Справа № 161/13411/24
Суддя: Присяжнюк Л. М.
Дата ухвалення: 2024-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/175/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2024 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Присяжнюк Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Тарновської О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні залі суду в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22.06.2024 року старшим офіцером відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 складено на нього протокол №519 про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП у зв?язку із тим, що він відмовився проходити медичний огляд (військово-лікарську комісію) для визначення придатності до військової служби. Із протоколу вбачається, а саме пункту 9, що він піддавався протягом року до адміністративної відповідальності за порушення правил в/о, проте не зазначено дату притягнення, яким органом та яке адміністративне стягнення було застосовано, а також не надано будь-яких відомостей про притягнення його протягом року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 210-1 КУпАП.

Вказує, що до протоколу не долучено акту його відмови від проходження медичного огляду чи будь-яких інших фактичних даних, пояснень, доказів доданих до протоколу. Крім того, вказує, що у протоколі відсутній його підпис, а також відповідний запис про відмову від підпису, що ставить під сумнів факт складення протоколу в його присутності. Зазначає, що йому не було роз?яснено його права та обов?язки, не надано можливості надати свої письмові пояснення щодо обставин справи та своїх зауважень, йому було вручено повістку, згідно якої він повинен з?явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення облікових даних та проходження медичної комісії. 25.06.2024 року він прибув для розгляду справи про адміністративне правопорушення до ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі протоколу №519 від 22.06.2024 року та в подальшому його було повідомлено, що на нього буде складено постанову за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП України. 02.07.2024 року ним було отримано постанову №519 за справою про адміністративне правопорушення від 25.06.2024 року.

Вважає, що в оскаржуваній постанові не вірно встановлено кваліфікацію за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, яка передбачає відповідальність за повторне вчинення протягом року правопорушення, передбаченого частиною першої вказаної статті, за яке особу було піддано адміністративному стягненню.

В зв`язку з викладеним, просить скасувати постанову тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 №519 від 25.06.2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Ухвалою суду від 16 липня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін у судове засідання.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що 22.06.2024 року ОСОБА_2 зупинили на вулиці та привезли до ІНФОРМАЦІЯ_2 , уточнили дані та дали направлення на ВЛК. ОСОБА_2 взяв направлення, але відмовився проходити ВЛК, за відмову від проходження ВЛК склали протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та вручили повістку, згідно якої він повинен з?явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 25.06.2024 року для уточнення облікових даних та проходження ВЛК. Згідно повістки ОСОБА_2 з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 де йому було повідомлено, що на нього буде складено постанову за справою про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, яка буде надіслана йому поштою. Вважає, що оскаржувана постанова незаконна і підлягає скасуванню.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився, у заяві від 18.11.2024 року просив розгляд справи проводити за його вісутності.

У письмовому відзиві на позовну заяву від 19.09.2024 року відповідач заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні. Відзив на позовну заяву мотивований тим, що 22.06.2024 року гр. ОСОБА_2 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході уточнення облікових даних, було прийнято рішення про направлення ОСОБА_2 на проходження ВЛК. Гр. ОСОБА_2 відмовився від отримання направлення в присутності свідків, про що складено акт відмови від проходження ВЛК. За фактом цієї відмови складено протокол про адміністративне правопорушення. Останній складався за особистої пристуності позивача, що стверджується його підписами. За результатами розгляду протоколу була винесена постанова №519 від 25.06.2024 року. В протоколі №519 від 22.06.2024 року внаслідок автоматичної помилки проставлено частину «2» замість частини «3» ст. 210-1 КУпАП, проте, характер вчиненого правопорушення чітко вказує, що притягнення до адміністративної відповідальності відбулося згідно з ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

У відповіді на відзив від 25.09.2024 року представник позивача просить адміністративний позов задовольнити, скасувати постанову за справою про адміністративне правопорушення, а справу закрити.

Суд встановив такі фактичні обставини.

22.06.2024 року старший офіцер відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 склав відносно ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення №519. За змістом цього протоколу ОСОБА_2 22.06.2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовився проходити медичний огляд (військово-лікарську комісію) для визначення придатності до військової служби, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП. Протокол складений в присутності 1 (одного) свідка, який містить підпис позивача, як особи, яка притягувалася до адміністративної відповідальності.

25.06.2024 року тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковник ОСОБА_4 виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №519, якою на ОСОБА_2 було накладено штраф у розмірі 17 000,00 грн. За змістом цієї постанови ОСОБА_2 відмовився отримати направлення та проходити медичний огляд (ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 ) для визначення ступеня придатності до військової служби, що є порушенням ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП. Свої дії гр. ОСОБА_2 не пояснив.

Вважаючи постанову незаконною, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-21, 244-24 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів.

Відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України підтвердних документів про отримання особою виклику.

За встановлених фактичних обставин доводи позивача про те, що до протоколу не долучено акту відмови від проходження ВЛК та відсутність його підпису у протоколі, не знайшли свого підтвердження. Відповідач спростував ці аргументи, надавши примірник протоколу про адміністративне правопорушення, який, до того ж, містить підпис позивача та акт відмови від проходження ВЛК. Відтак, суд відхиляє аргументи позивача про порушення процедури притягнення його до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, в контексті принципу офіційного з`ясування обставин справи суд вважає за необхідне зазначити таке.

Учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи (ч. 1 ст. 159 КАС України). В цій категорії справ для позивача заявою по суті спору є позовна заява (ч. 1 ст. 269 КАС України).

Відповідно до ч. ч. 2-3 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Відповідно до п. 7 ч. 4 ст. 246 КАС України у мотивувальній частині рішення зазначаються мотиви, з яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суд, відмовляючи у позові, дійшов висновку, що оскаржуване рішення, дія чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень визнано судом таким, що вчинено відповідно до вимог частини другої статті 2 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 8 КУпАП визначено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Згідно Закону № 3696-ІХ від 09.05.2024, що набрав чинності з 19.05.2024, стаття 210-1 КУпАП була викладена в новій редакції, а саме: частина друга стала визначати відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, що тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Частиною третьою цієї статті передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, що тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян (тобто від 17000 грн. до 25500 грн.), і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Оскаржувана постанова містить опис обставин, установлених під час розгляду справи (абз. 5 ч. 2 ст. 283 КУпАП), тобто суть правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується позивач, а саме: «22 червня 2024 року громадянин ОСОБА_2 , 1989 року народження, відмовився отримати направлення та проходити медичний огляд (ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 ) для визначення ступеня придатності до військової служби. Свої дії громадянин ОСОБА_2 не пояснив. Своїми діями порушив вимоги ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Оскаржувана постанова містить зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення (абз. 6 ч. 2 ст. 283 КУпАП). Як вже зазначав суд, дії позивача були кваліфіковані за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Суд зауважує, що оскаржувана постанова не містить даних про повторне протягом року вчинення позивачем порушення, передбаченого частиною першою статті 210-1 КУпАП, за яке його вже було піддано адміністративному стягненню. Не надав таких доказів відповідач і в ході розгляду справи. Більше того, відповідач у відзиві фактично визнав неправильність кваліфікації дій позивача, вважаючи її «автоматичною помилкою».

Враховуючи викладене, суд не може погодитися з висновком відповідача про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП. Відсутність кваліфікуючої ознаки складу правопорушення свідчить про відсутність складу правопорушення в цілому.

В цьому аспекті суд зауважує, що не вправі самостійно здійснювати перекваліфікацію дій особи, оскільки обмежений повноваженнями, визначеними ч. 3 ст. 286 КАС України.

Отже, оскаржувана постанова відповідача не може вважатися законною і її слід скасувати.

Враховуючи результат вирішення спору, виходячи із приписів ст. 139 КАС України, суд дійшов висновку про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судового збору в сумі 1 211,20 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 2, 77, 242-246, 250, 255, 286, 272 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25 червня 2024 року №519 за справою про адміністративне правопорушення, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, а саме у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Згідно зі статтями 255, 286, 293, 295 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено

та підписано 12 грудня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М. Присяжнюк