Справа № 620/16447/24
Суддя: Наталія БАРГАМІНА
Дата ухвалення: 2024-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

16 грудня 2024 року Чернігів Справа № 620/16447/24

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Баргаміна Н.М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку та виплати раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання (з врахуванням раніше виплачених сум): за період з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року , виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2270 грн., встановленого на 1 січня 2021 року Законом України «Про Державний бюджет на 2021 рік», та суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, розрахованої з врахуванням цього прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за період з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2481 грн., встановленого на 1 січня 2022 року Законом України «Про Державний бюджет на 2022 рік», та суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді розрахованої з врахуванням цього прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за період з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2684 грн., встановленого на 1 січня 2023 року Законом України «Про Державний бюджет на 2023 рік», та суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, розрахованої з врахуванням цього прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за період з 1 січня 2024 року виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3028 грн., встановленого на 1 січня 2024 року Законом України «Про Державний бюджет на 2024 рік», та суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, розрахованої з врахуванням цього прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пунктів 3, 5 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Пунктом 2 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в позовній заяві зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Частиною шостою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Так, позовна заява подана з порушенням вимог пункту 2 частини п`ятої статті 160, частини шостої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме:

- в позовній заяві не зазначено відомості про наявність або відсутність електронного кабінету у позивача та відповідача;

- до позовної заяви не додано заяву про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску.

Приписами частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як встановлено судом, позивач звернувся до суду з даним позовом 13.12.2024 та оскаржує дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови в перерахунку та виплаті довічного грошового утримання з 01.01.2021.

Суд зазначає, що, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

На думку суду, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або, як згадано вище, непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду в постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19 наголосив на тому, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Отже, з дня отримання спірної виплати особою, якій призначено довічне грошове утримання, вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо розміру складових призначеного (перерахованого) їй довічного грошового утримання звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а дійшла висновку, що норми, зокрема статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії), підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов: 1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом; 2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що позивач пов`язує порушення його прав зі зміною прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлюється Законом України про державний бюджет України на відповідний рік, та не проведенням відповідачем перерахунку довічного грошового утримання на цій підставі, однак позивачем не надано суду доказів триваючої неможливості звернення ним до суду в межах строку звернення до суду з моменту отримання довічного грошового утримання в січні 2021 року, 2022 року, 2023 року, 2024 року відповідно.

Враховуючи, що позовна заява подана позивачем до суду 13.12.2024, вищевказані обставини свідчать про пропуск позивачем встановленого законом строку для звернення до суду в частині позовних вимог про:

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання (з врахуванням раніше виплачених сум): за період з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2270 грн., встановленого на 1 січня 2021 року Законом України «Про Державний бюджет на 2021 рік», та суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, розрахованої з врахуванням цього прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за період з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2481 грн., встановленого на 1 січня 2022 року Законом України «Про Державний бюджет на 2022 рік», та суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді розрахованої з врахуванням цього прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за період з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2684 грн., встановленого на 1 січня 2023 року Законом України «Про Державний бюджет на 2023 рік», та суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, розрахованої з врахуванням цього прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за період з 1 січня 2024 року по 31.05.2024 року виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3028 грн., встановленого на 1 січня 2024 року Законом України «Про Державний бюджет на 2024 рік», та суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, розрахованої з врахуванням цього прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У відповідності до вимог частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Так, позивач був обізнаний із оспорюваною бездіяльністю відповідача та не був позбавлений можливості подати обґрунтований позов до суду в межах строків, встановлених чинним законодавством України, внаслідок чого позов підлягає залишенню без руху.

Згідно частини першої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Вказані недоліки позивач може усунути у 10-денний строк з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання до суду: 1) належним чином оформленої позовної заяви з додержанням вимог пункту 2 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в двох примірниках; 2) заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з вказанням підстав для його поновлення та доказів поважності причин його пропуску в частині позовних вимог про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання (з врахуванням раніше виплачених сум): за період з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року , виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2270 грн., встановленого на 1 січня 2021 року Законом України «Про Державний бюджет на 2021 рік», та суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, розрахованої з врахуванням цього прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за період з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2481 грн., встановленого на 1 січня 2022 року Законом України «Про Державний бюджет на 2022 рік», та суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді розрахованої з врахуванням цього прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за період з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2684 грн., встановленого на 1 січня 2023 року Законом України «Про Державний бюджет на 2023 рік», та суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, розрахованої з врахуванням цього прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за період з 1 січня 2024 року по 31.05.2024 року виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3028 грн., встановленого на 1 січня 2024 року Законом України «Про Державний бюджет на 2024 рік», та суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, розрахованої з врахуванням цього прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 123, 160, 161, 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків 10 днів з моменту отримання копії ухвали суду.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення вказаних недоліків у встановлений судом строк позовна заява буде йому повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Наталія БАРГАМІНА