Справа № 490/5983/24
Суддя: Кічула В. М.
Дата ухвалення: 2024-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 490/5983/24
Номер провадження 2-а/482/37/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

17 грудня 2024 року місто Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді Кічули В.М., за участю секретаря судових засідань Алєксєєнко В.В., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Двірської О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Поліцейського в.2 р.2 б.2 в Миколаївській області сержанта поліції Сухорукової Вікторії Олександрівни, Управління патрульної поліції в Миколаївській області, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до відповідачів Поліцейського в.2 р.2 б.2 в Миколаївській області сержанта поліції Сухорукової Вікторії Олександрівни та Управління патрульної поліції в Миколаївській області, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №165445 від 02.07.2024 року, складену поліцейською в.2 р.2 б.2 в УПП в Миколаївській області Сухоруковою Вікторією Олександрівною, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушень за ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 грн., а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1. ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Просив вирішити питання про стягнення з відповідача судових витрат по справі.

Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що оскаржувана постанова винесена незаконно, із порушенням процедури її складення, за відсутності доказів вчинення позивачем спірних правопорушень.

Зокрема зазначає, що працівник поліції не проінформувала позивача про причину вимоги на пред`явлення посвідчення водія, і оскільки позивач не вчиняв жодного правопорушення, у поліцейської не було підстав для перевірки документів. Також вказує, що поліцейська розглянула справу не біля транспортного засобу, чим не дала можливості позивачу скористатися своїми правами, склала постанову за відсутності позивача, без будь-якої підготовки до розгляду справи, не оголошення посадової особи, без вирішення клопотань позивача, без дослідження доказів та заслуховування осіб, які брали участь у розгляді справи. Стверджує, що постанова складена на припущеннях вини позивача, без фіксації пунктів ПДР України, не містить посилань на технічний засіб, яким здійснювалась фіксація правопорушення, у зв`язку з чим надані відеозаписи не відповідають критеріям належності та допустимості.

Ухвалою від 10.09.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи та призначено судове засідання на 19.09.2024 року.

19.09.2024 року від позивача до суду надійшла письмова заява, в якій останній просив надати йому можливість бути присутнім у судових засіданнях з розгляду його позовної заяви, оскільки він бажає мати можливість захищати свої права особисто.

Ухвалою суду від 19.09.2024 року задоволено клопотання позивача від 19.09.2024 року та постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи відкладено на 11.10.2024 року.

19.09.2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач вважає вимоги позивача безпідставними, а оскаржувану постанову законною та обґрунтованою, винесену уповноваженою посадовою особою, за наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122, ч.1 ст. 126 КУпАП.

Щодо обставин вчинення позивачем адміністративного правопорушення, зазначає, що під час несення служби 02.07.2024 року поліцейськими УПП в Миколаївській області було виявлено транспортний засіб BAJAJ DOMINAR В400 з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який рухаючись по вул. Маріупольській здійснив проїзд вул. Потьомкінська без зупинки перед дорожнім знаком 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено» Додатку 1 Правил дорожнього руху України. Було прийнято рішення зупинити вказаний транспортний засіб на підставі ст. 35 Закону України «Про національну поліцію». В подальшому поліцейські підійшли до водія, представились, пояснили суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів. Водій не виконав їх вимоги та не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги п. 2.1. а) та 2.4. а), у зв`язку із чим було винесено відповідну постанову серії ББА №165445 від 02.07.2024 року, якою об`єднано два адміністративні правопорушення в одне та притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у сумі 425 грн.

Додатково зазначили, що факт правопорушення підтверджується вищевказаною постановою та долученими до справи відеозаписами з нагрудного відеореєстратора поліцейського та автомобільного відеореєстратора.

В судовому засіданні позивач підтвердив позовні вимоги з підстав, викладених в позові, та додатково, при дослідженні відеодоказів, вказував що працівниками поліції не підтверджено розміщення дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено» перед проїздом вул. Потьомкінська по вул. Маріупольській, на відсутність поряд зі знаком таблички 7.1.2. «Відстань до об`єкта», та в подальшому зазначав, що він зупинився перед вказаним знаком, але цього не видно на відео.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Миколаївській областіу судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, з підстав, викладених у відзиві.

Статтею 288 КУпАП передбачено, що постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до суду у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, встановленими КУпАП.

Статтею 286 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне.

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ББА №165445 від 02.07.2024 року, позивач 02 липня 2024 року о 20 год. 42 хв. в м. Миколаїв, Центральний район, перехрестя вул. Маріупольська та вул. Потьомкінська, керуючи транспортним засобом BAJAJ DOMINAR В400, державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено» та здійснив в`їзд на перехрестя без зупинки. Під час спілкування з водієм, не надав, не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії та свідоцтва про реєстрацію ТЗ. Зафіксовано на Carcam_d44eff. Відеофіксація Motorola VB 474701; 286694. Чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.12 ст.122, ч.1 ст. 126 КУпАП.

Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють «Правила дорожнього руху» (далі також Правила, ПДР України). Згідно даних Правил вони встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як випливає із рішення Європейського суду з прав людини в справі «OHalloran and Francis v. the United Kingdom» будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій при керуванні транспортним засобом зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог ПДР України.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

За ч. 1 ст. 126 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування особою ТЗ, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Пунктом 33 ПДР України визначено дорожні знаки, які відносяться до знаків пріоритету, зокрема Дорожній знак 2.2, який позначає, що «Проїзд без зупинки заборонено». Забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а у разі, коли вона відсутня, перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

Власник механічного ТЗ повинен мати при собі реєстраційний документ на ТЗ (п. 2.1.б ПДР України).

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, що мають функції фото- та відеозйомки, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон) поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до пункту 2 ч. 1 ст. 32 Закону, поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

За ст. 35 Закону, поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема серед іншого, у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху. При цьому, поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (частина 1 ст. 7 КУпАП).

Згідно з частиною 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відеозаписом з відео реєстратора патрульного автомобіля та нагрудних камер патрульних поліцейських встановлено рух транспортного засобу BAJAJ DOMINAR В400, д.н.з. НОМЕР_1 , керованого позивачем, який 02 липня 2024 року о 20 год. 42 хв. рухаючись по вул. Маріупольській здійснив проїзд вул. Потьомкінська без зупинки перед дорожнім знаком 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено» - відеофайл під назвою «Бричка (Сухорукова) факт».

Долучено також файли із зображенням даного знаку на вказаному перехресті файли під назвою «Додаток 1» та «Додаток 2».

Змістом дослідженого відеозапису підтверджено проїзд перехрестя вул. Маріупольська та вул. Потьомкінська керованого позивачем 02 липня 2024 року о 20 год. 42 хв. ТЗ BAJAJ DOMINAR В400, д.н.з. НОМЕР_1 , без зупинки. На відео також видно відрізок дороги перед дорожнім знаком 2.2., при проїзді якого позивач теж не зупинявся.

На відеофайлі під назвою «Бричка (Сухорукова)» зафіксовано, як поліцейські підійшли до водія, представились, пояснили суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів, а водій натомість не виконав їх вимоги та не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги п. 2.1. а) та 2.4. а), у зв`язку із чим було винесено оскаржувану постанову серії ББА №165445 від 02.07.2024 року.

Змістом дослідженого відеозапису підтверджено наступну хронологію подій: підійшовши до ОСОБА_1 працівник поліції повідомив йому що ведеться відеозапис; оголошено причину зупинки проїзд перехрестя без зупинки перед дорожнім знаком 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено»; запитано водія про документи, яких водій не надав; попереджено водія про те, що у випадку ненадання документів, він буде додатково притягнутий до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП; водій погодився із складанням щодо нього постанови за цією статтею; далі водій почав телефонувати і викликати «службу моніторингу»; поліцейська ще раз повідомила водія про причину зупинки, але водій так і не надав документів; поліцейська повторно пред`явила водію своє службове посвідчення; далі водій почав ображати працівників поліції образливими словами; почав задавати працівникам поліції питання, які не мали відношення до вказаної справи, на зразок: коли і на підставі чого створено МВС України; далі водій висловився щодо того, що службовий планшет є неналежним носієм інформації; поліцейська вкотре пояснила водію причини, за якими останній може бути затриманий; далі водію пред`явлено для огляду відео, а водій зазначив, що він міг зупинитися перед знаком, але цього немає на відео; працівник поліції повторно (втретє) попросила водія пред`явити документи, яких водій не пред`явив; водій увімкнув свій телефон та розпочав зйомку; поліцейська ще раз запитала інформацію про особу та документи, які водій відмовився надавати; далі водій назвав своє прізвище, ім`я та по-батькові, однак документів не пред`явив; далі о 21:36 год. відбулося затримання водія; у відділку поліції оглянуто речі водія; водій вкотре зауважив, що у нього відсутні документи; далі працівниками поліції встановлено особу водія, роз`яснено йому його права, в тому числі і щодо можливості скористатися правовою допомогою; далі о 22:28 год. водію оголошено про складення постанови та роз`яснено обставини правопорушень; оголошено, що штрафи за двома статтями об`єднано в один, і озвученого остаточну суму штрафу; за клопотанням водія йому надано чистий аркуш паперу для надання пояснень, однак в подальшому від надання цих пояснень водій відмовився; далі водій підписався про отримання постанови.

Частиною 1 статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Із наданих до суду доказів в їх сукупності, встановлено, що інспектором патрульної поліції встановлена особа правопорушника, ступінь його вини та інші обставини, жодних переконливих підстав своєї невинуватості позивачем не надано, постанова винесена згідно ст. 258 КУпАП.

Перед судом не доведено порушення відповідачем будь-яких правових норм щодо розгляду справи, не встановлено невикористання відповідачем передбачених законом засобів доказування, обов`язковість використання яких була б встановлена законом. Таким чином, складена інспектором поліції постанова є належним і допустимим доказом правомірності рішення, дій відповідача по справі, судом не встановлено порушень під час її складання, які були б беззаперечною підставою для її скасування.

Відповідачем з урахуванням принципу «раціонального сумніву» доведено правові підстави для реалізації наданих йому повноважень, аналогічно цьому в справі ЄСПЛ «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03) від 3 квітня 2008 року вказано, що сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для сумніву, що відповідач діяв неправомірно. Навпаки, відповідно до п. 2 ст. 90 КАС України ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Пояснення позивача вказують лише на його намагання уникнути несприятливих для нього наслідків у зв`язку із притягненням до адміністративної відповідальності, але не вказують на неправомірність дій відповідача.

Судом, при оцінці доказів у справі, також враховано висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів у конкретній справі повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Відтак, щодо решти аргументів позивача, зокрема щодо порушення працівниками поліції процедури складення постанови, відсутності доказів вчинення позивачем спірних правопорушень, не оголошення посадової особи, не вирішення клопотань позивача, не дослідження доказів, не зазначення пунктів ПДР України та посилань на технічний засіб, яким здійснювалась фіксація правопорушення, суд вважає їх необґрунтованими та такими, що спростовуються зібраними у справі доказами, в тому числі і долученими відеозаписами, а факт вчинення позивачем інкримінованих йому правопорушень доведеним «поза розумним сумнівом».

При цьому, суд звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Із врахуванням встановлених обставин та наведених вище положень чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ББА №165445 від 02.07.2024 року, якою на позивача накладено штраф у розмірі 425 грн. за вчинення ним адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП є законною та не підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 2, 19, 73-77, 90, 139, 241-246, 255 КАС України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до поліцейського в.2 р.2 б.2 в Миколаївській області сержанта поліції Сухорукової Вікторії Олександрівни, Управління патрульної поліції в Миколаївській області, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 17.12.2024 року о 16:00 год.

Головуючий В.М. Кічула