Справа № 440/9212/24
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2024-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 р. Справа № 440/9212/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Калиновського В.А. , Мінаєвої О.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.09.2024, головуючий суддя І інстанції: С.С. Бойко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 12.09.24 по справі № 440/9212/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, у якій просив суд:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не зарахування до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання в Київському національному університеті імені Тараса Шевченка - 2 роки 5 місяців 15 днів; служби в лавах Радянської Армії 4 місяці 2 дні; служби на території Демократичної Республіки Афганістан 5 років 8 місяців 18 днів; стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) в галузі права, необхідний для призначення на посаду судді, 2 роки 11 місяців 5 днів та призначення довічного грошового утримання судді з 11 липня 2024 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання в Київському національному університеті імені Тараса Шевченка 2 роки 5 місяців 15 днів; служби в лавах Радянської Армії 4 місяці 2 дні; служби на території Демократичної Республіки Афганістан 5 років 8 місяців 18 днів; стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) в галузі права, необхідний для призначення на посаду судді, 2 роки 11 місяців 5 днів;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити ОСОБА_1 призначення, перерахунок та виплату довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 88% грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді, починаючи з 06.07.2024 року з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що наказом голови Полтавського апеляційного суду від 05.07.2024 №47-09/30 його відраховано зі штату Полтавського апеляційного суду, 11.07.2024 позивач звернувся до пенсійного органу про призначення йому щомісячного довічного утримання судді у відставці. Рішенням відповідача №40 від 19.07.2024 оформленим Протоколом/розпорядженням щодо призначення /перерахунку пенсії йому з 11.07.2024 призначено довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 64% від розміру грошового утримання судді. З даного рішення вбачається, що при призначенні стажу роботи відповідач врахував лише стаж роботи на посаді судді 27 років 9 місяців 14 днів. Позивач вважає дії відповідача щодо дати призначення довічного грошового утримання та неврахування в стаж роботи судді служби в Армії, половини строку навчання та роботи на посаді помічника голови Глобинського районного суду неправомірними.

Рішенням Полтавського окружного адміністратвиного суду від 12.09.2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не зарахування до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання в Київському національному університеті імені Тараса Шевченка - 2 роки 5 місяців 15 днів; служби в лавах Радянської Армії 4 місяці 2 дні; служби на території Демократичної Республіки Афганістан 5 років 8 місяців 18 днів; стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) в галузі права, необхідний для призначення на посаду судді, 2 роки 11 місяців 5 днів та призначення довічного грошового утримання судді з 11 липня 2024 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання в Київському національному університеті імені Тараса Шевченка 2 роки 5 місяців 15 днів; служби в лавах Радянської Армії 4 місяці 2 дні; служби на території Демократичної Республіки Афганістан 5 років 8 місяців 18 днів; стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) в галузі права, необхідний для призначення на посаду судді 2 роки 11 місяців 5 днів.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити ОСОБА_1 призначення, перерахунок та виплату довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 88% грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді, починаючи з 06 липня 2024 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що питання отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці регулюється статтею 142 Закону України Про судоустрій і статус суддів №1402-УІІІ від 02.06.2016 (далі-Закон №1402-УІІІ).

Так, згідно статті 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судці понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Стаж роботи гр. ОСОБА_1 на посаді судді становить 27 років 09 місяців 14 днів.

Щомісячне довічне грошове утримання судці у відставці обчислено відповідно до статті 142 Закону 1402-УІІІ в розмірі 64% від заробітної плати, згідно з довідкою №4.6-20/135/2024 від 05.07.2024, виданою Полтавським апеляційним судом, та складає 133772,97грн. (208098,00грн.* 64%). Підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці немає.

На переконання представника відповідача, вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та необгрунтованими, а Головне управління діяло в межах покладених зобов`язань та згідно чинного законодавства України.

Позивач не скористався своїм правом та не надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що рішенням Вищої ради правосуддя від 2 липня 2024 року № 2004/0/15-24 ОСОБА_1 звільнений з посади судді Полтавського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

У цьому рішенні Вищої ради правосуддя від 2 липня 2024 року № 2004/0/15-24 зазначено, що ОСОБА_1 указом Президента України від 07 вересня 1996 року №814/96 призначений на посаду судді Гребінківського районного суду Полтавської області строком на п`ять років, постановою Верховної Ради України від 05 липня 2001 року №2613-ІІІ обраний суддею цього суду безстроково, указом Президента України від 19 грудня 2001 року №1237/2001 переведений на роботу на посаду судді Апеляційного суду Полтавської області, указом Президента України від 28 вересня 2018 року №297/2018 переведений на посаду судді Полтавського апеляційного суду. За результатами вивчення доданих до заяви документів щодо визначення: відповідного стажу для звільнення судді ОСОБА_1 у відставку, а саме: актів що призначення, обрання на посаду судді, переведення, копій паспорта, трудової книжки, диплома про вищу освіту, військового квитка, довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 , довідки про роботу на посаді судді, встановлено, що до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає йому право на відставку, підлягають зарахуванню: стаж роботи на посаді судді - 29 років 9 місяців 25 днів; половина строку навчання в Київському національному університеті імені Тараса Шевченка 2 роки 5 місяців 15 днів; служба в лавах Радянської Армії 4 місяці 2 дні; служба на території Демократичної Республіки Афганістан 5 років 8 місяців 18 днів; стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) в галузі права, необхідний для призначення на посаду судді - 2 роки 11 місяців 5 днів. Отже загальний стаж роботи судді Полтавського апеляційного суду ОСОБА_2 , що дає право на відставку, станом на дату ухвалення Вищою радою правосуддя відповідного рішення, становить 39 років 3 місяці 5 днів.

11.07.2023 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Полтавській області із заявою за призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з доданими до неї копіями відповідних документів, в тому числі, наказ Голови Полтавського апеляційного суду від 05.07.2024 №47-09/30 про відрахування зі штату Полтавського апеляційного суду, довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 05.07.2024 №4.6-20/135/2024, розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 , Рішенням Вищої ради правосуддя від 2 липня 2024 року № 2004/0/15-24.

За результатами розгляду вказаної заяви ОСОБА_1 . ГУ ПФУ в Полтавській області прийнято рішення від 19.07.2024 № 40, яким з 11.07.2024 ОСОБА_1 призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 64% суддівської винагороди судді, з урахуванням страхового стажу (повний) 41 рік 7 місяців 29 днів, у тому числі, судді - 27 років 9 місяців 14 днів.

Позивач не погодився з рішенням від 19.07.2024 № 40 в частині дати призначення довічного грошового утримання та неврахуванні в стаж роботи судді служби в Армії, половини строку навчання та роботи на посаді помічника голови Глобинського районного суду, у зв`язку з чим звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд дійшов таких висновків.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не зарахування до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання в Київському національному університеті імені Тараса Шевченка; служби в лавах Радянської Армії; служби на території Демократичної Республіки Афганістан; стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) в галузі права, необхідний для призначення на посаду суді та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України зарахувати цей стаж, здійснити перерахунок та виплату довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 88% грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді, підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституцією України визначено, що права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод .

Відповідно до статті 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII від 02 червня 2016 року визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Відповідно до частин 1, 2 статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII від 02 червня 2016 року (надалі - Закон №1402-VIII) судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Частиною 3 статті 142 Закону №1402-VIII встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Відповідно до статті 116 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII Про судоустрій і статус суддів (далі Закон № 1402-VIII) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається згідно зі статтею 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Абзацом четвертим пункту 34 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1402-VIII установлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

На день призначення судді ОСОБА_1 питання визначення стажу, який дає судді право на відставку, регулювалося частиною четвертою статті 43 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-XII Про статус суддів (далі Закон № 2862-XII) та Указом Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів.

Згідно із частиною четвертою статті 43 Закону № 2862-XII, зі змінами, внесеними Законом України від 24 лютого 1994 року № 4015-XII Про внесення змін і доповнень до Закону України Про статус суддів, до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних із керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді станом на дату ухвалення Вищою радою правосуддя цього рішення становить 27 років 9 місяців 25 днів.

Згідно з абзацом другим статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 навчався в Національному університеті імені Тараса Шевченка за денною формою із 1 серпня 1989 року до 30 червня 1994 року та отримав повну вищу освіту за спеціальністю Правознавство, кваліфікація юрист.

Отже, половина строку навчання ОСОБА_1 в Національному університеті імені Тараса Шевченка підлягає зарахуванню до стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку, а саме 2 роки 5 місяців 15 днів.

Згідно з копіями трудової книжки, військового квитка, довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 із 12 квітня 1986 року до 11 серпня 1986 року, з 9 липня 1988 року до 12 липня 1988 року проходив службу у лавах Радянського Армії, з 12 серпня 1986 року до 8 липня 1988 року служив на території Демократичної Республіки Афганістан.

Статтею 57 Закону України Про пенсійне забезпечення передбачено, що військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям.

Згідно зі статтею 171 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб особам з числа військовослужбовців рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах б д, ж, з статті 12 цього Закону, до вислуги років зараховуються: дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється в порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо цією постановою не передбачено більш пільгових умов зарахування до вислуги років часу служби для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Пункт 3 вказаної постанови передбачає зарахування на пільгових умовах до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, періоду участі у бойових діях у воєнний час як один місяць служби за три місяці.

Постановою Центрального комітету КПРС та Ради Міністрів СРСР від 17 січня 1983 року № 59-27 передбачено зарахування до вислуги років для призначення пенсії один місяць служби за три місяці часу служби на території Демократичної Республіки Афганістан військовослужбовцям, які прослужили встановлений строк служби в цій країні.

Зважаючи на викладені вище обставини, до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню період проходження строкової військової служби, з якого 4 місяці 2 дні служба в лавах Радянської Армії (з 12 квітня 1986 року до 11 серпня 1986 року, з 9 липня 1988 року до 12 липня 1988 року) та 1 рік 10 місяців 26 днів служби на території Демократичної Республіки Афганістан (із 12 серпня 1986 року до 8 липня 1988 року), що з розрахунку 1 місяць служби дорівнює 3 місяцям служби в діючій армії становить 5 років 8 місяців 18 днів.

Такої самої позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду в постанові від 7 червня 2018 року у справі № 800/517/17.

Частиною другою статті 137 Закону № 1402-VIII (у редакції, яка діє з 5 серпня 2018 року) визначено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Системний аналіз вказаної норми в її взаємозв`язку з абзацом четвертим пункту 34 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1402-VIII дає підстави для висновку, що у зв`язку з набранням чинності Законом України Про внесення змін до Закону України Про судоустрій і статус суддів у зв`язку з прийняттям Закону України Про Вищий антикорупційний суд, яким внесено зміни до статті 137 Закону № 1402-VIII, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення на посаду судді.

Саме така правова позиція покладена в основу рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року, яке залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2019 року у справі № 9901/805/18.

Зокрема, Велика Палата Верховного Суду погодилась із висновками колегії суддів Касаційного адміністративного суду та зазначила, що частину другу статті 137 Закону № 1402-VIII (у редакції, яка діє з 5 серпня 2018 року) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів надавши можливість, зараховувати до стажу роботи на посаді судді їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону № 2862-ХІІ, яка була чинною на день призначення ОСОБА_1 на посаду судді, суддею міг бути громадянин України, який має стаж роботи в галузі права не менш як три роки.

Водночас згідно з копією трудової книжки ОСОБА_1 після отримання повної юридичної освіти працював помічником голови Глобинського районного суду Полтавської області з 1 жовтня 1993 року до 6 вересня 1996 року (2 роки 11місяців 5 днів).

З огляду на зазначене до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що надає право на звільнення у відставку, підлягає зарахуванню стаж роботи в галузі права тривалістю 2 роки 11 місяців 5 днів.

Отже, до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає йому право на відставку, підлягають зарахуванню: стаж роботи на посаді судді 27 років 9 місяців 25 днів; половина строку навчання в Київському національному університеті імені Тараса Шевченка 2 роки 5 місяців 15 днів; служба в лавах Радянської Армії 4 місяці 2 дні; служба на території Демократичної Республіки Афганістан 5 років 8 місяців 18 днів; стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) в галузі права, необхідний для призначення на посаду судді, 2 роки 11 місяців 5 днів.

Загальний стаж роботи судді Полтавського апеляційного суду ОСОБА_2 , що дає йому право на відставку, станом на дату ухвалення Вищою радою правосуддя відповідного рішення, становить 39 років 3 місяці 5 днів.

Таким чином, відповідач протиправно врахував лише стаж роботи ОСОБА_1 безпосередньо на посаді судді та відповідно помилково визначив відсоток довічного грошового утримання у розмірі 64 %.

Враховуючи наявний трудовий стаж розмір довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 повинен був становити ( 20 років - 50 % + 19 років 3 місяці 5 днів (* 2 % за кожний рік) 88% грошового утримання працюючого судді.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не зарахування до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання в Київському національному університеті імені Тараса Шевченка; служби в лавах Радянської Армії; служби на території Демократичної Республіки Афганістан; стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) в галузі права, необхідний для призначення на посаду суді та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України зарахувати цей стаж, здійснити перерахунок та виплату довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 88% грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді, підлягають задоволенню.

Стосовно дати призначення довічного грошового утримання ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 . Наказом голови Полтавського апеляційного суду від 05.07.2024 №47-09/30 відрахований з штату Полтавського апеляційного суду з 05.07.2024.

З заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області звернувся 11.07.2024.

У відповідності із п 3 Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці територіальними органами Пенсійного фонду України затвердженим Постановою правління Пенсійного Фонду України від 25.01.2008 року № 3-1, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за № 200/14/891, щомісячне довічне грошове утримання призначається з дня, наступного за днем звільнення судді з посади у відставку або звільнення / припинення повноважень судді Конституційного Суду України (далі - звільнення судді з посади), якщо звернення за призначенням щомісячного довічного грошового утримання відбулося не пізніше трьох місяців з дня звільнення судді з посади.

Враховуючи, що з посади ОСОБА_1 звільнений 05 липня 2024 року, а за призначенням довічного грошового утримання звернувся 11 липня 2024 року, відповідач повинен був призначити ОСОБА_1 довічне грошове утримання з 06 липня 2024 року, а не з дати його звернення 11 липня 2024 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дії відповідача щодо призначення довічного грошового утримання судді з 11 липня 2024 року та зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 довічне грошове утримання судді з 06 липня 2024 року, підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.09.2024 року по справі № 440/9212/24 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.09.2024 по справі № 440/9212/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський О.М. Мінаєва