Справа № 520/12332/24
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2024-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2024 р. Справа № 520/12332/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.10.2024, (головуючий суддя І інстанції: Супрун Ю.О.) по справі № 520/12332/24

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1 ), звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови ОСОБА_1 зарахувати термін навчання у Криворізькому ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою до загальної вислуги років на військовій службі у Збройних Силах України, внести до всіх облікових документів його особової справи зміни персональних даних, здійснити перерахунок вислуги років;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 встановити ОСОБА_1 початком перебування на військовій службі та початком її проходження день зарахування до Криворізького ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою 01 вересня 1995 року, зарахувати йому термін навчання у Криворізькому ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою з 01 вересня 1995 року по 19 червня 1998 року, як військову службу в період навчання у військовому навчальному закладі, до загальної вислуги років на військовій службі та, про що внести до всіх облікових документів його особової справи зміни персональних даних та здійснити перерахунок вислуги років на військовій службі, вважаючи початком перебування на військовій службі та початком її проходження день зарахування до Криворізького ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою 01 вересня 1995 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.10.2024 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

ОСОБА_1 (далі - позивач) не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на не правильне застосування норм матеріального права, необґрунтованість та незаконність, просив його скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає про невірне застосування судом першої інстанції норм законодавства, а саме положення ст. 2 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу», оскільки між статтями 2 та 24 вказаного Закону , чинного на час навчання позивача у військовому ліцеї, які регулювали однакові фактичні обставини є неузгодженість, а саме нормами ст.2 навчання у ліцеї не віднесено до військової служби, а за нормами ст.24 вступ до військового ліцею є часом початку військової служби.

Враховуючи наявність правової колізії між ст.2 та 24 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» вважає, що в спірних правовідносинах слід застосовувати ст.24, оскільки саме нею визначається початок проходження військової служби.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 01.09.1995 по 19.06.1998 навчався в Криворізькому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою, що довідкою Комунального закладу освіти "Криворізький ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою" від 17.03.2011 за № 239, витягом із наказу начальника Криворізького ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою №44 від 20.08.1995.

19.06.1998 ОСОБА_1 направлено до Одеського інституту сухопутних військ відповідно до наказу №47 від 19.06.1998 "Про розподіл ліцеїстів випускного курсу до вищих навчальних закладів військових".

Вважаючи, що в особовій справі невірно зазначено дату початку проходження військової служби з 01.07.1998 замість 01.09.1995 (день зарахування на навчання до військового ліцею), 13.04.2024 позивач звернувся до Військової частини НОМЕР_1 з рапортом в якому просив встановити йому початок перебування на військовій службі у Збройних Силах України та початок її проходження, з часу зарахування на навчання до Військового ліцею з 01.09.1995. Зарахувати до загальної вислуги років на військовій службі у Збройних Силах України термін навчання у Військовому ліцеї - 2 роки 9 місяців 18 днів.(а.с.11-12)

13.04.2024 відповідач у листі №2282 повідомив позивача, що чинною редакцією Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" навчання у військових ліцеях до військової служби не відноситься.

Позивач, не погодившись із бездіяльністю відповідача щодо не зарахування періоду навчання у Військовому ліцеї, починаючи з 01.09.1995 до вислуги років на військовій службі, звернувся з вказаним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що Комунальний заклад освіти "Криворізький ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою" не є військовим навчальним закладом в розумінні Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», тому строк навчання позивача не може бути зараховано у загальний строк військової служби, оскільки навчання в такому учбовому закладі не можна вважати проходженням військової служби згідно з переліком її видів, що закріплений у ч. 4 ст. 2 зазначеного Закону.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зміст спірних правовідносин, що склались у цій справі зводиться до питання щодо правомірності неврахування відповідачем періоду навчання у Криворізьському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою до строку військової служби, а отже й до вислуги років.

Правове регулювання стосовно загального військового обов`язку і військової служби з метою реалізації громадянами України конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначено Законом України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 2232-ХІІ ).

Відповідно до ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ, в редакції станом на час навчання позивача у військовому ліцеї, початком перебування на військовій службі вважався, зокрема, день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаний у приписі, виданому військовим комісаріатом, для допризовників, призовників і військовозобов`язаних.

У новій редакції цього Закону, який набрав чинності 31.07.1999 року з відповідними змінами та діє на цей час, ст. 24 не пов`язує початок перебування на військовій службі з днем прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею).

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону №2232-XII (у редакції, чинній на момент вступу позивача на навчання до ліцею) було визначено, що громадяни, які виявили бажання вступити до військово-навчальних закладів, проходять підготовку у військових ліцеях, середніх загальноосвітніх навчально-виховних закладах, в організаціях Товариства сприяння обороні України, на підготовчих курсах при вищих навчальних закладах або самостійно.

Положення ч. 1 ст. 12 Закону №2232-XII (у редакції, чинній на момент подачі позивачем рапорту) передбачено, що громадяни України, які виявили бажання вступити до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, можуть проходити попередню підготовку в закладах загальної середньої освіти III ступеня, військових ліцеях, ліцеях з посиленою військово-фізичною підготовкою, у військових оркестрах, закладах освіти громадських організацій, на підготовчих курсах при вищих військових навчальних закладах або військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти.

Аналіз вказаної норми Закону свідчить, що навчання у військовому ліцеї є лише підготовкою до вступу у вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів.

Крім того, Верховний Суд України в своїх рішеннях (зокрема, від 16.04.2013 року у справі №21-107а13, від 01.10.2013 року у справі №21-330а13) неодноразово вказував, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19.08.1992 року №490 «Про реформу системи військової освіти» військові ліцеї були створені з метою підготовки кандидатів для вступу до військових навчальних закладів. Вказаною постановою затверджено перелік вищих навчальних закладів, в яких здійснюватиметься військова підготовка студентів.

Комунальний заклад освіти "Криворізький ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою" в якому навчався позивач, відсутній у вказаному переліку.

Так, ст. 24 Закону № 2232-ХІІ (у редакції, що була чинною протягом строку навчання позивача) пов`язувала початок перебування на військовій службі з днем прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаному у приписі, виданому військовим комісаріатом, - для допризовників, призовників і військовозобов`язаних.

Однак, станом на момент виникнення спірних правовідносин жодна норма Закону № 2232-ХІІ чи будь-якого іншого закону не відносить період навчання у ліцеї до періоду військової служби.

Отже, військовий ліцей, в якому навчався позивач, не є військовим навчальним закладом в розумінні Закону № 2232-XII, тому строк його навчання не може бути зараховано у загальний строк військової служби, оскільки навчання в таких учбових закладах з метою підготовки до вступу у військово-навчальні заклади не можна вважати проходженням військової служби згідно з переліком її видів, що закріплений у ст. 2 цього Закону.

Крім того, варто звернути увагу, що постановою Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" від 17 липня 1992 року №393 визначено обмежений перелік підстав для зарахування до вислуги років, до яких навчання у військових ліцеях не відноситься.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом при вирішенні подібних спірних правовідносин у постанові від 12 лютого 2020 року у справі №813/3997/17.

Колегія суддів наголошує, що необхідною умовою прийняття на військову службу зокрема є досягнення громадянином України відповідного віку.

Аналізуючи положення ч.1 ст.15 № 2232-XII (у редакції, що діяла на час навчання позивача у ліцеї) на строкову військову службу в мирний час призиваються придатні до неї за станом здоров`я і віком громадяни, яким до дня відправки у військові частини виповнилося 18 років.

Однак, ч.1 ст.20 Закону №2232-ХІІ було визначено, що на військову службу у добровільному порядку приймаються особи, які відповідають вимогам військової служби, зокрема громадяни віком від 17 до 21 року, в тому числі ті, котрі досягли 17-річного віку в рік зарахування на навчання, а також військовослужбовці та військовозобов`язані віком від 18 до 23 років, які не мають військових звань офіцерського складу і виявили бажання вчитися у військово-навчальних закладах, - на військову службу курсантів військово-навчальних закладів; курсанти військово-навчальних закладів і офіцери запасу - на військову службу офіцерського складу.

Як вірно встановлено судом першої інстанції позивачу 06.03.1981 року народження, на момент його зарахування до військового ліцею 20.08.1995 р. було лише 14 років. Отже, він був неповнолітньою особою, яка в силу положень законодавства не могла бути призваною на військову службу або добровільно вступити на неї.

Відповідно до змісту наказу Криворізького ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою від 20.08.1995 р. №44 позивач був зарахований до Криворізького ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою та відрахований з такого ліцею як «абітурієнт», а не курсант чи слухач. Іншого військового (спеціального) звання позивачу під час навчання та після його завершення не було присвоєно.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що період навчання позивача з 01.09.1995 по 19.06.1998 не може бути зараховано у загальний строк його військової служби.

При вирішенні справи суд враховує правові висновки Верховного Суду викладені, зокрема в постанові від 12.02. 2020 по справі №813/3997/17.

За приписами п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення в частині задоволення позову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.10.2024 по справі № 520/12332/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді Т.С. Перцова С.П. Жигилій