Справа № 300/5080/24
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2024-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 рокуЛьвівСправа № 300/5080/24 пров. № А/857/21018/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Довгої О.І.,

при секретарі судового засідання: Пославському Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 липня 2024 року (суддя Тимощук О.Л., ухвалене в м. Івано-Франківську о 16.29) у справі № 300/5080/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення штрафу,-

ВСТАНОВИВ:

26.06.2024 ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, та просив: визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шаманського Павла Сергійовича від 06.06.2024 ВП №74866664 про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 1700 грн; закрити справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за статтею 183-13 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 липня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Зазначене рішенням суду оскаржив позивач- ОСОБА_1 подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених в ній підстав, покликаючись на неповне з`ясування обставин справи судом першої інстанції, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 липня 2024 року скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано- Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не являється самостійним органом та не може приймати рішення про притягнення до адміністративної відповідальності, так як не має повноважень розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення. Зазначає, що постанова підписана головним державним виконавцем Павлом Шаманським, чим порушено ст. 6 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». Також зазначає, що суд першої інстанції, в процесі розгляду справи, дійшов висновку, що вимога державного виконавця від 17.05.2024 була отримана боржником 28.05.2024, адже була направлена рекомендованим листом за трек-номером 149, при цьому не перевіривши доводи позивача про те, що даним листом надійшла тільки постанова про розшук майна боржника від 17.05.2024 у виконавчому провадженні №74866664. Сам факт того, що в одному конверті могло бути направлено два різних документа, підтверджує можливість існування ситуації, при якій боржник може не отримати один із них з причин, що не залежать від його волі.

Апелянт у поданому клопотанні просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду заяви без його участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шаманського Павла Сергійовича 26.04.2024 відкрито виконавче провадження №74866664 з виконання наказу Господарського суду Івано-Франківської області №909/786/23 від 16.02.2024 про стягнення з Комунального підприємства "Водотеплосервіс" Калуської міської ради на користь Акціонерного товариства Нафтогаз України 41470083 (сорок один мільйон чотириста сімдесят тисяч вісімдесят три) грн 46 коп. боргу, 622051 (шістсот двадцять дві тисячі п`ятдесят одну) грн 25 коп. судового збору.

Як вбачається з пункту 2 резолютивної частини постанови про відкриття виконавчого провадження від 26.04.2024 зобов`язано боржника подати протягом 5 робочих днів декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Також, цього ж дня державним виконавцем в межах виконавчого провадження №74866664 винесено постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору та про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження, згідно якої приєднано виконавче провадження №74866664 з примусового виконання наказу Господарського суду Івано-Франківської області №909/786/23 від 16.02.2024 до зведеного виконавчого провадження №34456194, яке веде ВПВР УЗПВР в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного МРУ МЮ.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначені постанови направлені державним виконавцем на поштову адресу КП Водотеплосервіс поштовим відправленням №419, що підтверджується фіскальним чеком АТ Укрпошта від 27.04.2024 (а.с. 48) та, відповідно до трекінгу поштового відправлення на веб-сайті національного поштового оператора АТ "Укрпошта", отримане одержувачем особисто 07.05.2024 (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html).

В подальшому, державним виконавцем 17.05.2024 у межах виконавчого провадження №74866664 винесено постанову про розшук майна боржника, якою оголошено в розшук майно (транспортні засоби) згідно переліку у кількості 21 транспортний засіб, яку згідно супровідного листа від 17.05.2024 №5896 скеровано боржнику, стягувачу та Калуській міській раді. Також, державним виконавцем складено вимогу від 17.05.2024 №5897 щодо надання протягом трьох робочих днів в письмовому вигляді інформації про місцезнаходження майна, належного боржнику, а саме: екскаватора навантажувача марки HYUNDAI H940S, ДНЗ 12123АТ та екскаватора навантажувача JCB 3CX SITEMASTER, ДНЗ НОМЕР_1 . Така вимога направлена КП Водотеплосервіс поштовим відправленням №149, що підтверджується фіскальним чеком АТ Укрпошта від 17.05.2024 №378, ІД VwHjs9962zY та отримано уповноважено особою КП Водотеплосервіс 28.05.2024, що підтверджується розпискою про отримання, проставленою на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення №149.

В подальшому, вважаючи, що боржником (керівником боржника) не виконано законні вимоги державного виконавця, і не подано декларації про доходи та майно відповідно до пункту 2 резолютивної частини постанови про відкриття виконавчого провадження №74866664, головний державний виконавець, керуючись статтями 63, 75 Закону України Про виконавче провадження виніс 06.06.2024 у виконавчому провадженні №74866664 постанову про накладення на керівника боржника комунального підприємства "Водотеплосервіс" Калуської міської ради ОСОБА_1 штрафу на користь держави у розмірі 1 700,00 гривень.

ОСОБА_1 , вважаючи протиправною постанову про накладення на нього штрафу, звернувся в суд з даним позовном.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Слід зазначити, що поняття та особливості здійснення виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) визначено Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 за №1404-VIII (надалі, також Закон №1404-VIII), статтею 1 якого встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як передбачено частиною 1 статті 5 Закону №1404-VІІІ, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів"

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону №1404-VІІІ на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Положеннями частин 1, 3, 4 статті 13 Закону №1404-VІІІ передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до частини 1 статті 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк, зокрема, рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Статтею 76 Закону №1404-VІІІ передбачено, що за невиконання законних вимог виконавця, порушення вимог цього Закону, у тому числі за несвоєчасне подання або неподання звітів про відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника, неподання або подання неправдивих відомостей про доходи і майновий стан боржника, ненадання боржником на вимогу виконавця декларації чи зазначення у декларації неправдивих відомостей або неповідомлення про зміну таких відомостей, неповідомлення боржником про зміну місця проживання (перебування) чи місцезнаходження або місця роботи (отримання доходів), а також за неявку без поважних причин за викликом виконавця, винні особи несуть відповідальність відповідно до закону. За наявності ознак кримінального правопорушення в діях особи, яка умисно перешкоджає виконанню рішення чи в інший спосіб порушує вимоги закону про виконавче провадження, виконавець складає акт про порушення і звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до розділу XIV Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5 (надалі, також Інструкція №512/5), яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню, у разі наявності у діях боржника або інших осіб ознак злочину, передбаченого статтями 342, 343, 382, 388 Кримінального кодексу України, виконавець звертається до територіального органу поліції з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення. У разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника та встановлює новий строк виконання. У постанові про накладення на боржника штрафу виконавець зазначає норму Закону, якою передбачена відповідальність боржника, зміст вчинених боржником дій, суму штрафу. Постанова про накладення штрафу не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилається боржнику. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення. У разі наявності в діях боржника ознак адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, чи порушення законних вимог виконавця фізичними, юридичними чи посадовими особами виконавець складає протокол про адміністративне правопорушення (далі - протокол) на бланку за встановленою формою (додаток 11). Зміст протоколу повинен відповідати вимогам, викладеним у статті 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так як вбачається з матеріалів спрви, оскаржуваною постановою старшого державного виконавця про накладення штрафу притягнуто керівника боржника комунального підприємства "Водотеплосервіс" Калуської міської ради ОСОБА_1 до відповідальності шляхом накладення штрафу на користь держави у розмірі 1 700,00 гривень за наслідком невиконання законних вимог державного виконавця.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, виносячи спірну постанову, старший державний виконавець виходив з того, що боржником (керівником боржника) не виконано законні вимоги державного виконавця, і не подано декларації про доходи та майно відповідно до пункту 2 резолютивної частини постанови про відкриття виконавчого провадження №74866664.

При цьому, старшим державним виконавцем вимога від 17.05.2024 про надання письмової інформації про місцезнаходження майна боржника направлена боржнику рекомендованим листом №149 з повідомленням про вручення, згідно з яким, вказані документи вручені надавачем поштових послуг за довіреністю 28.05.2024. Станом на день винесення спірної постанови, жодної реакції від боржника на вимогу державного виконавця від 17.05.2024 не було (письмових відомостей про місцезнаходження майна або пояснень щодо поважних причин неможливості надання таких відомостей).

Разом з тим, апелянт заперечує отримання ним вимоги державного виконавця від 17.05.2024 та зазначає, що рекомендованим листом №149 надійшла тільки постанова про розшук майна боржника від 17.05.2024 у виконавчому провадженні №74866664.

З приводу чого суд першої інтсанції вірно зазначив, що порядок надсилання документів виконавчого провадження визначено у статті 28 Закону №1404-VIII, якою передбачено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Зважаючи на наведене суд першої інстанції вірно вказав, що зазначеною нормою визначено обов`язок виконавця надсилати постанови та інші документи виконавчого провадження простим поштовим відправленням або у визначених випадках- рекомендованим поштовим відправленням. Разом з тим, обов`язку щодо надсилання державним виконавцем документів виконавчого провадження поштовим відправлення з оголошеною цінністю, яке дає змогу описати документи, які містяться у такому листі (опис вкладення) Законом №1404-VIII не визначено.

Відтак колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що надсилання державним виконавцем боржнику вимоги від 17.05.2024 про надання письмової інформації про місцезнаходження майна боржника рекомендованим листом №149 з повідомленням про вручення, згідно якого вказані документи вручені надавачем поштових послуг за довіреністю 28.05.2024 є належним доказом повідомлення відповідачем про таку вимогу та підтверджує її отримання уповноваженою особою боржника 28.05.2024.

Щодо доводів позивача про відсутність у рекомендованому листі №149 вимоги від 17.05.2024, то суд першої інстанції вірно зазначив, що єдині вимоги щодо створення управлінських документів і роботи зі службовими документами, а також порядок їх архівного зберігання в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності, встановлені Правилами організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 №1000/5, зареєстровані в Міністерстві юстиції України від 22.06.2015 за № 736/27181 (надалі, також Правила №1000/5). Ці правила є нормативно-правовим актом, обов`язковим для виконання всіма установами.

Пунктами 1 та 2 глави 2 розділу IIІ Правил №1000/5 передбачено, що доставка документів до установи здійснюється, як правило, з використанням засобів поштового зв`язку та електрозв`язку, а також кур`єрською та фельд`єгерською службами. Усі документи, що надходять до установи, приймаються централізовано в службі діловодства (експедиції).

Слід зазначити, що пунктами 5-7 глави 2 розділу IIІ Правил №1000/5 визначено, що факт надходження документа до установи обов`язково фіксується шляхом проставлення на вхідних документах відмітки про його надходження до установи, яка проставляється від руки або за допомогою штампа, автоматичного нумератора на лицьовому полі у правому куті нижнього поля першого аркуша оригіналу документа. Елементами зазначеного реквізиту є скорочене найменування установи - одержувача документа, реєстраційний індекс, дата (у разі потреби - година і хвилини) надходження документа. У разі застосування автоматизованої системи реєстрації зазначена інформація наноситься за допомогою штрих-коду. Первинне опрацювання документів у службі діловодства передбачає перевірку правильності доставки кореспонденції та її цілісності. Документи, надіслані не за адресою, повертаються відправникові без їх розгляду. Розкриваються всі конверти, за винятком тих, що мають напис Особисто. У разі відсутності додатків, зазначених у документі, або окремих аркушів, а також за наявності помилок в оформленні документа, що унеможливлює його виконання (відсутність підпису, відбитка печатки, грифу затвердження тощо), документ не реєструється і повертається відправникові із зазначенням причини повернення та повідомляється про повернення документа телефоном. При цьому відправникові може надсилатися письмовий запит, у такому разі на документі робиться відповідна відмітка із зазначенням дати запиту (розмови телефоном), посади та прізвища особи, якій зроблено запит, підпису, розшифрування підпису особи, яка здійснила запит. Зазначені в абзаці першому цього пункту документи реєструються, якщо особливості їх розгляду визначені спеціальними актами законодавства у відповідних сферах. У разі пошкодження конверта робиться відповідна відмітка у поштовому реєстрі. У разі відсутності, нецілісності вкладень внаслідок пошкодження конверта, упакування, що призвело до неможливості прочитання тексту документа, складається акт у двох примірниках, один з яких надсилається кореспонденту, а інший зберігається у службі діловодства.

Як передбачено пунктом 9 глави 2 розділу IIІ Правил №1000/5, документи підлягають попередньому розгляду в службі діловодства у день їх надходження або в перший наступний робочий день у разі надходження їх після закінчення робочого дня, у вихідні та святкові неробочі дні.

Пунктом 1 глави 3 розділу IIІ Правил №1000/5 передбачено, що реєстрація документів проводиться з метою забезпечення їх обліку, контролю за виконанням і оперативним використанням наявної в документах інформації і полягає у веденні запису облікових даних про документ за встановленою установою реєстраційною формою, яким фіксується факт створення, відправлення або одержання документа, шляхом проставлення на ньому реєстраційного індексу з подальшим записом у зазначених формах необхідних відомостей про документ.

Як передбачено пунктом 1 глави 4 розділу IIІ Правил №1000/5 зареєстровані документи передаються на розгляд керівництва установи в день їх надходження або наступного робочого дня у разі надходження документів у неробочий час. Телеграми, телефонограми та інші термінові документи передаються негайно.

Відтак, з наведеного вбачається, що для усіх установ визначено певні вимоги для організації діловодства в такій установі, які передбачають обов`язок служби діловодства чи відповідальної особи вчиняти дії щодо належної реєстрації, обліку, зберігання та виконання документації у такій установі.

В даному випадку ОСОБА_1 вказуючи на те, що у рекомендованому листі №149 містилася тільки постанова про розшук майна боржника від 17.05.2024 у виконавчому провадженні №74866664, не подає жодного доказу на підтвердження своїх доводів, зокрема, які саме документи були зареєстровані у боржника при надходженні рекомендованого листа №149. Натомість відповідач підтвердив належними доказами надсилання боржнику у спосіб, визначений Законом №1404-VIII, вимоги від 17.05.2024 та отримання такої вимоги боржником 28.05.2024.

Зважаючи на викладене колегія суддів погоджується з судом прешої інстанції, що оскільки матеріалами справи підтверджено належними доказами отримання боржником вимоги державного виконавця від 17.05.2024, а позивачем не надано належних доказів виконання такої вимоги чи неможливості її виконання, відтак, відповідач, при винесенні оскаржуваної постанови про накладення на позивача штрафу у розмірі 1 700 грн, діяв у межах повноважень та у спосіб, визначений положеннями чинного законодавства України.

Також суд першої інстанції вірно вказав, що передумовою для прийняття спірної постанови було неподання боржником декларації про доходи та майно відповідно до пункту 2 резолютивної частини постанови про відкриття виконавчого провадження №74866664.

Щодо, доводів позивача про незаконне притягнення його до адміністративної відповідальності, суд першої інстанції вірно вказав, що матеріали справи не містять доказів складання відповідачем, відповідно до приписів Інструкції №512/5, протоколу про адміністративне правопорушення на бланку за встановленою формою згідно з додатком 11 до Інструкції №512/5.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що винесення державним виконавцем відповідно до Закону №1404-VIII постанови про накладення штрафу на боржника не є притягненням особи до адміністративної відповідальності у порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 287, 308, 310, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 липня 2024 року у справі №300/5080/24 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

На постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
О. І. Довга
Повне судове рішення складено 13.12.2024