Справа № 280/7552/24
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2024-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

16 грудня 2024 року Справа № 280/7552/24 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач), в якій позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

визнати неправомірним та скасувати рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , оформлене протоколом від 21.06.2024 № 1;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 повторно розглянути заяву позивача про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що після звільнення зі служби позивач став на військовий облік та надав документи щодо його сімейного стану, інвалідності дружини та інші необхідні документи. Відповідно до повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_2 від 22.01.2024 позивачу була надана відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, як чоловіку, який має дружину із числа осіб з інвалідністю. Влітку 2024 року позивачем, з метою оформлення документів на отримання відстрочки від призову на військову службу, було подано всі документи разом із заявою про надання відстрочки на підставі абз. 12 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». 02.08.2024 ОСОБА_1 було отримано повідомлення від 03.07.2024, в якому вказано, що за результатами розгляду заяви про надання відстрочки протоколом від 21.06.2024 № 1 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Причиною такої відмови є те, що пакет документів, який доданий до заяви не відповідає додатку № 5 Постанови КМУ від 16.06.2024 № 560. Позивач вважає таке рішення оформлене протоколом протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки у згаданому повідомленні не зазначено яких саме документів не вистачає для оформлення відстрочки та не обґрунтовано підстави такої відмови. Просить позов задовольнити.

Ухвалою від 19.08.2024 позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою від 18.09.2024 продовжено процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 07.10.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному ст. 262 КАС України. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Ухвалою від 05.12.2024 витребувано від ІНФОРМАЦІЯ_1 належним чином засвідчену копію рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 оформлене протоколом від 21.06.24 № 1 та всі наявні матеріали, які були підставою для прийняття оскаржуваного рішення.

11.12.2024 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, де вказано, що позивачем всупереч вимогам Постанови КМУ від 16.05.2024 № 560 не додано всіх необхідних документів, а тому вважає рішення оформлене протоколом № 3 від 28.06.2024 правомірним та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що дружина позивача ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІІ групи від загального захворювання, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 04.08.2022, довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААГ № 167284, пенсійним посвідченням серії НОМЕР_3 , та ОСОБА_2 відповідно до виписки-епікризу із медичної картки стаціонарного хворого № 6352 встановлено діагноз злоякісне новоутворення нижнього внутрішнього квадранта грудної залози.

Відповідно до листа ІНФОРМАЦІЯ_2 від 22.01.2024 № 4/327/16 позивачу була оформлена відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, як чоловік, який має дружину із числа осіб з інвалідністю, яка не має інших працездатних осіб, зобовязаних відповідно до закону її утримувати.

Зі змісту повідомлення від 03.07.2024 № 3593/82 вбачається, що позивачем було подано документи щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до абз. 12 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», однак за результатами розгляду заяви комісія ухвалила рішення, оформлене протоколом № 1 від 21.06.2024, про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та повідомлено ОСОБА_1 про те, що він підлягає призову на військову службу на загальних підставах.

Судом було витребувано оскаржуване позивачем рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 , оформлене протоколом № 1 від 21.06.2024.

На виконання ухвали суду від 05.12.2024 відповідачем надано до матеріалів справи Протокол № 3 від 28.06.2024 комісії з надання відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно якого відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період з підстав визначених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» військовозобов`язаним, зокрема, ОСОБА_1 за його заявою. Причини такої відмови не зазначено.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон №2232-ХІІ).

Згідно з частинами першою, третьою статті 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України Про оборону України, Про Збройні Сили України, Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію, інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина перша статті 3 Закону №2232-XII).

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ) введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово було продовжено.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 Про загальну мобілізацію постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

На момент розгляду цієї адміністративної справи правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, а тому застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок призову на військову службу під час мобілізації в умовах воєнного стану.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон №3543-XII (далі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

У розумінні статті 1 Закону №3543-XII мобілізацією вважається комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Статтею 22 Закону №3543-ХІІ визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації. Так відповідно до абзацу другого частини першої статті 22 Закону №3543-XII громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Відповідно до частини п`ятої статті 22 вказаного Закону призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 23 Закону №3543-ХІІ передбачена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.

Так, відповідно до пункту 12 частини першої статті 23 Закону №3543-ХІІ (в редакції з 18.05.2024 - зі змінами, внесеними згідно із Законом № 3633-IX від 11.04.2024) не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: які мають дружину (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю III групи, встановленої внаслідок онкологічного захворювання, відсутності кінцівок (кінцівки), кистей рук (кисті руки), стоп ніг (стопи ноги), одного з парних органів, або за наявності у особи з інвалідністю III групи онкологічного захворювання, психічного розладу, церебрального паралічу або інших паралітичних синдромів.

З 18.05.2024 набрав чинності Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, який визначає, зокрема, процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.

Відповідно до пунктів 56-57 Порядку №560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі: голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу); члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

Згідно з пунктом 58 Порядку №560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлятися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію(пункт 59 Порядку №560).

Відповідно до пункту 60 Порядку №560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6.

У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Додатком 5 до Порядку № 560 зазначено Перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, відповідно до якого документами, що підтверджують право на відстрочку відповідно до пункту 12 частини першої статті 23 Закону №3543-XII (які мають дружину (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю III групи, встановленою внаслідок онкологічного захворювання, відсутності кінцівок (кінцівки), кистей рук (кисті руки), стоп ніг (стопи ноги), одного з парних органів або за наявності у особи з інвалідністю III групи онкологічного захворювання, психічного розладу, церебрального паралічу або інших паралітичних синдромів), є: свідоцтво про шлюб та один із документів, що підтверджує інвалідність дружини (чоловіка):довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, визначеною МОЗ, або посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або пенсійне посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю,Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики та документ, що підтверджує наявність у дружини (чоловіка) захворювання та/або причину інвалідності.

Отже, наведеними нормами визначено, що військовозобов`язаний подає на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за встановленою формою з доданими до неї документами, які підтверджують право на відстрочку, а комісії, утворені при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період зобов`язані, зокрема, вивчити отриману заяву та додані до неї документи, оцінити законність підстав для надання відстрочки, й фактично розглянути такі документи протягом семи днів з дати їх надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади. Така комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки, що оформляються протоколом. У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за встановленою формою.

Як встановлено судом вище, комісією з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_4 прийнято рішення, яке оформлене протоколом від 28.06.2024 № 3, згідно якого ОСОБА_1 відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до пункту 12 частини першої статті 23 Закону №3543-XII, при цьому зі змісту повідомлення відповідача від 03.07.2024 №3593/82 слідує, що таке рішення прийнято з огляду на те, що пакет документів, який доданий до заяви, не відповідає додатку № 5 Постанови КМУ № 560. При цьому зазначені інші реквізити рішення, оформленого протоколом, ніж те, яке надано відповідачем на виконання ухвали суду про витребування доказів.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 12 частини першої статті 23 Закону №3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: які мають дружину (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю III групи, встановленої внаслідок онкологічного захворювання, відсутності кінцівок (кінцівки), кистей рук (кисті руки), стоп ніг (стопи ноги), одного з парних органів, або за наявності у особи з інвалідністю III групи онкологічного захворювання, психічного розладу, церебрального паралічу або інших паралітичних синдромів.

З конструкції цієї норми вбачається, що законодавець поєднав сполучником «або», який розділяє дві самостійні підстави, за яких військовозобов`язані не підлягають призову на військову службу під час мобілізації (надається відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації):

1) які мають дружину (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю III групи, встановленої внаслідок онкологічного захворювання, відсутності кінцівок (кінцівки), кистей рук (кисті руки), стоп ніг (стопи ноги), одного з парних органів;

2) за наявності у особи (дружини/чоловіка) з інвалідністю III групи онкологічного захворювання, психічного розладу, церебрального паралічу або інших паралітичних синдромів.

Тобто, в першій підставі визначено, що інвалідність дружини/чоловіка III групи обов`язково повинна бути встановлена внаслідок саме онкологічного захворювання, відсутності кінцівок (кінцівки), кистей рук (кисті руки), стоп ніг (стопи ноги), одного з парних органів. В той же час згідно другої підстави (яка є самостійною) інвалідність дружини/чоловіка ІІІ групи може бути встановлена внаслідок інших захворювань, не визначених у першій підставі, однак обов`язково умовою є те, що така особа повинна мати одне із таких супутніх захворювань - онкологічне захворювання, психічний розлад, церебральний параліч або інші паралітичні синдроми.

Позивач одночасно із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до пункту 12 частини першої статті 23 Закону №3543-XII надав необхідні копії документів на підтвердження обставин, зокрема, копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 04.08.2022, довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААГ № 167284, пенсійним посвідченням серії НОМЕР_3 , та ОСОБА_2 відповідно до виписки-епікризу із медичної картки стаціонарного хворого № 6352, що не заперечується відповідачем.

Та із таких документів вбачається, що дружина позивача ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІІ групи від загального захворювання та їй відповідно до виписки-епікризу із медичної картки стаціонарного хворого № 6352 встановлено діагноз злоякісне новоутворення нижнього внутрішнього квадранта грудної залози.

При вирішенні даного спору суд також враховує, що додатком 5 до Порядку № 560 визначено Перелік документів, який повинен подати військовозобов`язаний для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, та відповідно до пункту 12 частини першої статті 23 Закону №3543-XII одним із таких документів є документ, що підтверджує наявність у дружини (чоловіка) захворювання та/або причину інвалідності.

Зважаючи на вище викладене та враховуючи зміст повідомлення відповідача від 03.07.2024 №3592/82, суд дійшов висновку, що ІНФОРМАЦІЯ_5 при розгляді заяви позивача про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до пункту 12 частини першої статті 23 Закону №3543-XII не досліджував належним чином отримані від позивача підтвердні документи, зокрема, виписку-епікриз із медичної картки стаціонарного хворого № 6352.

Крім того, суд зауважує, що відповідно до пункту 60 Порядку №560 комісія за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

У свою чергу, відповідач не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що Комісія готувала такі запити до відповідних органів державної влади.

Аналізуючи наведене у сукупності, суд зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_5 , не вивчавши належним чином отримані від позивача заяву та підтвердні документи та не здійснивши жодних дій для отримання додаткової інформації, що підтверджує захворювання дружини позивача, прийняв рішення про відмову у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

У спірному випадку Комісія відповідача поверхнево й неповно з`ясувала питання наявності підстав надання позивачу відстрочки від призову на військову службу за наявності у його дружини з інвалідністю III групи захворювання «злоякісне новоутворення нижнього внутрішнього квадранта грудної залози».

Суд наголошує, що за загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення відповідним органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття. В свою чергу ні в протоколі № 3 від 28.06.2024, ні в повідомленні від 03.07.2024 № 3593/82 не зазначено підстав та обгрунтувань відмови у наданні відстрочки.

Суд зазначає, що право на звернення до суду мають особи, права, свободи та інтереси яких порушені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень на момент звернення. Особа, яка звертається до адміністративного суду за захистом самостійно визначає спосіб, передбачений статтею 5 КАС України, та обґрунтовує у позовній заяві заявлені вимоги, задоволення яких повинно призвести до поновлення прав, свобод та інтересів.

Важливо зазначити, що відповідно до усталеної судової практики обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду; порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка безпосередньо або через представника стверджує про їх порушення; вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача; під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів позивача (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №802/2474/17-а та постанови Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 640/14623/20, від 18 березня 2021 року у справі № 826/3932/17, від 19 травня 2021 року у справі № 826/13229/16 та ін.).

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, позивач у позовній заяві просив суд визнати неправомірним та скасувати рішення відповідача, оформлене протоколом від 21.06.2024 № 1, про існування якого він дізнався із повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_2 від 03.07.2024.

На виконання ухвали суду про витребування доказів від 05.12.2024 відповідачем разом із відзивом на позовну заяву до матеріалів справи було надано рішення, оформлене протоколом № 3 від 28.06.2024, яким і було відмовлено ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Враховуючи встановлені у справі фактичні обставини, з метою повного та належного захисту прав позивача, суд, відповідно до вимог ч.2 ст.9 КАС України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та обрати спосіб захисту порушеного права позивача, що в повній мірі сприяє досягненню ефективного захисту інтересів позивача та встановлює спосіб відновлення його права від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

Отже, рішення відповідача, оформлене протоколом Комісії від 28.06.2024 №3, про відмову у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації не відповідає критеріям, встановленим у частині другій статті 2 КАС України, зокрема, критерію добросовісності та урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Відтак суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання такого рішення протиправним та його скасування.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 повторно розглянути заяву позивача про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, то суд зазначає таке.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим у частині другій статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.

Відповідно до пункту 11 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154, саме на районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки покладено обов`язок по оформленню відстрочки військовозобов`язаних від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку. Тобто, відповідач у даному випадку має виключну компетенцію в питаннях оформлення відстрочки від мобілізації.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що належним способом відновлення порушеного права позивача у спірних правовідносинах є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період відповідно до пункту 12 частини першої статті 23 Закону №3543-ХІІ та прийняти за результатами її розгляду відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення, оформлене протоколом комісії з надання відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_6 від 28.06.2024 № 3 в частині відмови ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період відповідно до пункту 12 частини першої статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію від 21.10.1993 №3543-ХІІ.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період відповідно до пункту 12 частини першої статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію від 21.10.1993 №3543-ХІІ та прийняти за результатами її розгляду відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 16 грудня 2024 року.

Суддя А.В. Сіпака