Справа № 160/6970/24
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2024-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 листопада 2024 року м.Дніпросправа № 160/6970/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 травня 2024 року у справі № 160/6970/24 (суддя Лозицька І.О., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку письмового провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач-1) № 27 від 08 лютого 2024 року про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач-2) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії з віком від 05.02.2024, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 12.08.1985 по 15.02.1986, з 10.05.1986 по 11.06.1986 (крайня північ), з 26.09.1988 по 01.02.1995, відповідно до записів в трудовій книжці від 12 серпня 1985 року.

Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 12.01.2024 йому виповнилось 60 років. 05.02.2024 позивач звернувся із заявою до сервісного центру ВОГ №17 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач отримав копію рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 08.02.2024 № 27, яким йому було відмовлено у призначенні пенсії за віком. Рішенням до страхового стажу позивача не зараховано наступні періоди: з 10.05.1986 по 11.06.1986, відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 12.08.1985, оскільки в Записі № 3 трудової книжки відсутня дата наказу на прийняття на роботу, (а саме: не зазначено рік прийняття на роботу), тому необхідно долучити уточнюючу довідку, видану на підставі первинних документів; з 12.08.1985 по 15.02.1985, з 26.09.1986 по 04.02.1995, відповідно до архівних довідок від 15.09.2023 №1213, №1214, №1215, №1216, №1217, №1218, оскільки, до батькові заявника зазначено скорочено.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 травня 2024 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 27 від 08 лютого 2024 року про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії з віком від 05.02.2024, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 12.08.1985 по 15.02.1986, з 10.05.1986 по 11.06.1986 (крайня північ), з 26.09.1988 по 01.02.1995, відповідно до записів в трудовій книжці від 12 серпня 1985 року та з у урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Із рішенням суду не погодився відповідач-1, ним була подана апеляційна скарга. В скарзі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, відповідач просить рішення в частині задоволених позовних вимог скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В апеляційній скарзі зазначено, що Україна та росія вийшли з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року. Тобто, угода про гарантії прав громадян держав - учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 не діє на території України та росії.

Позивач подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу відповідача. У відзиві стверджує про безпідставність доводів скаржника, рішення суду першої інстанції вважає законним і обґрунтованим. Позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Відповідач-2 своїм правом на подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою від 12.01.2024 про призначення пенсії за віком, відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області рішенням від 08.02.2024 за № 27 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Страховий стаж ОСОБА_1 становить 30 років 01 місяці 11 днів при необхідному 31 рік.

До страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано періоди роботи з 10.05.1986 по 11.06.1986 (крайня північ), відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 12.08.1985, оскільки в записі № 3 трудової книжки відсутня дата наказу про прийняття на роботу, (а саме: не зазначено рік прийняття на роботу); періоди роботи в колгоспі «Прогрес» з 12.08.1985 по 15.02.1985, з 26.09.1986 по 01.02.1995, відповідно до архівних довідок від 15.09.2023 №1213, 1214, 1215, 1216, 1217, 1218, які неможливо взяти до уваги, оскільки по батькові заявника зазначено скорочено.

Не погоджуючись з відмовою в зарахуванні до трудового стажу періодів роботи та у призначенні пенсії за віком, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявних підстав для часткового задоволення позовних вимог та вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Статтею 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Відповідно до частини 3 статті 45 цього Закону переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Приписами частини другої статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі Україна та російська федерація (далі - Угода).

Ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди (стаття 5 Угоди).

Відповідно до статті 1 Угоди пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

У разі, якщо в державах - учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Відповідно до статті 11 вказаної Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

Частиною другою статті 4 Угоди "Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів" від 15 квітня 1994 року, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, російська федерація, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Тобто, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; трудовий стаж, зокрема пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою, а необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

Згідно із абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом рф "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

Частиною другою статті 4 Угоди "Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів" від 15 квітня 1994 року, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, російська федерація, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

З аналізу наведеного вище, виходить, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.

Постановою Кабінету Міністрів України №1328 від 29.11.2022 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення" постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. москві.

Зазначена вище постанова набрала чинності 02.12.2022.

Відтак, до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України №1328 від 29.11.2022 Україна, як держава - учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Слід зазначити, що частиною 2 статті 13 Угоди передбачено, що пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Таким чином, за наявності чинних у період роботи особи положень Угоди, що передбачали відповідне право, така особа не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у зарахуванні спірного періоду до пільгового стажу роботи.

Згідно з пунктом 5 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у редакції чинній станом на момент звернення позивача за призначенням пенсії за віком (далі Закон №1058), було встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Частиною 4 статті 26 Закону №1058 визначено, що у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону №1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Абзацом 1 ч.4 ст.24 Закону №1058 передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1, п.2, п.3 постанови Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 р. Про затвердження Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що для розрахунку пенсії пенсійний орган обчислює страховий стаж за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди, до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

При цьому, у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами; на підставі показань свідків; даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідок, виписок із наказів, особових рахунків і відомостей на видачу заробітної плати, посвідчень, характеристик, письмових трудових договорів і угод з відмітками про їх виконання та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу не зараховано періоди роботи з 10.05.1986 по 11.06.1986 (крайня північ), відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 12.08.1985, оскільки в записі № 3 трудової книжки відсутня дата наказу про прийняття на роботу, (а саме: не зазначено рік прийняття на роботу); періоди роботи в колгоспі «Прогрес» з 12.08.1985 по 15.02.1985, з 26.09.1986 по 01.02.1995, відповідно до архівних довідок від 15.09.2023 №1213, 1214, 1215, 1216, 1217, 1218, які неможливо взяти до уваги, оскільки по батькові заявника зазначено скорочено.

Тобто, фактично, вказані періоди роботи позивача не було зараховано пенсійним органом до стажу роботи позивача, який зараховується для призначення пенсії за віком, у зв`язку з не відповідністю ім`я паспортним даним заявника ( ОСОБА_2 ).

Згідно з записами трудової книжки від 12 серпня 1985 року серії НОМЕР_1 на ім`я позивача у спірні періоди: 12.08.1985 прийнятий в члени колгоспу «Прогресс» нa посаду зоотехніка № 1; 15.02.1986 виключений із членів колгоспу "Прогресс" згідно поданої заяви - запис №2; 10.05.1986 прийнятий на посаду завгоспа свиноферми (крайня північ) - запис № 3; 11.06.1986 звільнений за власним бажанням - запис №4; 26.09.1988 прийнятий в члени колгоспу "Прогресс" П`ятихатського р-на Дніпропетровської обл., зоотехніком - запис № 10; 01.02.1995 виключений з членів колгоспу за власним бажанням - запис № 11.

Задля отримання архівних довідок на підтвердження стажу роботи за відповідних періодів позивач звертався до комунальної архівної установи, в архівній довідці комунальної архівної установи "П`ятихатський трудовий архів" П`ятихатської міської ради від 15.09.2023 № 1216 зазначено, що в книгах обліку оплати праці колгоспу "Прогресс", з 1993 року КСП "Прогресс" значиться ОСОБА_3 ім`я ОСОБА_4 , по-батькові ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (у документах).

В архівній довідці комунальної архівної установи "П`ятихатський трудовий архів" П`ятихатської міської ради від 15.09.2023 р. № 1217 зазначено, що в книгах обліку оплати праці колгоспу "Прогресс", з 1993 року КСП "Прогресс" значиться ОСОБА_3 ім`я ОСОБА_4 , по-батькові ОСОБА_7 (у документах), та зазначена заробітна плата позивача за період жовтень 1988 - грудень 1992 р..

В архівній довідці комунальної архівної установи "П`ятихатський трудовий архів П`ятихатської міської ради від 15.09.2023 р. № 1218 зазначено, що в книгах обліку оплати праці колгоспу "Прогресс".

3 1993 року КСП "Прогресс" значиться ОСОБА_3 ім`я ОСОБА_4 , по-батькові ОСОБА_8 (у документах) та зазначена заробітна плата позивача за період січень 1993 - січень 1995 р.р.

Листом комунальної архівної установи "П`ятихатський трудовий архів" П`ятихатської міської ради № 85 від 31 січня 2024 року ОСОБА_1 повідомлено, що в книгах обліку трудового стажу і заробітку колгоспників за 1985-1995 роки та в книгах обліку розрахунків по оплаті праці за 1985-1995 роки інших працівників за прізвищем та на ім`я ОСОБА_9 немає.

В архівній довідці комунальної архівної установи "П`ятихатський трудовий архів П`ятихатської міської ради від 15.09.2023 № 1213 зазначено, що в книгах обліку оплати праці колгоспу "Прогресс", з 1993 року КСП "Прогресс" значиться ОСОБА_3 ім`я ОСОБА_4 . по-батькові ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (y документх) тa відпрацьовані людино-дні позивача у період серпень 1985 р. - лютий 1986 p..

В архівній довідці комунальної архівної установи "П`ятихатський трудовий архів" П`ятихатської міської ради від 15.09.2023 р. №1214 зазначено, що в книгах обліку оплати праці колгоспу "Прогресс", з 1993 року КСП "Прогресс" значиться ОСОБА_3 ім`я ОСОБА_4 , по-батькові ОСОБА_7 (у документах) та відпрацьовані людино-дні позивача у період жовтень 1988 - грудень 1992 року.

В архівній довідці комунальної архівної установи "П`ятихатський трудовий архів" П?ятихатської міської ради від 15.09.2023 р. № 1215 зазначено, що в книгах обліку оплати праці колгоспу "Прогресс" з 1993 року КСП "Прогресс" значиться ОСОБА_3 ім`я ОСОБА_4 , по-батькові ОСОБА_10 (так у документах), та відпрацьовані людино-дні позивача у період січень 1993 - січень 1995 року.

Так, відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №310 визначено, що трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Порядку №310).

Згідно з пунктом 6 Порядку №310 передбачено, що всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Також слід зазначити про встановлення звірки трудової книжки колгоспника, відповідно до якого трудова книжка колгоспника містить окремі розділи: ІІІ "членство в колгоспі", де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення , відомості про документ, на підставі якого внесений запис; ІV "відомості про роботу" - відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V "трудова участь у громадському господарстві" - встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.

З наведеного вбачається, що трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого взірця, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).

Аналізуючи вищенаведені норми чинного законодавства та надані позивачем докази у їх сукупності, за умови надання позивачем до пенсійного органу трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 12.08.1985, яка містить всю необхідну інформацію та підтверджує факт роботи позивача у не зарахованому періоді, Головне управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області безпідставно відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскаржене позивачем рішення є протиправним та підлягало скасуванню.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з обраним судом способом захисту порушених прав позивача шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії з віком від 05.02.2024, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 12.08.1985 по 15.02.1986, з 10.05.1986 по 11.06.1986 (крайня північ), з 26.09.1988 по 01.02.1995, відповідно до записів в трудовій книжці від 12 серпня 1985 року та з у урахуванням висновків суду.

В частині відмови в задоволенні позовних вимог рішення суду позивачем не оскаржується, тому колегія суддів не перевіряє обґрунтованість рішення в цій частині.

Судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

З урахуванням результату апеляційного перегляду підстави для зміни розподілу судових витрат, здійсненого судом першої інстанції, відсутні.

Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 травня 2024 року у справі № 160/6970/24 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак