Справа № 380/13975/24
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2024-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2024 рокусправа № 380/13975/24
м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним і скасування наказу -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 12.06.2024 № 2252 «Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського ГУНП у Львівській області».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що проходила службу в органах внутрішніх справ з 16.08.2008 по 06.11.2015 та з 07.11.2015 проходить службу в Національній поліції України. Вказала, що з 12.04.2021 призначена на посаду старшого інспектора Сектору запобігання корупції (СКЗ) ГУНП у Львівській області. Вказала, що наказом ГУНП у Львівській області від 03.06.2024 № 2105 щодо неї призначено службове розслідування на підставі інформації викладеної в рапорті начальника СЗК ГУНП у Львівській області Андрія Трухана від 03.06.2024 № РП-215. Повідомила, що в згаданому рапорті міститься інформація про те, що ОСОБА_1 при заповненні розписки, яка була додатком до службової телеграми від 29.05.2024 № 1897/01/13-2024 не вказала відомостей про свій мобільний номер телефону та не зазначила відомостей про месенджери («WhatsApp», Mesenger», «Telegram», тощо), які можуть використовуватись, як засіб комунікації з позивачкою в трудових відносинах. Стверджує, що в рапорті йде мова про те, що не зазначення цієї інформації перешкоджає достовірному наповненню особової справи та може слугувати перешкодою в ефективній комунікації щодо службових питань. Зазначила, що наказом ГУНП у Львівській області від 12.06.2024 № 2252 «Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського ГУНП у Львівській області» за порушення службової дисципліни, зокрема вимог пункту 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 4, 5, 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, пункту 5 розділу ІІІ Порядку формування та ведення особових справ поліцейського, затвердженого наказом МВС України від 12.05.2016 № 377 до позивачки застосовано дисциплінарне стягнення - зауваження. Позивачка вважає оскаржений наказ протиправними з огляду на таке. Зазначила, що в матеріалах особової справи ОСОБА_1 наявна заповнена в червні 2023 року анкета (додаток № 4 до Порядку формування та ведення особових справ поліцейських, затвердженого наказом МВС України від 12.05.2016 № 377), у якій зазначено актуальну та яка відповідає дійсності інформацію, в тому числі вказано дані про номер мобільного телефону, яким користується позивачка. Крім цього, під час проведення службового розслідування, позивачка зазначала, що має в користуванні вказаний номер оператора мобільного зв`язку. Стверджує, що відомості про те, що безпосередній керівник не обізнаний про номер телефону позивачки суперечить його поясненням та листу ВДЗ ГУНП у Львівській області від 07.06.2024 № 294/10-2024. Також, інформація про те, що у підрозділу кадрового забезпечення відсутня інформація про засоби зв`язку з позивачкою не відповідає інформації наданій цим підрозділом, а саме копій анкети з матеріалів особової справи, яка зберігається в кадровому підрозділі та інших матеріалів. В той же час, як повідомила позивачка, службовим розслідуванням встановлено, що у разі відсутності сталого зв`язку (електропостачання, тощо), організацію оповіщення капітана поліції ОСОБА_1 здійснює чергова служба Самбірського РВП ГУНП у Львівській області за місцем проживання. Також вказала, що в період з 30.05.2024 по 07.06.2024 змін у сімейному стані (одруження, розлучення, народження дітей тощо), декларування/реєстрації місця проживання (перебування) не відбувалось. Тому, підстав повідомляти про зміну даних в ОСОБА_1 не було. Вважає, що 30.05.2024 шляхом заповнення відповідної розписки та вказання актуальної інформації на день заповнення позивачка виконала вимоги службової телеграми. Таким чином, вичерпна інформація про засоби комунікації, які перебувають у користуванні, та способи комунікації надано та визначено позивачкою.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив (вх. № 58772 від 01.08.2024) у якому проти позову заперечив. В обґрунтування вказав, що 03 червня 2024 року до ГУНП у Львівській області надійшов рапорт (реєстр. інд. № Рп-215) начальника СЗК ГУНП у Львівській області про те, що: «…30.05.2024 до СЗК ГУНП у Львівській області надійшла службова телеграма ГУНП у Львівській області № 1897/01/13-2024 від 29.05.2024 в якій, серед іншого, зобов`язано керівників підрозділів надати актуальну, оновлену інформацію щодо фактичного декларування/реєстрації місця проживання (перебування), засобів комунікації поліцейських в умовах цифровізаційних процесів (діджіталізації) за відповідною формою з метою належного виконання службових завдань особовим складом органів та підрозділів ГУНП у Львівській області в умовах посиленого варіанту несення служби особовим складом ГУНП та дії правового режиму воєнного стану. Вимоги вказаної телеграми було доведено до працівників СЗК ГУНП під особистий підпис та отримано за відповідною формою розписки щодо актуальних даних про місце проживання та реєстрації, а також про засоби електронної комунікації (електронну адресу, мобільний (ні) номер (и) телефону на якому встановлено месенджери «WhatsApp», «Messenger», «Telegram» та інші, що можуть використовуватись як засіб комунікації, в тому числі в трудових відносинах, що можуть використовуватись як засіб комунікації, в тому числі в трудових відносинах). У подальшому, при отриманні розписок від працівників СЗК ГУНП, в розписці, наданій старшим інспектором СЗК ГУНП капітаном поліції Прокопик І.О. було виявлено, що остання, при заповненні вищевказаної розписки у графах, в яких необхідно було вказати інформацію про те, які засоби електронної комунікації наявні в користуванні, а саме електронну адресу, мобільний номер телефону на якому встановлено месенджери « WhatsApp », «Messenger», «Telegram» та інші, що можуть використовуватись як засіб комунікації, в тому числі в трудових відносинах), не зазначила жодних даних, при цьому проставила прочерки та усно повідомила, що в користуванні в неї відсутні будь-які засоби комунікації, в тому числі мобільного зв`язку. Проставлені в графі прочерки, зокрема, щодо інформації про номер телефону, не відповідають дійсному, перешкоджають достовірному наповненню особової справи капітана поліції ОСОБА_1 . Такі невідповідності можуть слугувати перешкодою в ефективній комунікації між начальником СЗК ГУНП у Львівській області та капітаном поліції ОСОБА_1 та можуть призвести до неналежного виконання покладених на підрозділ завдань, вимог керівництва ГУНП, зумовлених посиленим варіантом несення служби поліцейськими та в період дії правового режиму воєнного стану...». Повідомив, що наказом ГУНП у Львівській області № 2105 від 03.06.2024 призначено за фактом можливого порушення службової дисципліни зі сторони окремих поліцейських ГУНП у Львівській області службове розслідування у формі провадження. 07.06.2024 року затверджено висновок службового розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни зі сторони окремих працівників СЗК ГУНП у Львівській області. Наказом ГУНП у Львівській області № 2252 від 12.06.2024 року за порушення службової дисципліни, зокрема вимог пункту 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 4, 5, 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, пункту 5 Розділу ІІІ Порядку формування та ведення особових справ поліцейських, затвердженого наказом МВС України від 12.05.2016 № 377, на підставі пункту 1 частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII застосовано до старшого інспектора СЗК ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення - зауваження. Зазначив, що проведеним службовим розслідуванням установлено, що старший інспектор СЗК ГУНП у Львівській області капітан поліції ОСОБА_1 , ознайомившись з вимогами службової телеграми ГУНП у Львівській області № 1897/01/13-2024 від 29.05.2024 щодо надання актуальної інформації про засоби електронної комунікації, які наявні в поліцейських у користуванні, з метою належного та ефективного виконання покладених на підрозділ завдань та вимог керівництва ГУНП у Львівській області в період дії правового режиму воєнного стану та посиленого варіанту несення служби, 30.05.2024 при заповненні розписки, яка була додатком до службової телеграми, надала неповну та неправдиву інформацію про засоби комунікації, які перебувають у її користуванні, чим не виконала вимоги службової телеграми та не сприяла керівнику в організації дотримання службової дисципліни. Крім цього, капітан поліції ОСОБА_1 після надання 30.05.2024 розписки, яка була додатком до службової телеграми, в порушення вимог пункту 5 розділу ІІІ Порядку формування та ведення особових справ поліцейських, затвердженого наказом МВС України від 12.05.2016 № 377, у п`ятиденний строк не повідомила безпосереднього начальника та підрозділ кадрового забезпечення про актуальні зміни щодо засобів телефонного зв`язку та електронної комунікації. Просив у задоволенні позову відмовити.

Крім того, від відповідача на адресу суду надійшли додаткові пояснення (вих. № 23дск від 02.10.2024) у яких вказав, що позивачка не навела жодної норми законодавства, яку б відповідач порушив під час проведення службового розслідування. Також зазначив, що позивачка своїми поясненнями намагається відвести увагу суду від з`ясування обставин вчинення нею дисциплінарного проступку та вирішення правомірності притягнення її до дисциплінарної відповідальності.

Позивачка надіслала на адресу суду додаткові пояснення (вх. № 65212 від 29.08.2024, вх. № 68205 від 12.09.2024, вх. № 69671 від 18.09.2024, вх. № 76176 від 14.10.2024, вх. № 79006 від 24.10.2024, вх. № 88568 від 29.11.2024) у яких вказав, що її не забезпечено мобільним телефоном, а також на тому, що відповідно до листа Правового департаменту Національної поліції України від 28.12.2022 № 4513/26/1-2022 (підготовленого під час дії воєнного стану та адресованого професійній спілці, членом якої позивачка була раніше) положеннями Закону, нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, Міністерства внутрішніх справ України та організаційно-розпорядчими актами Національної поліції України не встановлено обов`язку для поліцейського щодо використання власного мобільного телефону для виконання службових завдань, комунікації з керівництвом, тощо. Вказала, що листом ДІАП НП України від 01.05.2023 № 3839/27/04/8-23 профспілку, членом якої була позивачка, проінформовано, що в рамках виконання доручення Прем`єр-міністра України Дениса Шмигаля від 07.02.2023 № 2692/1/1-23, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України надані відповідні рекомендації Національній поліції України з використання мобільних застосунків для обміну повідомленням в оперативних системах Unix (IOS, Android) a Windows. На теперішній час з урахуванням наданих вищезазначених рекомендацій Національною поліцією України опрацьовується питання врегулювання використання працівниками поліції мобільних застосунків. Тобто, у листі чітко зазначено про розробку спеціального застосунку для поліції та не йде мова про можливість використання будь-яких інших месенджерів. Зазначила, що такий застосунок в експлуатацію не введено. Крім того, звернула увагу суду на те, що станом на сьогодні поліція Львівської області не несе службу у посиленому варіанті службової діяльності.

Повідомила, що листом ДІАП НП України від 01.05.2023 № 3839/27/04/8-23 профспілку, членом якої була позивачка, проінформовано, що в рамках виконання доручення Прем`єр-міністра України Дениса Шмигаля від 07.02.2023 № 2692/1/1-23, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України надані відповідні рекомендації Національній поліції України з використання мобільних застосунків для обміну повідомленням в оперативних системах Unix (IOS, Android) a Windows. Зазначила, що на теперішній час з урахуванням наданих вищезазначених рекомендацій Національною поліцією України опрацьовується питання врегулювання використання працівниками поліції мобільних застосунків. Вказала, що подавала інформаційний запит до НП України з питанням чи виконано доручення прем`єр-міністра України Дениса Шмигаля від 07.02.2023 № 2692/1/1-23 та чи врегульовано це питання, на який листом Департаменту інформаційно-аналітичної підтримки Національної поліції України від 29.08.2024 № проінформовано позивачку про те, що на даний час нормативно-правовими актами та організаційно-розпорядчими документами використання поліцейськими мобільних застосунків не врегульовано.

Стверджує, що працівники ГУНП у Львівській області створювали документи щодо позивачки датами які минули, змінювали зміст раніше створених документів та ін. Тому, впродовж 2023 та 2024 років ОСОБА_1 на постійній основі, а потім щотижнево подавались запити на отримання переліку створених щодо неї документів, з наданням їх копій. Це робилось для фіксування певного пакету документів та не можливості створення додаткових документів у майбутньому за час який пройшов. Стверджує, що працівники відповідача схильні спотворювати факти, перекручувати дані, надавати інформацію частково, приховуючи дані які не зручні, змінювати зміст попередньо зареєстрованих документів. Вважає, що надані пояснення працівниками сектору в межах службового розслідування містять не неправдиві відомості. На дату заповнення розписки позивачкою було повідомлено актуальну інформацію яка відрізняється від даних вказаних у поясненнях працівників сектора. Вважає, що працівники об`єднались для спільної мети щоб «викрити» ОСОБА_1 у використанні мобільних додатків.

Також зазначила, що вважає службову характеристику такою, що надана зацікавленою особою - начальником СЗК ГУНП у Львівській області ОСОБА_2 , яка є не об`єктивною та яка стала вирішальною при обранні виду дисциплінарного стягнення. Повідомила, що в матеріалах особової справи ОСОБА_1 останньою є службова характеристика від 16.06.2023, яка підготовлена начальником СЗК ГУНП у Львівській області ОСОБА_2 , яка кардинально відмінна від тої, що долучена до матеріалів службового розслідування. Стверджує, що із змісту службової характеристики від 16.06.2023 відомо таке: «За час проходження служби в займаній посаді поставлені перед нею завдання виконує. Посадові інструкції виконує сумлінно, якісно і вчасно. Попередньо набутий досвід під час проходження служби на різних посадах в органах внутрішніх справ України та Національної поліції, зокрема на посадах дільничного інспектора міліції, слідчого, старшого юрисконсульта сектору правового забезпечення успішно використовує в повсякденній роботі на посаді старшого інспектора сектору запобігання корупції, зокрема при розгляді питань щодо виявлення корупційних ризиків, виявлення та врегулювання конфлікту інтересів, проведенні службових розслідувань, розгляді звернень громадян. Нормативно-правові акти, накази, інструкції, що регламентують діяльність поліції знає і використовує їх у своїй практичній діяльності. Постійно працює над підвищенням свого професійного рівня. Взаємовідносини з колегами будує на основі вимогливості принциповості, неприпустимо ставиться до порушень дисципліни і законності.». Крім того повідомила, що до позивачки неодноразово застосовувались такі види заохочень як неодноразове направлення батькам листа з подякою, надання короткострокової відпустки тривалістю 1 доба та занесення фотокартки на дошку пошани ХНУВС за зразкові показники в навчанні, сумлінне ставлення до виконання службових обов`язків, активну участь у громадському житті університету. Вказала, що службова характеристика від 06.06.2024 надана в межах службового розслідування за своїм змістом в інших аспектах є необ`єктивною та взаємосуперечливою. Стверджує, що в такій зазначено те, що не завжди ефективно виконувала поставлені перед нею завдання. Однак, це не відповідає дійсності, оскільки жодних рапортів про неналежне виконання ОСОБА_1 службових обов`язків за час служби подано не було, як і не проводились по таких фактах службові розслідування (всі проведені щодо неї службові розслідування не стосувались виконання позивачкою функціональних обов`язків). Інших дисциплінарних стягнень, окрім цього, не було. В той же час, згідно положення про преміювання поліцейських, у разі неналежного виконання покладених на поліцейського завдань, керівник подає рапорт про встановлення зменшеного розміру премії за цей місяць, однак таких фактів також не було. Цей зміст характеристики не можна розцінювати як суб`єктивну думку керівника, оскільки такі факти можна перевірити, тому її зміст свідчить саме про зазначення явно недостовірної інформації.

Звернула увагу на те, що згідно з ч. 3 ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський під час виконання покладених на нього обов`язків підпорядковується тільки своєму безпосередньому та прямому керівнику. Повідомила, що прямим керівником позивачки був начальник ГУНП у Львівській області Олександр Шляховський , а безпосереднім - начальник СЗК ГУНП у Львівській області ОСОБА_2 . Зазначила, що у службовій характеристиці від 06.06.2024 вказано, що ОСОБА_1 схильна до суперечок з керівництвом. Однак, зважаючи на той факт що комунікація в неї відбувалась лише з безпосереднім керівником - начальником СЗК ГУНП у Львівській області, то зміст підготовленої ним характеристики, внаслідок так-званих "суперечок", на думку позивачки, свідчить то те, що такий є наслідком його особистої образи чи не приязні щодо ОСОБА_1 . Тобто, вищевикладене свідчить про те, що начальник СЗК ГУНП у Львівській області ОСОБА_2 повідомивши керівництву про факти, які на його думку, можуть містити ознаки дисциплінарного проступку в діях підлеглого був особисто зацікавлений в тому, щоб такі факти знайшли своє підтвердження (цьому також сприяло надання підтверджуючих пояснень підлеглими працівниками, тощо), а прийнявши рішення про підготовку службової характеристики та подаючи викривлену характеристику ОСОБА_1 був зацікавлений щоб дисциплінарна комісія не використала останню службову характеристику від 16.06.2023 наявну в матеріалах особової справи, і щоб до позивачки було застосовано саме дисциплінарне стягнення, а не заходи дисциплінарного впливу - попередження про необхідність дотримання службової дисципліни. Це на думку позивачки, виходячи із змісту характеристики від 06.06.2024, є своєрідною помстою за надмірну самостійність при прийнятті рішень позивачкою. Отже, у ОСОБА_2 , який маючи приватний інтерес, зумовлений, як стало відомо із службової характеристики, напруженими службовими стосунками (особистою незадоволеністю про можливість прийняття ОСОБА_1 рішень самостійно, що трактується як конфліктність) та поданим рапортом щодо, на його думку, неправомірних дій ОСОБА_1 , а також маючи повноваження скласти службову характеристику щодо ОСОБА_1 виникла суперечність між його приватним інтересом та службовими повноваженнями. Стверджує, що в такому випадку ОСОБА_2 був зобов`язаний повідомити керівництво про наявність конфлікту інтересів після вимоги дисциплінарної комісії підготувати службову характеристику та не вчиняти жодних дій до моменту його врегулювання, але цього не зробив, що підтверджується листами від 07.10.2024 № 46535-2024 та № 46791-2024. Зазначила, що наявність в ОСОБА_2 приватного інтересу в даному випадку вплинула на об`єктивність на неупередженість прийнятого рішення - складеної службової характеристики.

Повідомила, що згідно з листом ДОАЗОР НП України від 23.10.2024 № порядок оповіщення та збору поліцейських за відповідними сигналами передбачено Інструкцією з організації оповіщення в Національній поліції України про приведення у вищі ступені мобілізаційної готовності, затвердженою наказом Національної поліції України від 22 грудня 2018 року № 1202 дск (далі - Інструкція), відповідно до якої в головних управліннях Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, областях та м. Києві видаються відповідні накази із цих питань. Оповіщення поліцейських за допомогою публічних сервісів, мобільних застосунків, месенджерів, таких як WhatsApp, Telegram тощо, Інструкцією не передбачено. Оповіщення органів і підрозділів поліції здійснюється з використанням Державної системи урядового зв`язку, Національної системи конфіденційного зв`язку, виділеного для Національної поліції України ресурсу єдиної цифрової відомчої телекомунікаційної мережі МВС, телекомунікаційних мереж загального користування та телекомунікаційної мережі спеціального призначення. Звернула увагу на те, що порядок використання телекомунікаційних мереж (далі - Порядок) та Табель належності відомчих, спеціальних і з`єднувальних ліній у Національній поліції України, затверджений наказом МВС України 10.10.2016 № 1066.

Також просила при розгляді справи врахувати інформацію викладену у листі Національної поліції України від 23.04.2024 № 36346/01-2024, у тому числі щодо використання програмних застосунків (Telegram, WhatsApp, Viber тощо) для передачі інформаційно-мультимедійних повідомлень з службових питань. Інформую суд, що копію вказаного листа НП України було надіслано на адресу електронної пошти позивачки 27.11.2024 листом Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради з прав людини від 25.11.2024 № 71621.4/П-40054./24/53 (в порядку реагування за фактом неправомірної відмови в наданні інформації НП України було зобов`язано надати копію запитуваної інформації).

Крім того від позивачки на адресу суду надійшло клопотання (вх. № 75553 від 10.10.2024) у якому зазначила, що 05.10.2024 на її домашню адресу ГУНП у Львівській області оператором поштового зв`язку (не спеціального зв`язку) надіслано пояснення у справі від 02.10.2024 № 23 ДСК, тобто з грифом обмеження ДСК. На зворотній стороні останнього аркуша пояснення зазначено що документ надсилався позивачу без додатка - схеми оповіщення особового складу СЗК ГУНП. Вважає, що позивачці обмежено можливість знайомитись з поданими доказами. Вважає, що із змісту тексту пояснення встановлено, що у ньому відсутня будь-яка інформація яка була б віднесення до службової. Тому, позивачці не зрозуміло, з якою метою відповідач штучно надав гриф обмеження доступу такому поясненню та надіслав його у поза процесуальний спосіб. Стверджує, що відповідач зобов`язаний подавати всі процесуальні документи виключно через систему «Електронний суд». Відповідно до ч. 9 ст. 79 КАС України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Штучне присвоєння грифу обмеження доступу для пояснення, надсилання його не через систему «Електронний суд» та копіювання схеми оповіщення без ретушування інформації яка віднесена до службової, не подання копії доказу позивачу вважає зловживанням процесуальними правами відповідачем.

Щодо такого клопотання позивачки про неприйняття доказу, доданого до додаткових пояснень, суд зазначає, що відповідно до статей 9, 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. З наведеного суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотань (заяв) позивача щодо неприйняття вищевказаного доказу. При цьому, суд зазначає, що доводи позивачки про необхідність подання документів виключно через систему «Електронний суд» стосуються лише подання процесуальних документів засобами електронного зв`язку. У той же час, додаткові пояснення (вих. № 23дск від 02.10.2024) подано відповідачем нарочно. Крім того, суд звертає увагу позивачки на те, що, в силу приписів п. 1 ч. 3 ст. 44 КАС України, вона має право ознайомлюватися з матеріалами справи.

Суд дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази та встановив такі обставини справи.

Позивачка, капітан поліції ОСОБА_1 , проходила службу на посаді старшого інспектора сектору запобігання корупції Головного управління Національної поліції у Львівській області.

З метою організації належного виконання службових завдань особовим складом органів та підрозділів ГУНП у Львівській області в умовах посиленого варіанту несення служби особовим складом ГУНП та дії правового режиму воєнного стану, службовою телеграмою ГУНП у Львівській області № 1397/01/13-2024 від 29.05.2024 доведено начальникам самостійних управлінь, відділів, секторів, галузевих служб, підпорядкованих підрозділів, командирам стройових підрозділів, начальникам районних управлінь, відділів та відділень поліції ГУ НП у Львівській області вимогу довести до кожного поліцейського вимогу необхідності та зобов`язання перебувати на цілодобовому телефонному зв`язку, ознайомлення із Законом України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» під особистий підпис та забезпечення їх виконання; повідомлення у п`ятиденний строк безпосереднього начальника та підрозділ кадрового забезпечення про зміни сімейного стану (одруження, розлучення, народження дітей тощо), декларування/реєстрації місця проживання (перебування), отримання освіти тощо з наданням підтверджених документів; забезпечити збір актуальної, оновленої інформації щодо фактичного декларування/реєстрації місця проживання (перебування), засобів комунікації поліцейських в умовах цифровізаційних процесів (діджиталізації) за формою (доступною за відповідним посиланням) та надати до УКЗ ГУ НП у Львівській області керівника апарату ГУНП - до 31.05.2024, керівникам територіальних стройових та інших структурних підрозділів ГУНП - до 10.06.2024 для долучення до матеріалів особових справ.

На виконання вимог телеграми ГУНП у Львівській області № 1397/01/13-2024 від 29.05.2024 ОСОБА_1 подала Розписку від 30.05.2024 зі змісту якої слідує, що ОСОБА_1 ознайомлена з вимогами Закону України «Про внесення змін до Законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15 березня 2022 року № 2123-ІХ, Порядку формування та ведення особових справ поліцейських, затвердженого наказом МВС України від 12.05.2016 № 377 (зі змінами та доповненнями). Згідно Закону України «Про захист персональних даних» від 01 червня 2010 року № 2297-VI (зі змінами) не надає згоду на обробку своїх персональних даних для використання в межах професійних, службових, трудових обов`язків. У вказаній розписці позивачка також зазначила адресу місця реєстрації проживання (перебування) та адресу фактичного місця проживання (перебування). Інформації про те, що в її користуванні є засоби електронної комунікації (електронна адреса, мобільний номер телефону, на якому встановлено месенджери WhatsApp, Messenger, Telegram, інші, що можуть використовуватись як засіб комунікації, в тому числі в трудових відносинах) не надала. Додаткового зазначила, що згоди на обробку персональних даних та конфіденційної інформації не надає згоди на збирання даних.

03 червня 2024 року до ГУНП надійшов рапорт начальника СЗК ГУНП про те, що: «…30.05.2024 до СЗК ГУНП у Львівській області надійшла службова телеграма ГУНП у Львівській області № 1897/01/13-2024 від 29.05.2024 в якій, серед іншого, зобов`язано керівників підрозділів надати актуальну, оновлену інформацію щодо фактичного декларування/реєстрації місця проживання (перебування), засобів комунікації поліцейських в умовах цифровізаційних процесів (діджіталізації) за відповідною формою з метою належного виконання службових завдань особовим складом органів та підрозділів ГУНП у Львівській області в умовах посиленого варіанту несення служби особовим складом ГУНП та дії правового режиму воєнного стану. Вимоги вказаної телеграми було доведено до працівників СЗК ГУНП під особистий підпис та отримано за відповідною формою розписки щодо актуальних даних про місце проживання та реєстрації, а також про засоби електронної комунікації (електронну адресу, мобільний (ні) номер (и) телефону на якому встановлено месенджери «WhatsApp», «Messenger», «Telegram» та інші, що можуть використовуватись як засіб комунікації, в тому числі в трудових відносинах, що можуть використовуватись як засіб комунікації, в тому числі в трудових відносинах). У подальшому, при отриманні розписок від працівників СЗК ГУНП, в розписці, наданій старшим інспектором СЗК ГУНП капітаном поліції Прокопик І.О. було виявлено, що остання, при заповненні вищевказаної розписки у графах, в яких необхідно було вказати інформацію про те, які засоби електронної комунікації наявні в користуванні, а саме електронну адресу, мобільний номер телефону на якому встановлено месенджери « WhatsApp », «Messenger», «Telegram» та інші, що можуть використовуватись як засіб комунікації, в тому числі в трудових відносинах), не зазначила жодних даних, при цьому проставила прочерки та усно повідомила, що в користуванні в неї відсутні будь-які засоби комунікації, в тому числі мобільного зв`язку. Проставлені в графі прочерки, зокрема, щодо інформації про номер телефону, не відповідають дійсному, перешкоджають достовірному наповненню особової справи капітана поліції ОСОБА_1 . Такі невідповідності можуть слугувати перешкодою в ефективній комунікації між начальником СЗК ГУНП у Львівській області та капітаном поліції ОСОБА_1 та можуть призвести до неналежного виконання покладених на підрозділ завдань, вимог керівництва ГУНП, зумовлених посиленим варіантом несення служби поліцейськими та в період дії правового режиму воєнного стану...».

Наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області від 03.06.2024 № 2105 «Про призначення службового розслідування та створення дисциплінарної комісії», за фактом можливого порушення службової дисципліни зі сторони окремих поліцейських ГУ НП у Львівській області, призначено службове розслідування у формі письмового провадження, а також створено дисциплінарну комісію.

В ході проведення службового розслідування відібрано пояснення у позивачки.

Згідно з висновком службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни зі сторони окремих працівників СЗК ГУ НП у Львівській області від 07.06.2024, в ході службового розслідування поставлено позивачці ряд питань та отримано на них відповіді, зокрема:

Запитання № 1:Чи відомі Вам вимоги Закону України «Про Національну поліцію»?

Відповідь: Так.

Запитання № 2: Чи відомі Вам і чи ознайомлені Ви з вимогами статті 79 Закону України «Про Національну поліцію»?

Відповідь: Так. Відповідно до частини 2 статті 79 Закону України «Про Національну поліцію» до особової справи вноситься автобіографічна інформація поліцейського та членів його сім`ї, інформація про проходження служби, трудову діяльність та інша інформація, що характеризує професійні, освітні та особисті якості особи, місце її проживання, а також інша необхідна інформація, визначена законом та іншими нормативно-правовими актами.

Запитання № 3: Чи доводили до Вас вимоги службової телеграми ГУНП у Львівській області від 29.05.2024 № 1897/01/13-2024?

Відповідь: Так, доводили. Як зазначено в самій телеграмі, остання підготовлена з метою оновлення актуальних даних щодо поліцейських на виконання порядку формування та ведення особових справ поліцейських, затверджених наказом МВС України від 12.05.2016 № 377.

Запитання № 4: Коли Ви ознайомились з вимогами даної службової телеграми?

Відповідь: 30.05.2024.

Запитання № 5: Чому Вами, при заповненні розписки за відповідною формою, не було вказано інформації про те, які засоби електронної комунікації наявні у Вас у користуванні, а саме мобільний номер телефону на якому встановлено месенджери «WhatsApp», «Messenger», «Telegram» та інші, що можуть використовуватись як засіб комунікації, в тому числі в трудових відносинах та електронну адресу, а проставлено прочерки?

Відповідь: Як вже зазначалось вище, наказом МВС України від 12.05.2016 № 377 визначено перелік інформації, яка повинна бути відображена в особовій справі поліцейського. Вищевказана інформація вказана ОСОБА_1 під час заповнення вказаної розписки. Вимоги службової телеграми виконано, розписка на виконання вимог наказу заповнена.

Запитання № 6: У Вас є в наявності мобільний телефон на якому встановлено месенджери «WhatsApp», « Messenger », « Telegram » та інші?

Відповідь: ні, не має.

Запитання № 7: Чи є у Вас в наявності мобільний телефон, в якому наявний абонентський номер?

Відповідь: В ОСОБА_1 не має у власності мобільного телефону, який їй б належав, однак в неї є стартовий пакет мережі оператора «Київстар», яким вона колись користувалась.

Запитання № 8: Чи є у Вас у користуванні мобільний телефон?

Відповідь: інколи ОСОБА_1 користується мобільним телефоном, який належить її матері.

Запитання № 9: Чи пам`ятаєте Ви номер телефону оператора «Київстар», яким Ви користувались?

Відповідь: Не пам`ятає.

Запитання № 10: Як давно Ви не користуєтесь мобільним номером телефону оператора мережі «Київстар», який Ви колись використовували?

Відповідь: з якою метою Ви збираєте конфіденційну інформацію відносно ОСОБА_1 , яка стосується її приватного життя, не стосується питань проходження служби та яка не передбачена наказом МВС України від 12.05.2016 № 377.

Запитання № 11: Питання № 10 стосується того, чи Ви повідомляли керівництво СЗК ГУНП чи працівників УКЗ ГУНП про зміни в засобам електронної комунікації, а не конфіденційних приватних моментів у Вашому житті?!

Відповідь: будь-яка інформація, яка стосується позаслужбової діяльності є конфіденційною. Разом з тим, як це передбачено наказом МВС України від 12.05.2016 № 377, 14.06.2023 ОСОБА_1 було заповнено додаток № 4 до порядку формування та ведення особових справ поліцейських, а саме анкета. Станом на 05.06.2024 будь-які дані про повідомлення яких вона б мала зазначити, не змінювались. Разом з тим, відповідно до статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основні обов`язки громадянина. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, які передбачені Конституцією України та Законами України. Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію», поліція діє виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Відповідно до частини 3 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію», накази, розпорядження та доручення вищих органів, керівників, посадових та службових осіб, службова, політична, економічна або інша доцільність не можуть бути підставою для порушення поліцейським Конституції та законів України. Разом з тим, відповідно до частини 3 статті 61 Закону України «Про Національну поліцію» за поліцейськими зберігаються всі права, визначені для громадян України Конституцією та законами України.

Запитання № 12: Чому Вами при заповненні відповідної розписки не було вказано інформацію про те, які засоби електронної комунікації наявні в користуванні, а саме електронну адресу?

Відповідь: при заповненні розписки ОСОБА_1 вказала актуальну інформацію про себе.

Запитання № 13: Враховуючи Вашу відповідь, прошу повідомити чи є у Вас у користуванні електронна адреса?

Відповідь: так, у ОСОБА_1 була у користуванні адреса електронної пошти, однак доступ до неї на даний час обмежений і вона займається відновленням доступу. В той же час така інформація про неї відповідно до наказу МВС України від 12.05.2016 № 377 не є обов`язковою для відображення.

Запитання № 14: На момент заповнення відповідної розписки у Вас була в користуванні електронна пошта?

Відповідь: ні, не було доступу до електронної адреси як і не має розуміння чи буде відповідний доступ до неї, відповідно і електронна пошта, якою вона б користувалась була відсутня.

Крім цього, в наданому поясненні ОСОБА_1 зазначила, що для виконання службових завдань ні мобільний номер, ні мобільний телефон їй не видавався. Її робоче місце визначене у службовому кабінеті № 92 ГУНП, де вона перебуває згідно розпорядку дня. У вказаному кабінеті перебувають усі працівники сектору в тому числі керівник СЗК ГУНП. Окрім цього, у службовому кабінеті знаходиться службовий стаціонарний телефон з можливістю приймати та здійснювати вихідні дзвінки за межі установи. Водночас, згідно схеми оповіщення у разі надзвичайної події та відсутності зв`язку по номеру телефону, вказаному у особовій справі 14.06.2023, на працівників Самбірського РВП ГУНП покладено обов`язок щодо оповіщення її, оскільки вона проживає неподалік відділу поліції, в пішій доступності до 5 хвилин. Також капітан поліції ОСОБА_1 додала, що заповнюючи розписку 30.05.2024 вона вказала актуальну інформацію щодо себе.

Водночас, під час одержання письмового пояснення від капітана поліції ОСОБА_1 , у відповідності до підпункту 2 пункту 1 розділу ІІІ Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 № 893, останній було запропоновано надати письмове пояснення із застосуванням технічних засобів, однак капітан поліції ОСОБА_1 згоди на застосування технічних засобів не надала, про що комісією складено акт від 05.06.2024 за вх. № 467.

Крім того, в ході службового розслідування відібрано пояснення у старшого інспектора СЗК ГУНП у Львівській області капітана поліції Труш Мар`яни Андріївни , інспектора СЗК ГУНП у Львівській області капітана поліції Пігура Юрія Романовича , старшого інспектора з ОД СЗК ГУНП у Львівській області майора поліції Разіна Степана Володимировича, начальника СЗК ГУНП у Львівській області підполковника поліції ОСОБА_2, суть яких зводиться до того, що позивачка комунікує по службових та трудових питаннях за вказаним працівниками номером телефону, а також те, що за робочим столом капітана поліції ОСОБА_1 , який знаходиться навпроти його робочого столу, знаходяться два мобільні телефони, один з яких мобільний телефон марки «Iphone» та другий телефон «кнопковий», марка не відома, по яких ОСОБА_1 здійснювала та приймала телефонні дзвінки.

Відповідно до вищевказаного висновку, проведеним службовим розслідуванням установлено, що старший інспектор СЗК ГУНП у Львівській області капітан поліції Прокопик І.О. ознайомившись з вимогами службової телеграми ГУНП у Львівській області № 1897/01/13-2024 від 29.05.2024 щодо надання актуальної інформації про засоби електронної комунікації, які наявні в поліцейських у користуванні, з метою належного та ефективного виконання покладених на підрозділ завдань та вимог керівництва ГУНП у Львівській області в період дії правового режиму воєнного стану та посиленого варіанту несення служби, 30.05.2024 при заповненні розписки, яка була додатком до службової телеграми, надала неповну та неправдиву інформацію про засоби комунікації, які перебувають у її користуванні, чим не виконала вимоги службової телеграми та не сприяла керівнику в організації дотримання службової дисципліни. Крім цього, капітан поліції ОСОБА_1 після надання 30.05.2024 розписки, яка була додатком до службової телеграми, в порушення вимог пункту 5 розділу ІІІ Порядку формування та ведення особових справ поліцейських, затвердженого наказом МВС України від 12.05.2016 № 377, у п`ятиденний строк не повідомила безпосереднього начальника та підрозділ кадрового забезпечення про актуальні зміни щодо засобів телефонного зв`язку та електронної комунікації. Такими своїми діями капітан поліції ОСОБА_1 порушила службову дисципліну, зокрема вимоги пункту 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 4, 5, 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII.

Висновком Дисциплінарної комісії від 07.06.2024, який затверджено Начальником Головного управління Національної поліції у Львівській області, подальше проведення службового розслідування завершено. Вирішено відомості, які стали підставою для призначення службового розслідування, вважати такими, що знайшли своє підтвердження. За порушення службової дисципліни, зокрема вимог пункту 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 4, 5, 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, на підставі пункту 1 частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, вирішено застосувати до старшого інспектора СЗК ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 (0063610) дисциплінарне стягнення - зауваження.

Наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області від 12.06.2024 № 2252 «Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського ГУ НП у Львівській області» За порушення службової дисципліни, зокрема вимог пункту 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 4, 5, 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, на підставі пункту 1 частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, застосовано до старшого інспектора СЗК ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 (0063610) дисциплінарне стягнення - зауваження.

Позивачка не погодилася з таким наказом, вважає є протиправним і таким, що підлягає скасуванню, тому звернулася з цим позовом до суду.

Суд при вирішенні спору керується таким.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За правилами предметної підсудності встановленими п. 2 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини в даній справі пов`язані з проходженням публічної служби на підставі Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року № 580-VIII, яким врегульовано правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, в тому числі порядок призначення та звільнення поліцейських зі служби, Дисциплінарного статуту Національної поліції, Правил етичної поведінки поліцейських (далі - Правила етичної поведінки поліцейських) затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2016 року № 1179.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про Національну поліцію", Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Положеннями ч. 1 ст. 59 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 19 Закону України "Про Національну поліцію", у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно зі ст. 18 Закону "Про Національну поліцію", поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію» особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

За приписами ч. 1 ст. 19 Закону "Про Національну поліцію", у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджуються законом.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі Дисциплінарний статут).

У преамбулі Закону України № 2337-VІІІ від 15.03.2018 вказано, що цей Статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження. Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Згідно зі ст. 1 Статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського:

1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;

3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;

4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;

5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;

6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;

7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;

8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;

9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень;

10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів;

11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;

12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення;

13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;

14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Аналіз наведених положень Дисциплінарного статуту є підставою для висновку про те, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.

Відповідно до частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту, поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика.

Згідно з ст. 11 Статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Стаття 13 Статуту передбачає, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Не дотримання службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення, зокрема, звільнення з органів внутрішніх справ.

Статтями 14-19 Статуту врегульовано порядок призначення та проведення службового розслідування, створення, повноваження дисциплінарних комісій, строки проведення службового розслідування, відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади), забезпечення поліцейському права на захист, порядок застосування дисциплінарних стягнень.

Службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до ч. 1-3, 5-6 ст. 26 Дисциплінарного статуту у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених розділом V Статуту.

Службове розслідування призначається та проводиться у формі письмового провадження.

Службове розслідування за фактом порушення поліцейським службової дисципліни може проводитися як дисциплінарною комісією, так і однією особою, у тому числі безпосередньо уповноваженим керівником, який одноособово здійснює передбачені Статутом повноваження дисциплінарної комісії (далі - уповноважена особа).

Службове розслідування має бути завершене протягом 15 календарних днів з дня його призначення уповноваженим керівником. У разі потреби цей строк може бути продовжений керівником, який призначив службове розслідування, але не більш як на 15 календарних днів.

За результатами службового розслідування уповноважена особа складає висновок.

Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування.

Згідно з частиною 1 статті 27 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування уповноважена особа зобов`язана запропонувати поліцейському або іншій особі, обізнаній з обставинами вчинення дисциплінарного проступку, надати пояснення.

Згідно з ч. 7 ст. 19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Відповідно до ч. 7 розділу IV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 № 893, кожна посадова особа поліції відповідно до своїх повноважень зобов`язана сприяти проведенню службового розслідування. Надання завідомо неправдивих пояснень. або відмова поліцейського надавати пояснення про обставини, які є предметом службового розслідування, крім відмови надавати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України, є перешкоджанням проведенню службового розслідування.

Жодних порушень порядку проведення службового розслідування судом не встановлено.

Разом з цим, щодо висновком службового розслідування встановлено допущення порушення позивачкою вимог пункту 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 4, 5, 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, на підставі пункту 1 частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Згідно з пунктами 4, 5, 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.

З цього приводу суд зазначає, що фактично позивачку притягнуто до дисциплінарної відповідальності за надання неповної інформації у розписці від 30.05.2024. У вказаній розписці ОСОБА_1 повідомила, що вона ознайомлена з вимогами Закону України «Про внесення змін до Законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15 березня 2022 року № 2123-ІХ, Порядку формування та ведення особових справ поліцейських, затвердженого наказом МВС України від 12.05.2016 № 377 (зі змінами та доповненнями). Згідно Закону України «Про захист персональних даних» від 01 червня 2010 року № 2297-VI (зі змінами) не надає згоду на обробку своїх персональних даних для використання в межах професійних, службових, трудових обов`язків. У вказаній розписці позивачка також зазначила адресу місця реєстрації проживання (перебування) та адресу фактичного місця проживання (перебування). Інформації про те, що в її користуванні є засоби електронної комунікації (електронна адреса, мобільний номер телефону, на якому встановлено месенджери WhatsApp, Messenger, Telegram, інші, що можуть використовуватись як засіб комунікації, в тому числі в трудових відносинах) не надала. Додаткового зазначила, що згоди на обробку персональних даних та конфіденційної інформації, а також на збирання даних не надає.

Судом встановлено, що таку розписку подано позивачкою на виконання вимог службової телеграми ГУНП у Львівській області № 1397/01/13-2024 від 29.05.2024 доведеної начальникам самостійних управлінь, відділів, секторів, галузевих служб, підпорядкованих підрозділів, командирам стройових підрозділів, начальникам районних управлінь, відділів та відділень поліції ГУ НП у Львівській області з вимогою довести до кожного поліцейського вимогу необхідність та зобов`язання перебувати на цілодобовому телефонному зв`язку, ознайомлення із Законом України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» під особистий підпис та забезпечення їх виконання; повідомлення у п`ятиденний строк безпосереднього начальника та підрозділ кадрового забезпечення про зміни сімейного стану (одруження, розлучення, народження дітей тощо), декларування/реєстрації місця проживання (перебування), отримання освіти тощо з наданням підтверджених документів; забезпечити збір актуальної, оновленої інформації щодо фактичного декларування/реєстрації місця проживання (перебування), засобів комунікації поліцейських в умовах цифровізаційних процесів (діджиталізації) за формою (доступною за відповідним посиланням) та надати до УКЗ ГУ НП у Львівській області керівника апарату ГУНП - до 31.05.2024, керівникам територіальних стройових та інших структурних підрозділів ГУНП - до 10.06.2024 для долучення до матеріалів особових справ.

На думку суду, така телеграма є наказом керівника, тому є обов`язковою для виконання. При цьому, вимоги такого наказу позивачкою виконано.

Щодо висновків відповідача про надання неповної інформації, суд зазначає таке.

Статтею 79 Закону України «Про Національну поліцію» визначено виключний перелік інформації, яка вноситься до матеріалів особової справи поліцейського та перелік документів, які в ній зберігаються. Даний перелік документів та відомостей з питань проходження служби є вичерпний та може бути доповнений лише законом або нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 79 Закону України «Про Національну поліцію» з метою забезпечення належного формування та ведення особових справ поліцейських, а також кандидатів на службу в поліції, що направляються на навчання до закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських прийнято Порядок формування та ведення особових справ поліцейських, затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.05.2016 № 377 (далі - Порядок № 377).

Згідно з п. 2 розділу І Порядку № 377 особова справа є документом, в якому відображається проходження служби поліцейським.

До особової справи вноситься автобіографічна інформація поліцейського та членів його сім`ї, інформація про проходження служби, трудову діяльність та інша інформація, що характеризує професійні, освітні та особисті якості особи, місце її проживання, а також інша необхідна інформація, визначена законом та іншими нормативно-правовими актами (п. 3 розділу І Порядку № 377).

У силу приписів п. 4 розділу І Порядку № 377 особові справи поліцейських формуються та ведуться підрозділами кадрового забезпечення органів та підрозділів поліції, закладів та установ, що належать до сфери управління Національної поліції України, за встановленою формою (додаток 1).

За матеріалами особової справи приймаються рішення щодо подальшого проходження служби поліцейським, готуються подання про присвоєння йому спеціальних звань поліції, нагородження, обчислення вислуги років у поліції для встановлення надбавки за стаж служби, надання додаткової оплачуваної відпустки (п. 5 розділу І Порядку № 377).

Згідно з п. 1 розділу ІІ Порядку № 377 особова справа поліцейського складається з п`яти частин, у яких зберігаються:

1) у першій частині - послужний список (додаток 2);

2) у другій частині: документи, що підтверджують проходження післядипломної освіти; подання про присвоєння спеціальних звань поліції, у тому числі в порядку заохочення, нагородні листи; рапорт поліцейського та подання про призначення на посади, переміщення по службі та звільнення зі служби в поліції; атестаційні листи і характеристики;

3) у третій частині: заява про прийняття на службу; автобіографія (додаток 3); анкета (додаток 4); документи про проходження медичного та психофізіологічного обстеження, перевірку рівня фізичної підготовки; результати проходження професійно-психологічного відбору; контракт про проходження служби в поліції; документи, що підтверджують проходження первинної професійної підготовки; зобов`язання щодо дотримання обмежень, пов`язаних зі службою в поліції; текст Присяги із власноручним підписом поліцейського, який її склав;

4) у четвертій частині (архівні матеріали) - витяги з наказів, копії рішень поліцейських комісій, висновки дисциплінарних комісій, матеріали службових розслідувань (за потреби), копії наказів про застосування дисциплінарних стягнень з особистим підписом поліцейського про ознайомлення з цим наказом (оригінал акта про відмову особи від ознайомлення з наказом), документи про підтвердження окремих періодів проходження служби, копія розрахунку вислуги років для призначення пенсії, довідки про стан здоров`я, поранення, копії паспорта громадянина України, атестата і дипломів про освіту з додатками до них, свідоцтв про народження, укладення (розірвання) шлюбу, військово-облікового документа, документів, що підтверджують статус ветерана війни, учасника бойових дій, учасника ліквідації аварії на ЧАЕС, інші матеріали, визначені законом та іншими нормативно-правовими актами, що мають значення для характеристики особи та проходження нею служби, інформація про отримання особистих документів та матеріали проведення розрахунку при звільненні зі служби в поліції, копія розписки підрозділу кадрового забезпечення органу поліції про отримання особистого розпорядження поліцейського (у разі його складання) на випадок своєї загибелі (смерті) про виплату одноразової грошової допомоги особі (особам) за його вибором з визначенням розміру частки таких осіб у відсотках (далі - особисте розпорядження), копія рапорту поліцейського щодо засвідчення справжності підпису керівником органу поліції на особистому розпорядженні та його подальшої передачі для зберігання в особовій справі, рапорт про скасування особистого розпорядження, попереднє особисте розпорядження (у разі його складання), упаковані в окремий конверт;

5) у п`ятій частині (матеріали спеціальної перевірки) - матеріали спеціальної перевірки, перевірки відповідно до Закону України «Про очищення влади» та декларація про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру.

Також, цим законом визначено, до матеріалів особової справи може вноситись лише та інформація, яка визначена або законом або нормативно-правовими актами.

В той же час, закон визначає, що порядок формування та ведення особових справ поліцейських визначає виключно Міністр внутрішніх справ України. Тобто, жодна інша посадова особа чи орган не може змінювати чи доповнювати визначений порядок.

В свою чергу, Порядком № 377 також визначено вичерпний перелік документів, з яких формується особова справа поліцейського та які саме документи можуть зберігатись в матеріалах особової справи. Порядок № 377 визначає виключний перелік інформації, яка вноситься до матеріалів особової справи і такий перелік відповідає положенням ст. 79 Закону України «Про Національну поліцію».

Суд погоджується з доводами позивачки про те, що вказаним Порядком № 377 не передбачено можливості зберігання в матеріалах особової справи розписок, які є додатками до службових телеграм.

Відповідно до п. 5 розділу ІІІ Порядку № 377, з метою оновлення матеріалів особової справи (анкетних даних) поліцейські у п`ятиденний строк повідомляють безпосереднього начальника та підрозділ кадрового забезпечення про зміни сімейного стану (одруження, розлучення, народження дітей тощо), декларування/реєстрації місця проживання (перебування), отримання освіти тощо з наданням підтвердних документів.

Тобто, анкетними даними, в розумінні Порядку № 377 та Закону України «Про захист персональних даних», «Про інформацію» є інформація про сімейний стан (одруження, розлучення, народження дітей тощо), декларування/реєстрації місця проживання (перебування), отримання освіти.

Порядком визначено два способи оновлення даних особової справи поліцейського: заповнення анкети та автобіографії; повідомлення про зміни сімейного стану (одруження, розлучення, народження дітей тощо), декларування/реєстрації місця проживання (перебування), отримання освіти.

Суд також погоджується з доводами позивачки про те, що відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», у період дії воєнного стану сторони трудового договору можуть домовитися про альтернативні способи створення, пересилання і зберігання наказів (розпоряджень) роботодавця, повідомлень та інших документів з питань трудових відносин та про будь-який інший доступний спосіб електронної комунікації, який обрано за згодою між роботодавцем та працівником.

Таким чином, договірні відносини між працівником і роботодавцем фактично перетворились в односторонній примус зі сторони відповідача, який має юридичні наслідки - дисциплінарну відповідальність позивача за фактом відсутності згоди на комунікацію між позивачкою та роботодавцем за допомогою месенджерів («WhatsApp», «Mesenger», «Telegram», тощо).

При цьому, сторонами не заперечується, що позивачка у розписці від 30.05.2024 не надала інформації про використання нею номера телефону, який, як зазначив відповідач, вона використовує у спілкуванні, зокрема, з колегами по службі.

З цього приводу суд зазначає, що у висновку службового розслідування встановлено факт використання ОСОБА_1 контактного номера телефону НОМЕР_2 . Разом з цим, в матеріалах справи наявні автобіографія ОСОБА_1 від 05.03.2013, а також анкета від 14.06.2023, в яких позивачка зазначила цей номер телефону.

Вказані обставини свідчать про те, що відповідачу вказаний номер був відомий станом на день збору інформації на виконання вимог службової телеграми ГУНП у Львівській області № 1397/01/13-2024 від 29.05.2024, а тому висновки дисциплінарної комісії про неповідомлення такого номера телефону є безпідставними.

Щодо не надання інформації про адресу електронної пошти, то суд дійшов висновку, що зазначення такої графи у формі розписки, яку пропоновано заповнити поліцейським, не було необхідним, оскільки, як слідує з телеграми № 1397/01/13-2024 від 29.05.2024 основною метою такої був збір інформації саме про номери телефонів, а не електронних адрес.

За таких умов, суд дійшов висновку, що позивачкою фактично виконано вимоги службової телеграми № 1397/01/13-2024 від 29.05.2024 та заповнено розписку, встановленої форми. При цьому, висновки відповідача про надання неповної інформації позивачкою є безпідставними, з огляду на вищевикладені висновки суду.

При цьому, доводи позивачки про те, що вона 06.06.2024 подала рапорт про виділення службового мобільного телефону, однак такий їй не видавався, суд оцінює критично, оскільки предметом дослідження в межах службового розслідування було питання щодо належного виконання позивачкою службової телеграми № 1397/01/13-2024 від 29.05.2024.

Виходячи із законодавчих приписів та фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що оскаржуваний наказ прийнято протиправно а тому такий підлягає скасуванню.

Згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд згідно ч. 1 ст. 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки у даній справі оспорюється рішення прийняте відповідачем, суб`єктом владних повноважень, суд відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України, перевіряє чи прийнято (вчинено) воно: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд на підставі досліджених доказів встановив, що відповідні положення відповідачем не дотримані. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо стягнення витрат на професійну правову допомогу, суд зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з ч. ч. 3-4 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. ч. 5-7 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI від 05.12.2012 (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 Закону № 5076-VI визначено такі види адвокатської діяльності: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч.1 ст. 1 Закону України № 5076-VI).

Відповідно до ст. 30 Закону № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Судом встановлено, що професійна правнича допомога позивачці надавалась адвокатом Золотухіним Олександром Олександровичем на підставі договору-доручення про надання правової допомоги від 01.01.2023.

Згідно з розрахунком розміру правової допомоги в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ГУ НП у Львівській області про скасування наказу (справа № 380/13975/24) адвокатом надано позивачці такі послуги: вивчення зібраних матеріалів службового розслідування та інших документів, їх правовий аналіз; опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини; вивчення Єдиного державного реєстру судових рішень на предмет наявності аналогічних спорів; форсування правової позиції; підготовка проекту позовної заяви від імені позивача; консультування клієнта щодо необхідності подання додаткових запитів та підготовки додаткових пояснень за результатами опрацювання отриманих відповідей, у тому числі консультування щодо формування правової позиції та змісту викладеної інформації; вивчення відзиву ГУ НП та додатків до нього, їх правовий аналіз; формування правової позиції; консультація клієнта.

Загальна вартість наданої правової допомоги становить 7000,00 грн.

Суд зазначає, що визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, за результатами розгляду справи № 380/13975/24 не є належним чином обґрунтованою та завищеною у контексті того, що жодного процесуального документа представником позивачки у межах справи не подано.

При визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 19.09.2019 у справі № 826/8890/18.

Ураховуючи, що вказану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання як справу незначної складності, суд вважає, що зазначений гонорар не є співмірним з обсягом проведеної роботи і вважає за можливе стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів на користь позивачки витрати на правову допомогу в сумі 2000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивачки слід стягнути сплачений ним при зверненні до суду із цим позовом судовий збір в розмірі 968,96 грн.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295 КАС України, суд-

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Національної поліції у Львівській області (79007 м. Львів пл. Генерала Григоренка 3; ) про визнання протиправним і скасування наказу задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 12.06.2024 № 2252 «Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського ГУНП у Львівській області».

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області 2000 (дві тисячі) грн 00 коп понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.П. Качур