Справа № 420/34949/24
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2024-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

17.12.2024р. № 420/34949/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лісовська Н. В., розглянувши адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачачлена Вищої ради правосуддя Ковбій Олени Василівни, вул. Студентська, 12А,м. Київ,04050, члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України Дух Ярослава Михайловича, вул. Генерала Шаповала, 9,м. Київ,03110,

провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; стягнення моральної шкоди в розмірі 2 500,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про визнання протиправною бездіяльність членів Вищої Ради правосуддя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2024 року вирішено питання територіальної підсудності справи , та справу № 420/34949/24 передано на розгляд до Миколаївського окружного адміністративного суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.12.2024 р., справу № 420/34949/24 за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльність членів Вищої Ради правосуддя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, передано на розгляд судді Лісовській Н.В.

17.12.2024 р. суддею Лісовською Н.В., подана заява про самовідвід, яка обґрунтована можливістю викликати сумніви у стороннього спостерігача в неупередженості судді, що буде порушенням п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, а відтак, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 36 КАС України є підставою для самовідводу.

Вирішуючи заяву про самовідвід, суд виходить з наступного:

Оскільки Відповідач по справі - член ВРП Ковбій Олена Василівна та ОСОБА_4 у період з 2000 року по 2009 рік разом працювали в Управлянні юстиції в Херсонській області та є колишніми колегами, то ця обставина може викликати сумніви у стороннього спостерігача в неупередженості мене як судді, та/або може скластися враження щодо вже заздалегідь відомого рішення по цій справі, що безумовно буде порушенням п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право кожної особи на розгляд її справи належним, неупередженим та компетентним судом, що включає в себе право на розгляд справи тим судом, якому довіряють усі особи, які беруть участь у справі.

Згідно з п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Ради Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів», незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановленні судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення.

Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але і з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах стороннього спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Відповідно до п. 1.6. Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 року № 2006/23 (далі Бангалорські принципи), суддя виявляє та підтримує високі стандарти поведінки суддів з метою укріплення суспільної довіри до судових органів, що має першочергове значення для підтримки незалежності судових органів.

Згідно з п. 2.5. Бангалорських принципів, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Частина 1 ст. 39 КАС України передбачає, що за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Питання про самовідвід вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу (ч. 2 ст. 40 КАС України).

Таким чином, з метою недопущення жодного сумніву в об`єктивності, безсторонності та неупередженості судді Лісовської Н.В. заява про самовідвід підлягає задоволенню.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі задоволення відводу (самовідводу) судді, який розглядає справу одноособово, адміністративна справа розглядається в тому самому адміністративному суді іншим суддею, який визначається в порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу.

Керуючись статтями 36, 39, 40, 41, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву судді Лісовської Н.В. про самовідвід задовольнити.

2. Відвести суддю Лісовську Н.В. від розгляду адміністративної справи № 420/344949/24

3. Адміністративну справу № 420/344949/24 передати для визначення складу суду в порядку, передбаченому ст. ст. 18, 31 КАС України.

Ухвала окремо не оскаржується.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею у порядку ст. 256 КАС України.

Ухвала підписана суддею 17.12.2024 р.

Суддя Н.В. Лісовська