Справа № 489/7833/24
Суддя: Микульшина Г. А.
Дата ухвалення: 2024-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 489/7833/24
Провадження № 2-а/489/101/24
РІШЕННЯ

Іменем України

18 грудня 2024 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Микульшиної Г.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив

В жовтні 2024 року позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Болотіна А.Є. звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 29.09.2024 відносно нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ББА № 166486, відповідно до якої він начебто керував транспортним засобом Mitsubishi Lancer, державний номер НОМЕР_1 , та здійснив зупинку даного транспортного засобу на колії руху громадського транспорту трамвай, тим самим заблокував подальший його рух, відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП. ОСОБА_1 свою провину у вчиненні даного правопорушення заперечує вважає вказану постанову протиправною та безпідставною. Посилається на те, що перебуваючи в салоні автомобілю 29.09.2024 в результаті стрімкого зростання артеріального тиску вимушений був викликати бригаду швидкої медичної допомоги, виклик здійснено о 15:02 годин. Перебуваючи в хворобливому стані, ОСОБА_1 не мав можливості керувати транспортним засобом та контролювати дорожню обстановку, здійснювати подальший рух без створення небезпеки оточуючим, в зв`язку чим здійснив вимушену зупинку транспортного засобу. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Проте вказаним обставинам при складанні оскаржуваної постанови уповноваженими особами не було надано належної оцінки.

Посилаючись на вищевикладені обставини, ОСОБА_1 просить суд визнати протиправною та скасувати постанову серії ББА № 166486 від 29.09.2024.

Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10.10.2024 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

Після усунення позивачем недоліків позовної заяви, згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21.10.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

28.10.2024 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого він просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень проти позову посилається на те, що оскаржувана постанова винесена у відповідності до вимог діючого законодавства. Водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mitsubishi Lancer, державний номер НОМЕР_1 , та здійснив зупинку даного транспортного засобу на колії руху громадського транспорту трамвай, тим самим заблокував подальший його рух, відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП. При спілкуванні з працівниками патрульної поліції під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 жодним чином не повідомляв про те, що він має погане самопочуття; зазначав, що він очікує на евакуатор. Крім того, представник відповідача наголошував на тому, що виклик про порушення правил дорожнього руху надійшов на лінію «102» о 14:16 год., а виклик швидкої медичної допомоги було здійснено ОСОБА_1 о 15:02 год., що, на переконання представника відповідача, свідчить про те, що водію не було зле станом на час вчинення ним порушення Правил дорожнього руху.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними управлінських функцій.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ББА № 166486, вбачається, що 29.09.2024 о 14:12 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mitsubishi Lancer, державний номер НОМЕР_1 , та здійснив зупинку даного транспортного засобу на колії для руху громадського транспорту трамвая, тим самим заблокував його рух, чим порушив п. 15.9 Є та 15.10 А ПДР України (а.с. 34).

Вказане адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, внаслідок чого на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 680,00 грн.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлений Правилами дорожнього руху.

Згідно п. 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно пп. 15.1 Правил дорожнього руху України зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

У відповідності до п. 15.9 б, 15.9 є Правил дорожнього руху України зупинка забороняється: на трамвайних коліях (крім випадків, обумовлених пунктом 15.8 цих Правил); ближче 10 м від позначеного місця виконання дорожніх робіт і в зоні їх виконання, де це створить перешкоди технологічним транспортним засобам, що працюють.

Відповідно до п. 15.8 Правил дорожнього руху України на трамвайній колії попутного напрямку, розташованій ліворуч на одному рівні з проїзною частиною для руху нерейкових транспортних засобів, дозволяється зупинка лише для виконання вимог цих Правил, а на розташованих біля правого краю проїзної частини - лише для посадки (висадки) пасажирів чи виконання вимог цих Правил.

Положеннями п. 15.10 а Правил дорожнього руху України стоянка забороняється у місцях, де заборонена зупинка.

Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху України вимушена зупинка це припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

У відповідності до п. 2.9 б Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу.

Частиною 3 статті 122 КУпАП передбачено, що ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З матеріалів справи встановлено, що 29.09.2024 о 14:17 надійшло повідомлення на лінію «102» про те, що 29.09.2024 о 14:16 год. за адресою Центральний район, м. Миколаїв, вул. 4 Слобідська, 4, стоїть авто міцубіші КД 6287 МН, заважає проїхати трамваю. Виклик надійшов від диспетчера КП «Миколаївелектротранс» (а.с. 33).

29.09.2024 о 15:02 на ліні. «103» надійшов виклик швидкої медичної допомоги від ОСОБА_1 , який скаржився на головний біль, запаморочення, безсоння. Бригада ШМД виїхала на виклик о 151:03 год, прибула на місце о 15:13 год., виклик закінчено о 15:57 год. На час огляду артеріальний тиск ОСОБА_1 становив 180/100 мм.рт.ст., пульс 95. Згідно копії карти виїзду швидкої медичної допомоги № 252 від 29.09.2024 встановлено, що виклик був обґрунтованим, тим виїзду раптове захворювання, діагноз помірна артеріальна гіпертензія, підвищений артеріальний тиск (а.с. 18-20).

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Досліджуючи відеозаписи, долучені до матеріалів справи представником відповідача, судом встановлено, що вони не спростовують факт того, що ОСОБА_1 перебував у хворобливому стані, на місце розгляду справи була викликана швидка медична допомога. За наявності медичних документів, що підтверджують значне підвищення артеріального тиску у позивача, у суду відсутні підстави вважати, що виклик ним швидкої медичної допомоги обумовлений бажанням уникнути від адміністративної відповідальності та насправді ОСОБА_1 мав гарне самопочуття. Той факт, що зупинка ОСОБА_1 на колії громадського транспорту відбулась приблизно о 14:17 годин, а виклик швидкої медичної допомоги він здійснив о 15:02 год., не спростовує факт перебування позивача у хворобливому стані здоров`я протягом зазначеного періоду.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно положень ст. 280 КУпАП, посадова особа при розгляді справи зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення - є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Із урахуванням наведеного та виходячи із принципів верховенства права, справедливості та однієї із засад судочинства, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 129 Конституції України, якою є забезпечення доведеності вини, суд приходить до висновку про те, що визнання вини особи є обов`язковим при доведеності вчинення нею будь-якого адміністративного правопорушення.

Наявність усіх ознак адміністративного правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Отже, суд повинен всебічно, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи, оцінивши кожен доказ як окремо, так і в їх сукупності й навести в своєму рішенні висновки за результатами їх дослідження та оцінки щодо відсутності або наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Вимоги вказаних правових норм не були дотримані працівниками поліції при складанні оскаржуваної постанови.

Аналізуючи обставини справи, досліджені матеріали, суд приходить до висновку про відсутність в діях позивача складу правопорушення , передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, за порушення якого його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову, скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення, що відповідає положенням п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України.

Положеннями статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Оскільки позов ОСОБА_1 задоволено, то судові витати у розмірі 605,60 грн. підлягають стягненню саме з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь держави.

Керуючись статтями 18, 19, 241-246, 286 КАС України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ББА № 166486 від 29.09.2024 та закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Управління патрульної поліції в Миколаївській області, місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 1-Б/1.

Повний текст рішення складено 18.12.2024.

Суддя Г.А. Микульшина