Справа № 520/22658/24
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2024-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

16 грудня 2024 року №520/22658/24

Харківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Лариси Мар`єнко, розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог від 18.09.2024, просить суд:

1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 12.08.2024 №99 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", у розмірі 82%, з урахуванням часу роботи на посаді помічника прокурора, періоду проходження строкової військової служби та стажу (досвіду) роботи професійної діяльності;

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області визначити стаж ОСОБА_1 , що враховується для обчислення довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці - (тривалістю 36 років 03 місяці 23 дні), включивши до стажу ОСОБА_1 період проходження строкової військової служби в Радянській Армії з 21.04.1982 року по 28.06.1984 року, що становить 02 роки 02 місяця 07 днів; стаж (довід) роботи професійної діяльності в галузі права на посаді стажиста помічника прокурора Красноградського району Харківської області з 04.06.1990 року по 20.06.1991 року - 1 рік 16 днів та період роботи на посаді помічника прокурора Красноградського району Харківської області з 21.06.1991 року по 24.02.1993 року, що становить 01 рік 08 місяців 3 днів;

3) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області визначити ОСОБА_1 розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 82% суддівської винагороди судді;

4) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , виходячи із 82% суддівської винагороди судді;

5) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити виплату перерахованого щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , виходячи із 82% суддівської винагороди судді та здійснити виплату недоплаченої суми одним платежем (однією сумою), починаючи з 26.07.2024 року, з урахуванням раніше проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 12.08.2024 №99 відмовлено у зарахуванні до стажу роботи, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці період проходження строкової військової служби в Радянській Армії з 21.04.1982 року по 28.06.1984 року, період роботи на посаді стажиста помічника прокурора Красноградського району Харківської області з 04.06.1990 року по 20.06.1991 року, період роботи на посаді помічника прокурора Красноградського району Харківської області з 21.06.1991 року по 24.02.1993 року. Позивач вважає вказане рішення протиправним та таким, що порушує його права, оскільки невірний розрахунок стажу призвів до помилкового визначення відсоткового розміру щомісячного грошового утримання судді у відставці.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.08.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін у судове засідання.

Представник відповідач - Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, надіслав на адресу суду відзив, в якому заперечував проти заявлених позовних вимог, зазначаючи, що виплата щомісячного грошового утримання судді у відставці здійснюється відповідно до статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20.09.2024 прийнято до розгляду уточнену позовну заяву у справі №520/22658/24, залучено в якості другого відповідача у справі - Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, розгляд справи розпочатий спочатку.

Представник відповідач - Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, надіслав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те що рішення від 12.08.2024 прийняте з відповідно до норм Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VІІІ, за якими відсотковий розмір щомісячного грошового утримання судді у відставці розраховується за кожен повний рік роботи на посаді судді. Отже, рішення Управління є правомірним, а позов необґрунтований та безпідставний.

Позивач у відповіді на відзив, не погодився з доводами представника відповідача, вказав що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.05.2019 року №9901/808/18 зазначитла, що частину другу статті 137 Закону про судоустрій 2016 року потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст.229 КАС України.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рішенням Харківської обласної Ради народних депутатів ХІІ сесії ХХІ скликання від 25.02.1993 року обраний суддею Красноградського районного суду Харківської області.

Постановою Верховної Ради України від 09.07.2003 року №1072-ІV обраний суддею Красноградського районного суду Харківської області безстроково.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 23.07.2024 №2265/0/15-24 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Красноградського районного суду Харківської області у зв`язку із поданням заяви про відставку.

З 26.07.2024 року позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує щомісячне довічне утримання судді у відставці відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у розмірі 72% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

05.08.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду країни в Харківській області з заявою, в якій просив здійснити перерахунок щомісячного довічного утримання судді у відставці (перерахунок відсотку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням часу роботи на посаді помічника прокурора, періоду проходження строкової служби та стажу (досвіду) роботи професійної діяльності).

Заяву розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області та 12.08.2024 року прийнято рішення №99 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (перерахунку відсотку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці) у зв`язку з відсутністю правових підстав.

Вважаючи рішення відповідача протиправним, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступних підстав та мотивів.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Згідно зі ст.130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечення права кожного на справедливий суд визначає Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII.

За приписами ч.1 ст.142 Закону №1402-VI судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (ч.2 ст.142 Закону №1402-VI).

Досліджуючи поняття щомісячне довічне грошове утримання судді, Конституційний суд України у мотивувальній частині рішення від 14.12.2011 № 18-рп/2011 вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді - виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказав про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

У рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 №3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу.

Крім цього, зазначений підхід до статусу судді у відставці та питання належного матеріального забезпечення суддів у відставці знайшов своє продовження у рішенні Конституційного Суду України від 08.06.2016 № 4-рп/2016, у абз.2 п.3 мотивувальної частини якого Суд зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов`язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Разом з цим, згідно частини третьої статті 142 Закону №1402-VI, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Відповідно до ч.ч.4-5 ст.142 Закону №1402-VIII у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Відповідно до положень ст.137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Відповідно до пункту 16.3 Регламенту Вищої ради правосуддя, при вирішенні питання про звільнення судді у зв`язку з поданням заяви про відставку стаж роботи на посаді судді обраховується з дати призначення (обрання) судді на посаду та ухвалення Вищою радою правосуддя відповідного рішення або по дату припинення повноважень судді у зв`язку з досягненням суддею шістдесяти п`яти років.

Судом встановлено, що відповідачем обраховано стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді станом на 23 липня 2024 року - 31 рік 04 місяців 28 днів та не зараховано період проходження строкової військової служби, період роботи на посаді прокурора та період роботи на посаді стажиста помічника прокурора.

Абзацом чертвертим пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII (зі змінами, внесеними Законом України від 21 грудня 2016 року №1798-VІІІ) встановолено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Згідно із частиною першою статті 43 Закону України від 15 грудня 1992 року №2862-ХІІ "Про статус суддів" у редакції, чинній на день обрання ОСОБА_1 на посаду судді (далі - Закон №2862-ХІІ), кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Під час роботи ОСОБА_1 на посаді судді Красноградського районного суду Харківської області (з 25 лютого 1993 року) набрав чинності Закон України від 24 лютого 1994 року №4015-ХІІ "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус суддів" (далі - Закон №4015-ХІІ). Згідно із частиною четвертою статті 43 Закону №2862-ХІІ, зі змінами, внесеними Законом №4015-ХІІ, до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних, із керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України, та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до копії доданих трудової книжки НОМЕР_1 , виданої 25.02.1981 року ОСОБА_1 до призначення на посаду судді обіймав посаду помічника прокурора Красноградського району Харківської області із 21 червня 1991 року до 24 лютого 1993 року.

Статтею 56 Закону України від 5 листопада 1991 року №1789-ХІІ "Про прокуратуру" визначено, що під поняттям "прокурор" слід розуміти: Генеральний прокурор України та його заступники, підпорядковані прокурори та їх заступники, старші помічники і помічники прокурора, начальники управлінь і відділів, їх заступники, старші прокурори і прокурори управлінь і відділів, які діють у межах своєї компетенції.

Виходячи із зазначеного та абзацу другого частини четвертої статті 43 Закону №2862-ХІІ, до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж роботи ОСОБА_1 на посаді помічника прокурора Красноградського району Харківської області після здобуття повної вищої освіти, що становить 1 рік 08 місяців 03 дні.

Також під час роботи позивача на посаді судді діяли Указ Президента України від 10.07.1995 №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" (далі - Указ №584/95 (із липня 1995 року по березня 2008 року) та постанова Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" (далі - Постанова №865) (із березня 2008 до січня 2011 року).

Відповідно до абзацу другого статті 1 Указу №584/95 та абзацу другого пункту 3-1 Постанови №865, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, зокрема календарний період проходження строкової військової служби.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VI було передбачено право судді на зарахування до стажу, яке дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарного періоду проходження строкової військової служби.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що з 21 квітня 1982 року по 28 червня 1984 року позивач проходив строкову військову службу, що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_2 , виданого 21.04.1982 року.

Факт проходження відповідачем військової служби не заперечується відповідачем, відтак вказаний період (2 роки 02 місяці 07 днів) підлягає зарахуванню до стажу роботи на посаді судді.

Також, частиною другою статті 137 Закону №1402-VIII (у редакції, яка діє з 5 серпня 2018 року) встановлено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Системний аналіз вказаної норми, в її взаємозв`язку з абзацом четвертим пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII дає підстави для висновку, що з набранням чинності Законом України "Про Внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Вищий антикорупційний суд", яким внесено зміни до статті 137 Закону №1402-VIII, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Така правова позиція покладена в основу рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2019 року у справі №9901/805/18.

Зокрема, Велика Палата Верховного Суду погодилась із висновками колегії суддів Касаційного адміністративного суду та зазначила, що частину другу статті 137 Закону №1402-VIII (у редакції, яка діє з 5 серпня 2018 року) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття таким, суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судді їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права, тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України "Про статус суддів", яка була чинною на час призначення ОСОБА_1 на посаду судді, суддею міг бути громадянин України, який має стаж роботи у галузі права не менше двох років.

Згідно із записами у трудовій книжці після здобуття вищої юридичної освіти (24 квітня 1990 року) ОСОБА_1 із 04 червня 1990 року до 20 червня 1991 року обіймав посаду стажиста помічника прокурора Красноградського району Харківської області.

Вказане свідчить про наявність у позивача права на зарахування до стажу роботи на посаді судді, до дає, право на відставку, додатково 1 року 16 днів роботи в галузі права.

Отже до стажу роботи позивача, що дає право на отримання довічного грошового утримання, як судді у відставці, має бути зарахована час роботи на посаді помічника прокурора - 01 рік 08 місяців 03 дні, період проходження строкової військової служби - 02 роки 02 місяці 07 днів, та стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якої була визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді - 01 рік 00 місяців 16 днів.

Таким чином, загальний стаж ОСОБА_2 для обрахунку щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці у розумінні Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII складає повних 36 років (36 років 03 місяців 23 дні), що також було встановлено в рішенні Вищої ради правосуддя від 23.07.2024 №2265/0/15-34 та не взято відповідачем до уваги при призначенні щомісячного довічного грошового утримання.

Стосовно визначення відсотку (обчислення) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці суд зазначає таке.

Відповідно до частини третьої статті 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Процитована вище норма неконституційною не визнавалась.

Отже, на переконання суду до відносин з визначення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці при проведенні його перерахунку відповідно до частини четвертої статті 142 Закону №1402-VIII повинні застосовуватись виключно норми цього Закону.

Зважаючи на досліджені судом докази, суд зазначає, що загальний стаж позивача, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становив 36 роки 03 місяці 23 дні, на підставі якого розмір довічного грошового утримання судді становить 82%.

Проте, пенсійним органом при призначенні позивачу довічного грошового утримання без урахування вищевказаного спірного періоду щодо стажу роботи позивача визначено у розмірі 72%.

Суд зазначає, що при обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Верховний Суд України у своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі №21-1465а15 вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

За таких обставин, з метою ефективного способу захисту порушених прав позивача, суд дійшов висновку про наявність правових підстав скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 12.08.2024 №99 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області - виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 82% суддівської винагороди, починаючи з 26.07.2024 (дня призначення грошового утримання), з урахуванням раніше виплачених сум.

Щодо вимог здійснити виплату недоплаченої частини щомісячного грошового утримання судді у відставці єдиним платежем, суд зазначає таке.

В силу ч.1 ст.370 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

При цьому, ч.1 ст.372 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.

У даному випадку спосіб виконання дій, які має вчинити за рішенням суду суб`єкт владних повноважень є виплата належних позивачу сум у повному обсязі, інший спосіб виконання в спірних правовідносинах нормативно не визначений.

Суд зазначає, що приписами статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", за наявності вини пенсійного органу, не встановлено спосіб виплати належних позивачу сум частинами, періодичністю проведення платежів тощо, та не обмежено право позивача на виплату належної йому суми одним платежем.

При ухваленні судом рішення, суд зобов`язує відповідача здійснити позивачу виплату належних сум пенсії, тому після набрання чинності рішенням суду про зобов`язання сплатити недоплачену частину пенсії, перерахування недоплачених сум буде вважатися належним виконанням судового рішення, як у разі перерахування присудженої суми кількома платежами, так і однією сумою, а повним виконанням рішення суду буде сплата відповідачем всієї недоплаченої різниці.

За таких обставин, суд дійшов до висновку про відсутність підстав у зобов`язанні відповідача здійснити виплату недоплаченої суми пенсії виключно одним платежем.

Приписами ч.1 та ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Витрати зі сплати судового збору підлягають розподілу відповідно до частини 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст.19, 139, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд.5, Держпром, під.3, пов.2, м.Харків, 61022, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.О.Ольжича, буд.7, м.Житомир, 10003, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 12.08.2024 №99 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на обчислення розміру довічного грошового утримання судді у відставці період проходження строкової військової служби з 21.04.1982 по 28.06.1984 (02 роки 02 місяці 07 днів), стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) в галузі права на посаді стажиста помічника прокурора Красноградського району Харківської області з 04.06.1990 по 20.06.1991 (01 рік 00 місяців 16 днів) та період роботи на посаді помічника прокурора Красноградського району Харківської області з 21.06.1991 по 24.02.1993 (01 рік 08 місяців 03 дні), всього з урахуванням роботи на посаді судді - 36 років 03 місяці 23 дні.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області визначити ОСОБА_1 розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 82% суддівської винагороди судді місцевого суду.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести перерахунок та Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області - виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 82% грошового утримання (суддівської винагороди) судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 26.07.2024 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.О.Ольжича, буд.7, м.Житомир, 10003, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 ) витрати зі сплати судового збору 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 з 24 лютого 2022 року був введений воєнний стан на території України, у зв`язку з бойовими діями на території м.Харків та Харківської області, повний текст рішення складено 16 грудня 2024 року.

Суддя Лариса МАР`ЄНКО