорганізується, оскільки остання залишається суб`єктом права, однак зі зменшеним обсягом майна, прав та/або обов`язків.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.11.2023 у справі № 918/119/21.
Відповідно до Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 №73, баланс (звіт про фінансовий стан) - це звіт про фінансовий стан підприємства, який відображає на певну дату його активи, зобов`язання і власний капітал.
Отже, системний аналіз положень статті 109 ЦК України, Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності» свідчить про те, що розподільчий баланс є документом, який затверджується учасниками юридичної особи, та визначає активи і пасиви (частку майна, прав та обов`язків), що передаються даною юридичною особою новій юридичній особі, яка створюється в результаті виділу.
Реорганізація юридичної особи шляхом виділу полягає у перерозподілі активів і зобов`язань, на базі яких і створюється нова юридична особа, за розподільчим балансом, який неможливо визнати цивільно-правовим договором для цілей оподаткування.
Згідно із частиною 4 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 №755-IV (далі - Закон № 755-IV) у разі виділу юридичних осіб здійснюється державна реєстрація юридичних осіб, утворених у результаті виділу, та державна реєстрація змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, про юридичну особу, з якої здійснено виділ, щодо юридичної особи - правонаступника. Виділ вважається завершеним з дати державної реєстрації змін до відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі, про юридичну особу, з якої здійснено виділ, щодо юридичної особи - правонаступника.
Отже, беручи до уваги фактичні обставини справи та наявні докази в матеріалах справи, суд робить висновок, що виділ ТОВ «Діктіс -К», в розумінні положень частини 4 статті 4 Закону №755-IV є завершеним.
Відповідач вказане рішення державного реєстратора не оскаржував.
У силу п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування є, зокрема, прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу.
У свою чергу, різниці за операціями з передачі за розподільчим балансом основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей при проведенні реорганізації шляхом виділу для коригування фінансового результату до оподаткування положеннями ПКУ не передбачено. Такі операції відображаються згідно з правилами бухгалтерського обліку при формуванні фінансового результату до оподаткування.
За змістом приписів п.5 П(С)БО 15 дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов?язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.
Разом з тим, суд звертає увагу на те, що операції з виділу не призводять до зростання власного капіталу, а отже відсутня умова для оподаткування податком на прибуток частини майна, що передається за розподільчим балансом новій юридичній особі, отже сума зменшеної кредиторської заборгованості в сумі 96 620 355, 58 грн не включається до складу інших доходів відповідного звітного періоду.
Відповідно до підпункту 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 ПК України постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.
Згідно із підпунктом 14.1.202 пункту 14.1 статті 14 ПК України продаж (реалізація) товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів. Не вважаються продажем товарів операції з надання товарів у межах договорів комісії (консигнації), поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, довірчого управління, оперативного лізингу (оренди), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі прав власності на такі товари.
У силу вимог пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
За правилами пункту 188.1 статті 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення; електричної енергії, ціна на яку склалася на ринку електричної енергії.
До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних від простроченої суми та інфляційні витрати, відшкодування шкоди, у тому числі відшкодування упущеної вигоди за рішеннями міжнародних комерційних та інвестиційних арбітражів або іноземних судів, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.
До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.
У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.
Разом з цим статтею 196 ПК України визначено операції, що не є об`єктом оподаткування.
Так, положеннями підпункту 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 ПК України не є об`єктом оподаткування операції з реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення та перетворення) юридичних осіб.
При здійсненні спільної (сумісної діяльності) передача товарів (робіт, послуг) на окремий баланс платника податку, уповноваженого договором вести облік результатів такої спільної діяльності, вважається постачанням таких товарів (робіт, послуг).
Відповідно до пункту 198.7 ст. 198 ПК України сума від`ємного значення, що підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду платника, що реорганізується шляхом: поділу, виділення, - підлягає перенесенню до складу податкового кредиту правонаступника пропорційно до отриманої частки майна згідно з розподільчим балансом у наступному періоді після підписання розподільчого балансу відповідно до законодавства.
Більш того, що в розумінні положень підпункту 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 ПК України операції з реорганізації шляхом виділення юридичних осіб не є об`єктом оподаткування.
Отже, наведені операції, виходячи із положень підпунктів 14.1.191, 14.1.202 пункту 14.1 статті 14 ПК України не є ані постачанням товарів, ані продажем (реалізацією) товарів, відтак такі операції не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов до висновку, що операції з реорганізації ТОВ «ТК «Дніпровський» шляхом виділу, на підставі якого було створено нове підприємство ТОВ «Діктіс К» не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість, що свідчить про помилковість висновків контролюючого органу в цій частині.
Виділ є видом реорганізації, який не має наслідком припинення юридичної особи, яка реорганізується, оскільки остання залишається суб`єктом права, однак зі зменшеним обсягом майна, прав та/або обов`язків, таку правову позицію сформувала Велика Палата Верховного Суду у справі № 918/119/21 від 15 листопада 2023 року.
Суд також вважає за необхідне акцентувати увагу на тому, що висновки податкового органу стосовно того, що документальне оформлення операції виділення не створює реальної зміни активу і пасиву в розумінні передачі частини майна платника податків, що реорганізується є необґрунтованими та безпідставними і зроблені податковим органом лише на підставі наявної в нього податкової інформації, яка носить лише інформативний характер та сформована фактично без дослідження первинних документів податкового обліку, і в жодному разі не доводить наявності податкових правопорушень ТОВ «ТК «Дніпровський», на які посилається контролюючий орган в Акті перевірки.
Суд, зауважує, що Відповідачем позапланова перевірка на підставі п.п. 78.1.7. п. 78.1. ст. 78 Податкового кодексу України у зв`язку з процедурою реорганізації юридичної особи не проводилась, а відтак відповідачем при проведенні планової перевірки обрано не встановлений законодавством України спосіб поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Щодо документального оформлення операції з виділення активів та зобов`язань ТОВ «ТК «Дніпровський» до ТОВ «Діктіс К», що в сукупності характеризують дану операцію як таку, що не створює реальної зміни активу та пасиву ТОВ «ТК «Дніпровський» за відсутності в операції принципу превалювання «сутністю над формою», суд зазначає, що позивачем під час проведення перевірки було надано контролюючому органу наступні документи: акт приймання-передачі цінних паперів від 05.07.2021 до розподільчого балансу ТОВ «ТК «Дніпровський», затвердженого рішення єдиного (одноособового) учасника ТОВ «ТК «Дніпровський» № 04/06 від 04.06.2021 загальною вартістю 149 483 675,45 грн. акт передання документів від 04.06.2021 року щодо дослідницької діяльності ТОВ «ТК «Дніпровський» протягом 2016-2019 року (том. 2 а.с. 182, 235).
Разом з тим, чинним законодавством не передбачено будь-які типові документи для оформлення операцій при передачі основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей під час виділу. Документом, який підтверджує факт передачі матеріальних активів, є акт прийому-передачі, який повинен відповідати вимогам первинного документу (ч. 1 ст. 9 Закону від 16.07.1999 року №996-XIV «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні»).
Водночас, відповідачем у акті перевірки зазначено, що розподільчий баланс від 04.06.2021 року складено саме у дату реєстрації платника податків ТОВ «Діктіс-К», а саме: 04.06.2021 року. Згідно аналізу бази даних ТОВ «Діктіс-К» з моменту реєстрації (04.06.2021) розрахунковий рахунок в установі банку було відкрито 22.06.2021, відомості щодо об`єктів оподаткування (форма 20-ОПП) - офіс, дата реєстрації - 26.07.2021, тобто ТОВ «Діктіс-К», як юридична особа вчиняло самостійно дії щодо організації своєї діяльності, а його не належна організація не може бути визначена, як порушення ТОВ «ТК «Дніпровський» вимог податкового законодавства.
Правомірність формування активу та пасиву Розподільчого балансу затвердженого рішенням єдиного учасника ТОВ «ТК «Дніпровський» № 04/06 від 04.06.2021 р. додатково підтверджується Актами попередніх перевірок (№ 599571/04-36-14-18/30420987 від 10.10.2018 р., № 3427/04-36-07-19/30420987 від 01.10.2021 р. ), балансами (Ф1) за 2014-2020 р., оскільки більшість показників бухгалтерської звітності підприємства, що лягли в основу розподільчого балансу, утворилися у періоди, що вже було перевірено Відповідачем 2013-2020 р.р., та порушення у яких виявлено не було. Порушень документального оформлення переданої за розподільчим балансом кредиторської заборгованості Відповідачем не встановлено, згідно акту перевірки.
Суд зауважує, що перевірка відповідачем проводилась саме ТОВ «ТК «Дніпровський» з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного законодавства, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2021 р. по 31.12.2023 р, водночас висновки акту перевірки зводяться щодо надання оцінки господарської діяльності ТОВ «Діктіс К» на предмет дотримання ним податкового законодавства.
Відповідачем зазначено, що оскільки під час виділу була передана кредиторська заборгованість по зобов`язанням з взаєморозрахунком з покупцем/продавцем (NOVEROCA TNTERPRAISES LIMITED) то Позивач повинен був здійснити нарахування податку на прибуток, оскільки «ТОВ «ТК «Дніпровський», до перевірки не надано інших документів які б свідчили про продовження строку позовної давності по зобов`язанням з взаєморозрахунком з вищевказаним покупцем/продавцем (NOVEROCA TNTERPRAISES LIMITED): договорів, контрактів, повідомлень, актів звірок заборгованості, претензій, вимог кредиторів тощо.
У зв`язку з чим, відповідно до п. 5 далі П(С)БО 11 «Зобов`язання», якщо на дату балансу раніше визнане зобов`язання не підлягає погашенню, то його сума включається до складу доходу звітного періоду.
Зазначені висновки спростовуються, Актом приймання-передачі активів і пасивів від 04.06.2021 р. до розподільчого балансу, Баланс (Ф1) за 2014-2020 р. Договором № 04-058/Г/БВ-2013 купівлі продажу цінних паперів від 21.02.2013 р. з додатками, Договором № 04-066/н/БВ-2013 купівлі продажу цінних паперів від 25.03.2013 р. з додатками, Договором РЕПО цінних паперів № БВР -308 від 29.12.2014 р. з додатками, повідомленням від 04.01.2016 р. про прийняття Рішення про продовження дії Договору РЕПО №БВР-308 від 29.12.2014 р., Рішенням про продовження дії Договору РЕПО № БВР-308 від 29.12.2014 року.
Крім того, податковий орган прийшов до висновку про те, що частка сільськогосподарського товаровиробництва ТОВ «ТК «ДНІПРОВСЬКИЙ» становить менш як 75 відсотків, а саме 38,5 %, та відповідно до п.п. 298.8.4. п. 298.8. ст. 298 Податкового кодексу України і вважає, що ТОВ «ТК «Дніпровський» повинно сплачувати податки на загальних підставах.
Розрахунок контролюючого органу, здійснено в порушення вимоги п.134.1.1. ПКУ, згідно яких прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідно до положень цього Кодексу.
Фінансовий результат до оподаткування, визначений у фінансовій звітності підприємства, за 2022 рік складає 2 322 тис. грн. та за 2023 рік 13 663 тис. грн.
При цьому, Відповідачем не враховані ані наданні Позивачем до перевірки первинні документи, (листи Позивача вих. № 55 від 29.04.2024, вих. № 76 від 21.05.2024 р., вих. № 160 від 08.05.2024 р., вих. № 66 від 15.05.2024 р., вих. № 83, від 27.05.2024 р., вих. № 81/1 від 24.05.2024 р., вих. № 81 від 24.05.2024 р., вих. № 85 від 28.05.2024 р., вих. № 94 від 03.06.2024 р., вих. 88 від 29.05.2024 р., вих. № 93 від 31.05.2024 р., вих. № 96 від 04.06.2024 р.), ані зазначені Позивачем у Формі 2 данні щодо, матеріальних затрат (рядок 2500) в сумі 53 880 000грн. за 2023 р. та 52 319 000грн. за 2022 р., та інших операційних витрат (рядок 2520) 47 147 000 грн. за 2023 р. та 43 743 000грн. за 2022 р.
Зазначені показники фінансового результату були проігноровані контролюючим органом, через що, здійснені ним розрахунки заниження податку на прибуток не відповідають вимогам п.134.1.1. ПКУ.
Щодо нарахування податку на додану вартість на показники статистичні врожайності по регіону на суму 485 277 грн. за грудень 2023 року.
Відповідачем враховано врожайність по підприємствах в центнерах з 1 га площі насаджень огірків у плодоносному віці по Дніпропетровській області (відомості офіційного сайту Державної статистики) за період 2023 рік 1 200,0 ц/га та площу насаджень у плодоносному віці огірків по ТОВ «ТК «Дніпровський» 6,15 га, валовий збір огірків відповідно до статистичних даних у 2023 році складає 7 380 ц.
З огляду на середню ціну (без ПДВ) реалізації ТОВ «ТК «Дніпровський» огірків в 2023 році в розмірі 33,46 грн. за 1 кг (24 675 137,61/737 409,81), за висновками відповідача вартість обсягу поставки (без ПДВ) огірків в кількості 72 516 кг (738 000кг 665 484кг) в 2023 році, складає 2 426 385,36 грн., та відповідно ПДВ 485 277,07 грн.
Суд, уважає безпідставними висновки відповідача про те, що об`єктом оподаткування податком на додану вартість у зазначеному випадку є середня врожайність огірків по регіону, а не фактичні обсяг постачання виробленого товару ТОВ «ТК «Дніпровський», що тягне за собою обов`язок платника податків нараховувати на цю різницю податкові зобов`язання.
Норми Податкового кодексу України ст. 185, не визначають об`єктом оподаткування ПДВ статистичні дані врожайності, та відповідно не зобов`язують платників нараховувати податкові зобов`язання коригуючи їх на статистичну варіативність у разі відмінності показників між середніми даними по регіону та реальними показниками такої врожайності.
Також, порівняння середньої врожайності по Дніпропетровській області з показниками врожайності конкретного підприємства (ТОВ "ТК «Дніпровський»") є некоректним у зв`язку із наступним.
Інвестиції в технології: Рівень технологічного оснащення підприємства може значно відрізнятися від середнього по області. Цілі виробництва: Підприємство може орієнтуватися на якість продукції, а не на кількість, що впливає на показники врожайності. Статистична некоректність: Порівняння показників окремого підприємства з середніми даними не враховує варіативність та розподіл даних по всій області. Ігнорування динаміки: Одноразове порівняння не враховує історичну динаміку показників підприємства та їх співвідношення з обласними даними. Кваліфікація персоналу: Рівень експертизи працівників окремого підприємства може бути вищим або нижчим за середній. Різні умови вирощування: Кожне підприємство має свої унікальні умови (якість ґрунту, мікроклімат, технології вирощування), які можуть суттєво відрізнятися від середніх по області. Розмір господарства: Великі підприємства можуть мати вищу або нижчу врожайність порівняно з середніми показниками через економію на масштабі або, навпаки, труднощі в управлінні великими площами. Спеціалізація: ТОВ "ТК «Дніпровський»" спеціалізується на певних сортах чи методах вирощування, що впливає на врожайність. Природні фактори: Локальні погодні умови, шкідники чи хвороби рослин можуть значно вплинути на врожайність окремого господарства.
Висновки відповідача щодо визначення середньої врожайності по Дніпропетровській області з показниками врожайності конкретного підприємства ґрунтуються на припущеннях без врахування вищенаведених умов. Отже, використання середніх показників по області як еталону для оцінки діяльності конкретного підприємства є методологічно некоректним і може призвести до хибних висновків щодо ефективності його роботи. Таким чином, без врахування усіх конкретних умов вирощування, співставлення показників врожайності неможливе, а висновки контролюючого органу про заниження податкових зобов`язань з ПДВ на загальну суму 485 277 грн. в грудні 2023 р. не знаходять свого підтвердження.
Крім того, перевіркою показників відображених у рядку 10.1. Декларації «Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) товарів/послуг та необоротних активів на митній території України з основною ставкою» встановлено завищення задекларованих підприємством показників у рядку 10.1. Декларації товарів/послуг та необоротних активів на митній території України з основною ставкою на загальну суму 3 347 710 грн., у т.ч.: Квітень 2021 року на суму 2 999 500 грн., Серпень 2022 року на суму 348 210 грн.(стор. 34 Акту перевірки) в результаті не підтвердження реальності фінансово-господарських взаємовідносин ТОВ «ТК «Дніпровський» за ТОВ «Євроспецмонтаж» та ТОВ «Бел -Транс».
Проте, такі висновки відповідача щодо нереальності господарських операцій є безпідставні виходячи з такого.
Обґрунтовуючи своє рішення контролюючий орган посилається на те, що ТОВ «Євроспецмонтаж» прийняті рішення про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку і товариство не скористалося правом для виведення переліку ризикових.
Щодо факту віднесення окремих контрагентів-постачальників позивача до категорії «ризикових» відповідно до Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого Постановою КМУ від 11.12.2019 року №1165, суд зазначає, що такий Порядок врегульовує виключно правовідносини, які виникають між податковим органом та платником податку на додану вартість. При цьому, єдиним правовим наслідком визнання платника податку «ризиковим» є виникнення у податкового органу права зупинити реєстрацію податкової накладної платника ПДВ, визнаного «ризиковим», жодних інших правових наслідків податковим законодавством не передбачено. Відтак, перебування платника в статусі «ризикового» чи позбавлення даного статусу не може беззаперечно свідчити про реальність чи нереальність вчинених таким платником податків господарських операцій.
До того ж змістовна оцінка господарських операцій може бути проведена лише за результатом здійснення податкової перевірки платника податків, підстави та порядок проведення якої визначено нормами Податкового кодексу України. Предметом розгляду в цій справі є виключно стадія правильності та правомірності зупинення та відмови в реєстрації податкових накладних, а не реальність та товарність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом (постанова Верховного Суду від 07 грудня 2022 року по справі №500/2237/20).
У контексті наведеного слід зауважити, що Верховний Суд неодноразово зазначав у своїх рішеннях про те, що висновки податкового органу про нереальність здійснення господарських операцій, які зроблені виключно на підставі аналізу баз даних АІС «Податковий блок» та податкової інформації щодо контрагентів платника податків, є неприйнятними, оскільки співставлення даних податкової звітності з даними внутрішніх баз даних контролюючого органу як етапу контрольно-перевірочної роботи не передбачає здійснення податковим органом оцінки дотримання платником вимог податкового законодавства й аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника. Так само податкова інформація щодо контрагентів суб`єкта господарювання у ланцюгах постачання носить інформативний характер та не є безперечним свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами як підставами формування бухгалтерського обліку. Без встановлення у судовому порядку обставин відсутності у контрагентів суб`єкта господарювання основних засобів, трудових ресурсів тощо, висновки податкового органу про нереальність господарських операцій з огляду на зазначені обставини носять лише характер припущень.
Також у постанові від 03.09.2019 у справі №810/3790/17 Верховний Суд вказав, що, стверджуючи про порушення контрагентами податкового законодавства, контролюючий орган повинен був провести зустрічні звірки з метою документального підтвердження спірних господарських відносин, а також підтвердження виду, обсягу, характеру операцій та повноти розрахунків, для з`ясування їх реальності та правомірності відображення в обліку платника податків.
Усі інші висновки контролюючого органу щодо невиконання робот ТОВ «Євроспецмонтаж» для ТК «Дніпровський» - є лише припущенням, яке не базу результатами робіт, ані на реальних результатах (економічному результаті) діяльності суб`єкта господарювання.
Так, наявність достатньої кількості працівників у ТК «Дніпровський» для самостійного виконання робіт не означає, що вони мають необхідну кваліфікацію для виконання специфічних будівельних робіт, та/або виконання робіт в обумовлені внутрішніми господарськими процесами строки. А розбіжність у датах документів: Різниця між датою пропускного листа (24.08.2022) та датою акту приймання виконаних будівельних робіт (30.12.2022) не може розглядатися як доказ відсутності виконання робіт, оскільки цілком логічно, що перепустки оформлюються на початку робіт, а акти приймання виконаних робіт за датою пізнішою від перепусток.
Ненадання для огляду журналів перепусток за 2022 рік не може слугувати доказом відсутності робіт. Водночас, ненадання документів на відрядження працівників не було можливим, оскільки такі документи зберігаються на підприємстві, яке направляє працівників у відрядження. У даному випадку ці документи мають знаходитися у ТОВ «Євроспецмонтаж», а не у ТК «Дніпровський».
Отже, відповідачем не спростовано реальність господарських відносин між ТОВ «ТК «Дніпровський» та ТОВ «Євроспецмонтаж», Так, для організації теплозабезпечення тепличного комплексу між ТОВ «ТК «Дніпровський» та ТОВ «Євроспецмонтаж» укладено договір підряду № 1608/22 від 24.08.2022 р. за умовами якого, ТОВ «Євроспецмонтаж» виконано роботу по влаштуванню фундаменту. Договір, акти виконаних робіт форми КБ-2, накладні, банківські виписки, фотоматеріали, що підтверджують облаштування фундаменту, надавались на перевірку.
Також, ТОВ «ТК «Дніпровський» було укладено Договори № 1801 від 18.01.2021 р., № 02/04 від 02.04.2021 р., Договір № 0102 від 01.02.2021 р., Договір № 1111 від 11.11.2020 р. на виконання ремонтних робіт з ТОВ «БЕЛ-ТРАНС».
Відповідач заперечуючи реальність фінансово-господарських операцій між ТОВ «ТК «Дніпровський» з ТОВ «Бел-Транс» посилався на аналогічні підстави, що і по взаєминам з ТОВ «Євроспецмонтаж», зокрема ненадання для огляду журналів перепусток, документів на відрядження працівників, наявність достатньої кількості працівників у ТК «Дніпровський» для самостійного виконання робіт.
При цьому, контролюючим органом не встановлено жодних дефектів у правовому статусі ТОВ «ТК «Дніпровський» або ТОВ «Бел-Транс», або ж недоліків у оформленні первинних документів, складених за результатами господарських операцій, відповідач на такі обставини у Акті перевірки не посилався.
В свою чергу, ТОВ «ТК «Дніпровський» зауважує, що суми податкового кредиту з податку на додану вартість були сформовані ним по реальних правочинах, що пов`язані із його господарською діяльністю, Господарські операції із зазначеними контрагентами об`єктивно відбулися, спричинили зміну активів та зобов`язань підприємства, виконані роботи (будівництво резервної котельні, ремонт водопроводу та опалення блоку теплиць, ремонтні роботи в теплицях, та монтаж/демонтаж скла у теплицях) пов`язані з господарською діяльністю ТОВ «ТК «Дніпровський» та необхідні для здійснення основної діяльності товариства, підтверджені первинними документами, а відтак, у контролюючого органу відсутні підстави для визнання їх нереальними.
Висновки контролюючого органу в акті перевірки від 11.06.2024 № 1580/04-36-07-13/30420987 зводяться виключно щодо незадовільної господарської діяльності ТОВ «Діктіс - К», яке з червня 2021 року є окремою юридичною особо із власними правами та обов`язками за прийнятими зобов`язаннями.
За п. 85.2 ст. 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Суд, уважає необґрунтованими висновки відповідача, які викладенні в акті перевірки від від 04.06.2024 року № № 1044/04-36-07-13/30420987, щодо не надання документів та пояснень щодо сум розподільчого балансу «ТОВ «ТК ДНІПРОВСЬКИЙ», який передавався до ТОВ «Діктіс - К», оскільки такі висновки спростовуються безпосередньо актом перевірки від 11.06.2024 № 1580/04-36-07-13/30420987, у якому відповідачем були відображенні відповідні суми. Водночас, на недостатність таких документів, на думку відповідача, не свідчить про порушення позивачем вимог п. 85.2 ст. 85 ПК України.
Позивачем спростовано висновки відповідача щодо відсутні будь-яких ознаки проведення
В даному випадку, відповідач не довів належними та допустимими доказами правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
За сукупності викладених обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Тепличний комбінат "Дніпровський" підлягають задоволенню.
Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.
Вимога позивача про відшкодування витрат на підготовку експертного висновку у розмірі 60 000 грн. не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, тощо.
При цьому, КАС України встановлює порядок проведення експертизи на замовлення учасника справи та порядок відшкодування витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони. Це означає, що для відшкодування витрат, пов`язаних з призначенням та проведенням експертизи як певної процесуальної дії, призначення та проведення експертизи має відбуватися в межах виключно судового процесу, оскільки статус учасника справи, зокрема сторони у справі, особа набуває після звернення до суду з позовом та відкриття провадження у справі.
Оскільки, в межах спірних правовідносин замовлення експертизи та отримання експертного висновку відбулося за ініціативою позивача до звернення до суду з позовом, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування витрат на підготовку експертних висновків.
На користь такого висновку також свідчать норми частини 8 статті 104 КАС України, які надають право учаснику справи подати до суду заяву про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи. Отже, здійснення учасником справи замовлення експертного дослідження в поза процесуальному порядку обмежує право іншої особи приймати участь у процесі проведення експертизи, зокрема подавати заяву про відвід експерта.
Дослідження експертом певних питань, які покладені в основу прийняття спірних актів індивідуальної дії, зазначення експертом про те, що висновок підготовлено для подання до суду, як і надання судом оцінки цьому висновку, не доводять того, що понесені позивачем витрати були необхідними (неминучими).
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16.12.2020 року у справі №824/647/19-а.
На підставі вказаного, вимога позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат, пов`язаних з підготовкою експертного висновку, задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 256, 295 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Тепличний комбінат "Дніпровський" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 12 грудня 2024 року.

Суддя А.О. Коренев