Справа № 560/7837/24
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2024-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 грудня 2024 року

м. Київ

справа №560/7837/24

адміністративне провадження № К/990/47132/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Стрелець Т.Г.,

суддів: Стеценка С.Г., Тацій Л.В.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 вересня 2024 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року у справі № 560/7837/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправною, скасування відмови та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання відмови протиправною, зобов`язання призначити виплату житлової субсидії.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 вересня 2024 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року, позов задоволено частково.

Визнано необґрунтованими відповіді, надані ОСОБА_1 листами Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 05.01.2024, від 10.04.2024.

У задоволенні решти вимог позову відмовлено.

Як вбачається зі змісту оскаржуваних судових рішень, ОСОБА_1 у 2023 була призначена житлова субсидія, виплата якої була припинена у жовтні 2023.

21.12.2023 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення їй житлової субсидії. Листом від 05.01.2024 Головне управління поінформувало про те, що при обробці рекомендацій Міністерства фінансів України було встановлено, що ОСОБА_1 під час отримання житлової субсидії раніше здійснила операцію з купівлі нерухомого майна на суму, що перевищує 50000 грн., відтак виплату житлової субсидії починаючи з 01.10.2023 було припинено.

01.02.2024 ОСОБА_1 повторно звернулась до відповідача з заявою щодо призначення житлової субсидії. Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у листі від 28.02.2024 зазначило, що під час проведення верифікації з Міністерством фінансів України були отримані відомості про те, що протягом 12 місяців перед місяцем звернення за призначенням житлової субсидії позивачка здійснила покупку на суму, яка перевищує 50000 грн.

З огляду на це, відповідно до вимог п.п. 4 п. 14 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 №848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива», у призначенні субсидії відмовлено.

14.03.2024 позивачка знову звернулась до пенсійного органу з приводу виплати субсидії, посилаючись на те, що вона не купувала нерухоме майно, а лише провела перереєстрацію майна, яке з 2000 року перебувало у її власності, із внесенням відомостей про нього до державного реєстру.

Відповідач повідомленням від 10.04.2024 в чергове відмовив у вирішенні питання.

Під час розгляду справи судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням від 19.10.2023 №-2023-6 про призначення ОСОБА_1 житлової субсидії поновлено виплату житлової субсидії на оплату житлово-комунальних послуг на опалювальний період 2023-2024, у зв`язку із не підтвердженням факту придбання нею нерухомого майна вартістю понад 50000 грн.

Суд першої інстанції (рішення якого залишено без змін судом апеляційної інстанції) задовольняючи частково позовні вимоги виходив з того, що відповіді, надані позивачці листами Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 05.01.2024, від 10.04.2024 є необґрунтованими, оскільки станом на час розгляду справи виплата субсидії ОСОБА_1 поновлена та продовжується, а заборгованість за попередній період виплачена.

Не погодившись з вказаними судовими рішеннями, відповідач направив до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 вересня 2024 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року у справі № 560/7837/24, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Перевіривши зміст оскаржуваних судових рішень, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції виходить з наступного.

Згідно з пунктом 3 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, віднесено до категорії справ незначної складності.

У цій справі суд першої інстанції розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

В обґрунтування права на касаційне оскарження скаржник зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Втім, зміст доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпункті «а» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України, позаяк скаржником не обґрунтовано в чому саме полягає фундаментальне значення саме цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

Таким чином, аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпункті «а» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Верховний Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у малозначних справах залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 вересня 2024 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року у справі № 560/7837/24.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала у спосіб її надсилання до суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач Т. Г. Стрелець

Судді С.Г. Стеценко

Л.В. Тацій