Справа № 520/21642/24
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2024-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2024 р. № 520/21642/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Спірідонова М.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, 5,м. Харків,Харківський р-н, Харківська обл.,61002) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якому просить суд:

1. Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Харківській області (, яке зареєстровано за адресою: 61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць 5), які полягають у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто за період з 24.07.2023 по 30.07.2024.

2. Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області (), нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто за період з 24.07.2023 по 30.07.2024 в розмірі 788817,30 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що дії Головного управління Національної поліції в Харківській області, які полягають у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто за період з 24.07.2023 по 30.07.2024 є протиправними та такими, що порушують права позивача на грошове забезпечення.

Ухвалою суду від 20.08.2024 року відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Представником відповідача 06.09.2024 року надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, та зазначає, що в спірних правовідносинах діяв в межах чинного законодавства України.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вищезазначені приписи Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , у період з 06.07.2019 по 24.07.2023 проходив службу в Національній поліції України на різних посадах.

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області №322 о/с від 24.07.2023 року позивача, ОСОБА_1 було звільнено з органів Національної поліції України на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліції» «у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України».

Головним управлінням Національної поліції в Харківській області при звільненні позивача 24.07.2023 року не здійснено виплату грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за 2019 та 2020 роки (30 діб за кожен рік) невикористану частину відпустки за 2021 рік (15 діб основної та 01 доба додаткової), невикористану частину відпустки за 2022 рік (02 діб основної та 02 доби додатково), в загальній кількості всього 80 діб в розмірі 169637 грн. 60 коп., у зв`язку з чим позивач за захистом своїх прав звернувся до суду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.03.2024 року по справі № 520/30927/23 позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області, яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 при звільненні грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за 2019 та 2020 роки (30 діб за кожен рік), невикористану частину відпустки за 2021 рік (15 діб основної та 01 доба додаткової), невикористану частину відпустки за 2022 рік (02 діб основної та 02 доби додатково), в загальній кількості всього 80 діб.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки за 2019 та 2020 роки (30 діб за кожен рік), невикористану частину відпустки за 2021 рік (15 діб основної та 01 доба додаткової відпускти), невикористану частину відпустки за 2022 рік (02 діб основної та 02 доби додаткової відпустки), в загальній кількості всього 80 діб.

Позов у решті вимог - залишено без задоволення.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 24.06.2024 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, рішення ХОАС від 06.03.2024 залишено без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

30 липня 2024 року Головним управлінням Національної поліції в Харківській області на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.03.2024 по справі №520/30927/23, постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 24.06.2024 по справі № 520/30927/23 нараховано та виплачено позивачу грошову компенсацію в розмірі 20059.76 грн.

Позивач, вбачаючи в невиплаті суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, звернувся за захистом своїх прав до суду.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до статті 117 КЗпП України, (в редакції Закону України "Про внесення змін в законодавчі акти України щодо оптимізації трудових відносин" від 01.07.2022 № 2352-IX (далі - Закон № 2352-IX ), чинній на час звернення із позовом, у разі невиплати звини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Згідно із статтею 27 Закону України "Про оплату праці" порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Обчислення середнього заробітку за період затримки розрахунку проводиться із застосуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100.

Згідно з пунктом 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, на число календарних днів за цей період.

Передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України. При цьому, визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

З 19.07.2022 за затримку виплати належних сум при звільненні звільнений працівник має право на отримання середнього заробітку за весь час затpимки по день фактичного розpахунку але не більше ніж за шість місяців.

Як вже було встановлено судом вище, наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області №322 о/с від 24.07.2023 року позивача, ОСОБА_1 було звільнено з органів Національної поліції України на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліції» «у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України».

Фактичний розрахунок (виплату всіх належних йому при звільненні сум) відповідач здійснив30.07.2024 року, що підтверджується матеріалами справи, тобто після набрання чинності статті 117 КЗпП України в редакції Закону № 2352-IX.

Саме в цей день (день звільнення) на підставі статті 116 КЗпП України роботодавець повинен виплатити звільненому працівнику всі суми, що належать йому від підприємства. А тому строк затримки по виплаті заробітної плати слід рахувати з 25.07.2023, оскільки відповідальність за порушення зазначених норм починається з наступного дня після не проведення зазначених виплат.

За змістом статті 116, 117 КЗпП України виплата усіх коштів не звільняє відповідача від відповідальності за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Разом з тим, суд враховує, що статтею 117 КЗпП України, в редакції чинній на час фактичного розрахунку, встановленні обмеження щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - не більше ніж за шість місяців.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними та обґрунтованими в частині визнання протиправними дії Головного управління Національної поліції в Харківській області, які полягають у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 , середнього заробітку за час затримки розрахунку, з 25.07.2023 за період 6 (шість) місяців та зобов`язання Головного управління Національної поліції в Харківській області, нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку, з 25.07.2023 за період 6 (шість) місяців.

Щодо вимоги позивача зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 788817,30 грн., то в цій частині вимог слід відмовити, оскільки обрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є виключною компетенцією відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, 5,м. Харків,Харківський р-н, Харківська обл.,61002) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Харківській області, які полягають у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 , середнього заробітку за час затримки розрахунку, з 25.07.2023 за період 6 (шість) місяців.

Зобов`язання Головного управління Національної поліції в Харківській області, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку, з 25.07.2023 за період 6 (шість) місяців.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн. 48 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Спірідонов М.О.