Справа № 162/1078/24
Суддя: Савич А. С.
Дата ухвалення: 2024-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 162/1078/24
Провадження № 2-а/162/76/2024
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2024 року селище Любешів

Любешівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Савича А.С.,

за участю секретаря судового засідання Гичук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі Позивач) 26.11.2024 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 , Відповідача) про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення ВН № 655 від 23.10.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Свій позов мотивує тим, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 було винесено постанову серії ВН № 655 від 23.10.2024, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, з накладенням на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, позивач визнаний винним у тому, що він, як військовозобов`язаний, будучи в належний спосіб оповіщеним про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , 16.10.2024 не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 для визначення призначення на особливий період та проходження медичного огляду.

В подальшому, не прибувши 16.10.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , не пізніше трьох діб від визначених у повістці № 400259 дати і часу прибуття, не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_2 про причини своєї неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці ТЦК та СП в будь-який інший спосіб на надалі, станом на 23.10.2024 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Таким чином, позивач порушив абз. 1 ч. 1 та абз. 12 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час дії особливого періоду.

Позивач стверджує, що ці обставини не відповідають дійсності. 16.10.2024 він дійсно не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак прибув на наступний день до цього відділу, а саме 17.10.2024. У цей день він отримав направлення на медичний огляд ВЛК з метою визначення придатності до військової служби. Окрім того, позивач перебував у ІНФОРМАЦІЯ_2 і 22.10.2024, де отримав повістку на 25.10.2024.

З урахуванням наведеного, позивач просить поновити йому пропущений строк звернення до суду, скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ВН № 655 від 23.10.2024, провадження у справі закрити та стягнути з відповідача на його користь судовий збір.

Ухвалою судді від 27.11.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання. Постановлено питання щодо поновлення пропущеного строку звернення до суду вирішити під час судового розгляду справи. (а.с.13).

Учасники справи у призначене судове засідання не прибули, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи (а.с.14, 29). Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Представник відповідача відзив на позов не подала. 05.12.2024 подала до канцелярії суду заяву про розгляд справи без її участі, щодо позовних вимог покладається на розсуд суду (а.с.25).

Позивач в своїй позовній заяві просить розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без його участі (а.с.3,зворот).

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи, за наявними матеріалами справи.

У відповідності до вимог ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, суд доходить такого висновку.

Враховуючи те, що у матеріалах справи відсутні будь-які дані, які свідчать про повідомлення позивача ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи щодо нього, оскаржувана постанови винесена без його участі, її копію він отримав лише 16.11.2024, суд вважає, що за таких обставин позивач пропустив строк звернення до суду з поважних причин, а тому даний строк необхідно йому поновити.

Судом встановлено, що стосовно ОСОБА_1 було складено постанову по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, серії ВН № 655 від 23.10.2024, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що він, будучи в належний спосіб оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , 16.10.2024 не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 для визначення призначення на особливий період та проходження медичного огляду. В подальшому ОСОБА_1 , не прибувши 16.10.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , не пізніше трьох діб від визначених у повістці № 400259 дати і часу прибуття, не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_2 про причини своєї неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного в повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб та надалі станом на 23.10.2024 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк, що не перевищує сім календарних днів. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 1 ч. 1 та абз. 12 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час дії особливого періоду (а.с.11).

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 2 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» правовою основою мобілізаційної підготовки та мобілізації є Конституція України, Закон України «Про оборону України», цей та інші закони України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 та абз. 12 ч. 3 ст. 22 цього Закону громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Разом з тим, поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються:

- перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк;

- смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка) (абз 11 ч.3 ст. 12 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

Згідно з ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Це означає, що ця норма Закону встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються, а повідомлені позивачем обставини справи відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує.

Отже, в адміністративних справах щодо оскарження рішень та дій суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Така презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Як убачається із матеріалів даної справи, зокрема й тих, які були витребувані судом у відповідача, позивач прибув 17.10.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 та цей день він отримав направлення на медичний огляд ВЛК з метою визначення придатності до військової служби (а.с.5, зворот).

Окрім цього, позивач 22.10.2024, перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав повістку № 100733 про його виклик до цього відділу на 17 год 00 хв 25.10.2024 для визначення призначення на особливий період та проходження медичного огляду, про що свідчить копія відповідної повістки (а.с.7).

Між тим, у матеріалах справи відсутні об`єктивні дані про виклик позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 10 год 30 хв 16.10.2024, оскільки в розписці про отримання повістки ОСОБА_1 , яка надана стороною відповідача, взагалі відсутні відомості про її одержання позивачем, зокрема його особистий підпис, прізвище та ініціали, дату одержання цієї повістки. Ці графи у розписці взагалі не заповнені (а.с.22).

Таким чином, позивач у період з 16.10.2024 по 23.10.2024 двічі особисто прибував до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому висновки, викладені в оскаржуваній постанові, не відповідають фактичним обставинам справи.

З урахуванням наведеного, відповідач безпідставно дійшов висновку, що позивач порушив вимоги абз. 1 ч. 1 та абз. 12 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час дії особливого періоду та притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Окрім того, позивач, всупереч вимогам ст. 268 КУпАП, не був повідомлений про дату, час та місце розгляду щодо нього справи, чим порушено його право на захист.

Всі ці обставини не заперечуються й відповідачем. Відзив на позов відповідачем не подано.

Згідно з ч. 4 ст. 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Недотримання відповідачем процедурних приписів законодавства України про адміністративні правопорушення, передбачених, зокрема, статтями 278, 279 КУпАП, тягне недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови з огляду на ненадання доказів, які б у достатній мірі і беззаперечно свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення та є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Варто зазначити, що презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з п.3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова щодо позивача не відповідає вимогам закону та не підтверджує наявність адміністративного правопорушення, винесена за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій позивача.

Отже позов слід задовольнити, скасувати оскаржувану постанову і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому суд стягує з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені останнім витрати на сплату судового збору в розмірі 605,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 247 п.1, 245, 280, 289, 293 КУпАП та керуючись статтями 9, 73-74, 77, 242, 244-246, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Поновити позивачу ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду.

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову ВН № 655 від 23.10.2024 начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Дата складання повного судового рішення 17.12.2024.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Суддя Любешівського районного суду

Волинської області А.С. Савич