Справа № 288/2393/24
Суддя: Поліщук Р. М.
Дата ухвалення: 2024-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 288/2393/24
Провадження № 2-а/288/19/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року. смт.Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Поліщук Р. М.,

за участю секретаря судових засідань - Плетенецької Т.Ю.,

представника позивача - Слівінського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Попільня Житомирської області у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Житомирській області (далі Відповідач) про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення в якому вказує, що оскаржуваною постановою серії ЕНА № 3439746 від 09 листопада 2024 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення частини першої статті 121-3 КУпАП та накладено штраф у розмірі 1190.00 гривень.

Зі змісту постанови вбачається, що 08 листопада 2024 року о 23.08 годині Позивач в смт.Попільня по вул..Каштанова,101, Житомирського район, Житомирської області, керував транспортним засобом ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 на якому у темну пору доби був недостатньо освітлений задній державний номерний знак, що не дає змоги розгледіти його символи з відстані 20 метрів, чим порушив пункт 2.9.в ПДР України.

Позивач вказує, що зазначена постанова про накладення адміністративного стягнення є незаконною, безпідставною та такою, що не підтверджується належними та допустимими доказами, оскільки такого адміністративного правопорушення, як керування транспортним засобом в якому недостатньо освітлений задній державний номерний знак, що не дає змогу розгледіти його символи з відстані 20 метрів, диспозицією частини першої статті 121-3 КУпАП не визначено.

При цьому, матеріали справи містять відеозапис, на якому чітко видно, що задній номерний знак автомобіля, яким керує ОСОБА_1 не був закритий іншими предметами чи забруднений, що відповідно не давало змоги розгледіти його символи з відстані 20 метрів, таким чином подія адміністративного правопорушення відсутня, оскільки номерний знак автомобіля видно у темну пору доби.

На підставі вищевикладеного, Позивач просить скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3439746 від 09 листопада 2024 року поліцейського відділення поліції № 2 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області Іткіна Романа Вікторовича до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 121-3 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 1190.00 гривень, провадження по адміністративній справі у відношенні до ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121-3 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою судді Попільнянського районного суду Житомирської області від 19 листопада 2024 року в даній справі відкрито спрощене позовне провадження, з повідомлення (викликом) сторін.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Так, відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Судом встановлено, що 08 листопада 2024 року інспектором відділення поліції № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області старшим лейтенантом поліції Іткіним Романом Вікторовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3439746 з тих підстав, що 08 листопада 2024 року о 23.08 годині ОСОБА_1 в смт.Попільня по вул..Каштанова,101, керував автомобілем ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 на якому в темну пору доби був недостатньо освітлений задній державний номерний знак, що не дає змоги розгледіти його символи з відстані 20 метрів, чим порушив пункт 2.9.в ПДР України, в зв`язку з чим Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 121-3 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1190.00 гривень. /а.с.6/

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 , доданих до матеріалів позовної заяви, він вказує, що 05 листопада 2024 року він змінив дві лампочки на автомобілі, які не горіли, в тому числі одну лампочку підсвітки заднього номерного знаку, а тому всі освітлювальні прилади були справними. 08 листопада 2023 року о близько 23.00 години, він прогріваючи автомобіль, впевнився, що всі освітлювальні прилади були справними, таким чином відсутні докази, які б вказували, що на момент зупинки автомобіля Позивач усвідомлював те, що може керувати автомобілем з недостатньо освітленим номерним знаком. /а.с.16/

Пунктом 2.9.в ПДР України визначено, що водієві забороняється: керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: - не належить цьому засобу; - не відповідає вимогам стандартів; - закріплений не в установленому для цього місці; - закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; - неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Згідно абзацу 4 пункту 30.2 ПДР України, забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, крім випадку закріплення заднього номерного знака на додатковому обладнанні, що призначене для тимчасового перевезення багажу або вантажу, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чисті і достатньо освітлені.

Відповідно до частини першої статті 121-3 КУпАП, адміністративна відповідальність наступає за керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, перелік джерел яких наведено в статті 251 КУпАП.

Так, за приписами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В розумінні статті 72 КУпАП, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновків експертів.

При цьому, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування (стаття 73 КАС України). Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 74 КАС України).

Суд враховує, що Законом України «Про Національну поліцію» надано право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення, але наголошує, що у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами статті 73 КАС України, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

В оскаржуваній постанові зазначено, що до неї додається відеозапис на портативний реєстратор NC № 212438.

З долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що з автомобіля патрульної поліції зафіксовано, що після вимкнення фар на автомобілі патрульної поліції, автомобіль, яким керує ОСОБА_1 працює з увімкненими фарами та задніми габаритами, при цьому задня підсвітка державних номерних знаків недостатньо освітлена, оскільки автомобіль поліції стоїть на відстані 4-5 метрів від автомобіля ОСОБА_1 /23:09:20 година, 00:00:53 хвилина відео/; з відео на файлі _0010 вбачається, що поліцейський пояснює ОСОБА_1 причину зупинки, а саме те, що на задньому номерному знаку не працює одна лампочка, на що водій пояснює, що друга працює, а тому поліцейський пояснює, що в зв`язку з недостньо освітленим номерним знаком не видно половину державного номерного знаку. В подальшому, відносно ОСОБА_1 було складено оскаржувану постанову про порушення частини першої статті 121-3 КУпАП та складено протокол про притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення статті 130 КУпАП.

Таким чином, з оглянутого відеозапису, наданого позивачем, вбачається, що позивачем не заперечується та визнається той факт, що в момент виявлення правопорушення в темну пору доби задній номерний знак на транспортному засобі, яким він керував, був недостатньо освітленим, оскільки працювала одна лампочка.

Посилання позивача в змісті позовної заяви на те, що перед початком руху ретельно перевірив належність роботи зовнішнього освітлення свого авто, в тому числі заднього номерного знаку, а така несправність виникнула під час руху транспортного засобу і ним не була помічена під час руху, суд оцінює критично, оскільки останнє не свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121-1 КУпАП, та не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 2.3. ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

При цьому абзац 4 пункту 30.2 ПДР України вказує на те, що недостатнє освітлення номерного знаку забороняється, а саме наявність недостатнього освітлення номерного знаку, не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів, що відповідно вказує на наявність порушення пункту 2.9.в ПДР України, що має наслідком відповідальність за частиною першою статті 121-3 КУпАП.

Тобто, обов`язок дбати про справність транспортного засобу та відповідальність за певні недоліки його стану покладається саме на водія і саме на водія покладено відповідальність за технічний стан автомобіля як перед початком руху, так і під час руху, а тому твердження позивача, що дана несправність виникла під час руху, не звільняє його від адміністративної відповідальності і на правомірність постанови жодним чином не впливають.

За таких обставин, суд зважає також на те, що передбачене частиною першою статті 121-3 КУпАП правопорушення, належить до правопорушень з формальним складом і приходить до висновку, що керування транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком утворює склад правопорушення, визначений у цій статті.

Доводи представника позивача про відсутність в діях ОСОБА_1 прямого умислу на вчинення правопорушення автоматично не свідчить про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого першою статті 121-3 КУпАП, оскільки вина в даному випадку може бути виражена і у виді необережності.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку про наявність належних і допустимих доказів порушення позивачем Правил дорожнього руху, проведення розгляду справи у відповідності до вимог чинного законодавства, права особи, що притягується до адміністративної відповідальності не порушені.

Працівник поліції при винесені оскаржуваної постанови, керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описано правопорушення, яке було скоєно, а тому діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права.

Відеоматеріали з місця події, що були долучені позивачем до матеріалів справи, постанова у справі про адміністративне правопорушення у сукупності є доказами в адміністративній справі які безпосередньо свідчать про наявність та обставини правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 діяння.

Враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення за частиною першою статті 121-3 КУпАП доведена належними та допустимими доказами.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За положеннями статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу. Суб`єкт владних повноважень має довести правомірність прийнятого ним рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що Позивачем не доведено належними доказами неправомірності оскаржуваної постанови, а тому в задоволенні позову належить відмовити.

Не підлягають до подальшого розподілу понесені Позивачем судові витрати в зв`язку з відмовою в задоволенні позову.

Керуючись статтями 121-3, 245, 251, 268, 278, 280, 283, 284 КУпАП; статтями 2, 5, 7, 9, 72, 77, 80, 90, 139, 195, 205, 229, 241-246, 250, 251, 255, 257, 268, 286 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі проголошення у судовому засіданні тільки вступної та резолютивної частин судового рішення (скорочене рішення) суд повідомляє, коли буде складено повне судове рішення. Рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Попільнянського

районного суду Р. М. Поліщук