Справа № 240/17588/24
Суддя: Приходько Оксана Григорівна
Дата ухвалення: 2024-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року м. Житомир справа № 240/17588/24

категорія 111030700

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Приходько О.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирської митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Житомирської митниці, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 21 серпня 2024 року № UA24 та № UA25.

В обґрунтування позовних вимог позивач стверджує про невідповідність форми оскаржуваних податкових повідомлень-рішень вимогам пунктів 3, 4 Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом міністерства фінансів України від 28 грудня 2015 року № 1204, (надалі - Порядок № 1204), а саме: оскаржувані рішення не містять порушень та обґрунтованих підстав для визначення податкового (грошового) зобов`язання, яке повинен сплатити платник податків, обставин вчинених правопорушень, які відображені в акті перевірки, інформації щодо надання/ненадання платником податків заперечень, письмових пояснень та додаткових документів, зокрема щодо обставин виявлених порушень, наданої платником податків інформації, яка спростовує наявність його вини, наявності пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до Податкового кодексу України (надалі - ПК України). Висновки ж у акті перевірки зроблено, як вважає позивач, на основі припущень та не підтверджені жодними доказами. Наполягає, що у листі Управління протидії митним правопорушенням та контрабанді Київської митниці Держмитслужби від 01 березня 2021 року № 7.8-20- 31/1121 йдеться про можливе порушення, проте відповідачем жодним чином не обґрунтовано перевагу таких припущень задекларованим відомостям платника і поданим документам для митного оформлення транспортних засобів: митні декларації, свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, рахунки-фактури, які підтверджують календарний рік виготовлення транспортних засобів, митну вартість товарів і обраний метод їх визначення.

Також акцентує на тому, що постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 29 січня 2021 року закрито провадження у справі № 760/2122/21 за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, що доводить, як стверджує позивач, відсутність порушень при визначенні митної вартості автомобіля Mercedes-Вenz; модель - С220d; колір - білий; номер кузова - НОМЕР_1 , та спростовує, як зазначає позивач, доводи відповідача щодо повноти сплати митних платежів. Також, постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2021 року у справі № 278/260/21 суд визнав необґрунтованими доводи митного органу (Київської митниці Держмитслужби) про існування невідповідності між поданими декларантом документами митному органу для митного оформлення автомобіля марки - Mercedes-Вenz; модель - С220d; колір - білий; номер кузова - НОМЕР_1 і документами, наданими митним органом іноземної держави. При цьому судом не встановлено невідповідностей щодо року і місяця виготовлення автомобіля та поданими декларантом документами.

Також звертає увагу на те, що строк давності для визначення контролюючим органом грошових зобов`язань відповідно до статті 102 ПК України сплинув, що, на переконання позивача, звільняє його від відповідальності.

Ухвалою суду від 23 вересня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач позов не визнав. У відзиві на позовну заяву щодо процедурних питань проведення перевірки зазначає про те, що за результатами опрацювання листів Управління протидії митним правопорушенням та контрабанді Київської митниці Держмитслужби від 01 березня 2021 року № 7.8-20-31/1121 та від 28 травня 2021 року № 7.8-20-31/2248 про виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, митним органом згідно з пунктом 7 частини першої статті 336, пунктом 1 частини другої статті 351 Митного кодексу України (надалі - МК України) проведено документальну невиїзну перевірку на предмет дотримання вимог законодавства України з питань митної справи щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при митному оформленні товарів за результатами аналізу електронних копій митних декларацій від 17 липня 2019 року № UА101070/2019/041462 та від 25 липня 2019 року № UA101070/2019/043182. Оскільки перебіг строків давності, передбачених статтею 102 ПК України, зупинявся у зв`язку із запровадженим згідно із Законом України від 17 березня 2020 року № 533-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)" мораторієм на проведення документальних та фактичних перевірок, зокрема, митними органами на період з 18 березня по 22 травня 2020 року, а також у зв`язку із введенням воєнного стану згідно із Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" з 17 березня 2022 року по 30 квітня 2024 року, оскільки згідно із Законом України від 20 березня 2024 року № 3613-ІХ повноваження митних органів на проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань митної справи поновлено з 01 травня 2024 року, строк проведення перевірки відповідачем не пропущено.

Оскільки задекларовані позивачем роки випуску розмитнених транспортних засобів не відповідають даним свідоцтв про реєстрацію цих транспортних засобів, які були у декларанта на час митного оформлення товару, декларування недостовірних відомостей зумовило заниження митних платежів, відтак відповідачем обґрунтовано донараховано за результатом перевірки суми акцизного податку та податку на додану вартість.

Вважає безпідставними доводи позивача щодо невідповідності форми спірних податкових повідомлень-рішень, оскільки оскаржувані акти складені за формою «Р» згідно з пунктами 2, 3 та 4 розділу II Порядку № 1204 відповідно до додатку 3 та містять виклад порушень митного законодавства. Також вважає необґрунтованим посилання позивача на відповідні судові рішення у справах про адміністративні правопорушення, оскільки, як зазначає відповідач, той факт, що декларант не був притягнутий до адміністративної відповідальності, не є підставою для звільнення позивача від сплати митних платежів в належному розмірі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 у 2019 році за митною декларацією від 17 липня 2019 року № UА101070/2019/041462 в митному режимі імпорту відповідно до опису, наведеного в графі 31 МД, задекларовано "Легковий автомобіль марки Hyundai; модель - ІХ35; номер кузова - НОМЕР_2 ; призначення - для перевезення пасажирів на дорогах загального користування; двигун н/в, тип двигуна - дизельний; робочий об`єм циліндрів двигуна - 1685 см3; тип кузова - універсал; колісна формула - 4х2; календарний рік виготовлення - 2014; модельний рік виготовлення - 2014; дата першої реєстрації - 01 липня 2014 року; країна виробництва Чехія (CZ)".

Митна вартість заявлена декларантом із застосуванням шостого методу визначення митної вартості (резервний) (графа 12 МД) - 264 152,65 грн та здійснено нарахування митних платежів: мито на транспортні засоби у розмірі 26 415,27 грн; акцизний податок із ввезених на митну територію України транспортних засобів у розмірі 14 673,31 грн; податок на додану вартість у розмірі 61 048,25 грн.

За митною декларацією від 25 липня 2019 року № UA101070/2019/043182 в митному режимі імпорту відповідно до опису, наведеного в графі 31 МД, задекларовано "Легковий автомобіль марки Mercedes-Benz; модель - C220d; колір - білий; номер кузова - НОМЕР_1 ; кількість місць - 5; призначення - для перевезення пасажирів на дорогах загального користування; двигун н/в, тип двигуна - дизельний; робочий об`єм циліндрів двигуна - 2143 см3; що був у використанні; тип кузова - седан; колісна формула - 4х2; календарний рік виготовлення - 2016; модельний рік виготовлення - 2016; дата першої реєстрації - 20 червня 2016 року; країна виробництва Німеччина (DE)".

Митна вартість заявлена декларантом із застосуванням шостого методу визначення митної вартості (резервний) (графа 12 МД) - 507 417,50 грн та здійснено нарахування митних платежів: мито на транспортні засоби у розмірі 50 741,75 грн; акцизний податок із ввезених на митну територію України транспортних засобів у розмірі 9 137,27 грн; податок на додану вартість у розмірі 113 459,30 грн.

12 липня 2024 року Житомирською митницею проведено документальну невиїзну перевірку дотримання платником податків ОСОБА_1 вимог законодавства України з питань митної справи щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при митному оформленні товарів за результатами аналізу електронних копій митних декларацій від 17 липня 2019 року № UА101070/2019/041462, від 25 липня 2019 року № UA101070/2019/043182, за результатом якої складено акт від 25 липня 2024 року № 5/24/7.19-1-19-01/.

Згідно з висновками у акті перевірки документальною невиїзною перевіркою встановлено порушення:

- пункту 1 статті 257 МК України, підпункту 215.3.5-1 пункту 215.3 статті 215 ПК України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті акцизного податку на загальну суму 8 236,96 грн;

- пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190 ПК України, в результаті чого занижено податкові зобов`язання по сплаті податку на додану вартість на загальну суму 1 647,39 грн.

За висновками контролюючого органу декларантом у митних деклараціях зазначено неправильні відомості щодо календарного року виготовлення транспортних засобів.

Так, Листом Управління протидії митним правопорушенням та контрабанді Київської митниці Держмитслужби від 28 травня 2021 року № 7.8-20-31/2248 передані управлінню митного аудиту матеріали про виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено. Зокрема, відомості щодо календарного року реєстрації транспортного засобу Нyundai, модель ІX35; номер кузова НОМЕР_3 , зазначені у митній декларації від 17 липня 2019 року № UA101070/2019/041462 (2014 рік), не відповідають відомостям щодо календарного року реєстрації транспортного засобу, які містяться в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу від 01 серпня 2018 року № НОМЕР_4 , в графі "D.20. Тіllverkningsar-mаnаd" зазначено "2013-08" (рік виготовлення 2013, місяць - 08), тобто у декларанта на час митного оформлення були наявні товаросупровідні документи, в яких зазначені відомості про фактичний календарний рік виготовлення транспортного засобу.

Листом Управління протидії митним правопорушенням та контрабанді Київської митниці Держмитслужби від 01 березня 2021 року № 7.8-20-31/1121 передані управлінню митного аудиту матеріали про виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено. Зокрема, відомості щодо календарного року реєстрації транспортного засобу Mercedes-Benz; модель - C220d; номер кузова - НОМЕР_1 , зазначені у митній декларації від 25 липня 2019 року № UA101070/2019/043182 (2016 рік), не відповідають відомостям щодо календарного року реєстрації транспортного засобу, які містяться в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу від 18 липня 2019 року № НОМЕР_5 , в графі "D.20. Тіllverkningsar-mаnаd" зазначено "2015-12" (рік виготовлення 2015, місяць - 12), тобто у декларанта на час митного оформлення були наявні товаросупровідні документи, в яких зазначені відомості про фактичний календарний рік виготовлення транспортного засобу.

26 липня 2024 року Житомирською митницею направлено позивачу для ознайомлення та підписання акт від 25 липня 2024 рок № 5/24/7.19-1-19-01/, примірник якого підписаний 08 серпня 2024 року повернуто ОСОБА_1 із зазначенням пояснень з зауваженнями щодо встановленого порушення.

Заперечення до акта перевірки відповідно до частини восьмої статті 354 МК України до Житомирської митниці платником не подавались.

22 серпня 2024 року Житомирською митницею скеровано платнику податкові повідомлення-рішення (з розрахунками): від 21 серпня 2024 року № UA24 за платежем "Акцизний податок на транспортні засоби (крім мотоциклів і велосипедів)" на суму 9 060,65 грн, з яких: 8 236,95 грн - за податковим та/або іншим зобов`язаннями та 823,69 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами); та № UA25 за платежем "Податок на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів" на суму 1 812,13 грн, з яких: 1 647,39 грн - за податковим та/або іншим зобов`язаннями та 164,74 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з такого.

Відповідно до частин першої та другої статті 1 МК України законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів. Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Відповідно до частини першої - третьої статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, на які накладено електронний підпис декларанта або уповноваженої ним особи.

Електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, на яку накладено електронний підпис, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках, а також електронних (сканованих) копій паперових документів, на які накладено електронний підпис декларанта або уповноваженої ним особи.

Митна декларація та інші документи, подання яких митним органам передбачено цим Кодексом, оформлені на паперовому носії та у вигляді електронних документів, мають однакову юридичну силу.

Згідно з частиною восьмою статті 257 МК України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів: 6) відомості про нарахування митних та інших платежів, а також про застосування заходів гарантування їх сплати: а) ставки митних платежів; в) суми митних платежів.

Як закріплено у пункт 7 частини першої статті 336 МК України митний контроль здійснюється посадовими особами органів доходів і зборів шляхом проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

У частинах першій-третій статті 345 МК України визначено документальну перевірку - як сукупність заходів, за допомогою яких митні органи переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних та інших платежів, а також пені, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.

Документальні перевірки дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, проводяться митними органами з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України.

Митні органи мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань митної справи щодо, зокрема, правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Надаючи оцінку доводам позивача щодо процедурних порушень, а саме, проведення контрольного заходу поза межами строків, визначених у статті 102 ПК України, суд звертає увагу на таке.

Статтею 102 ПК України визначено строки давності та їх застосування, відповідно до абзацу 1 пункту 102.1 якої контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки відповідно до статей 39 і 39-2, застосування вимог пункту 141.4 статті 141 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

При цьому слід врахувати, що 18 березня 2020 року набрав чинності Закон України від 17 березня 2020 року № 533-IX "Про внесення змін до ПК України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", яким підрозділ 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України доповнено пунктами 52-1, 52-5.

Зокрема, пунктом 52-2 установлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня по 31 травня 2020 року, крім документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України, а також на період з 18 березня по 31 травня 2020 року зупинено перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

23 травня 2020 року набрав чинності Закон України від 16 січня 2020 року № 466-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", згідно з яким пункт 75.1 статті 75 ПК України доповнено абзацом третім такого змісту: "Види документальних перевірок, порядок планування, проведення та оформлення їх результатів, що проводяться контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, встановлюються Митним кодексом України".

Своєю чергою, згідно з підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 ПК України контролюючими органами є митні органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань митної справи та оподаткування митом, акцизним податком, податком на додану вартість, іншими податками та зборами, які відповідно до податкового, митного та іншого законодавства справляються у зв`язку із ввезенням (пересиланням) товарів на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенням (пересиланням) товарів з митної території України або території вільної митної зони.

Отже, мораторій щодо проведення перевірок, встановлений підпунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX ПК України, з 23 травня 2020 року не розповсюджувався на перевірки, що проводились митними органами.

Разом з тим, Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введений воєнний стан, який на підставі Указів Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжувався та станом на час розгляду справи триває.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ дію пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX ПК України, який набрав чинності 17 березня 2022 року, зупинено на період дії воєнного, надзвичайного стану (пункт 2 розділу ІІ).

Водночас, Законом України від 24 березня 2022 року № 2142-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану", який набув чинності з 05 квітня 2022 року, розділ ХХІ "Прикінцеві та перехідні положення" МК України доповнено пунктом 9-12, згідно з підпунктом 1 якого було передбачено, що, тимчасово, на період до припинення чи скасування воєнного, надзвичайного стану на території України, зокрема документальні перевірки дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, не розпочинаються, а розпочаті перевірки зупиняються.

На час проведення документальної перевірки позивача, згідно з цією ж нормою (у редакції Закону від 23 серпня 2023 року № 3345-IX; із змінами, внесеними згідно із Законами від 21 листопада 2023 року № 3475-IX та від 20 березня 2024 року № 3613-IX), тимчасово, до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (крім випадків, передбачених підпунктами 1 і 2 цього пункту) документальні перевірки дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, не розпочинаються, а розпочаті перевірки зупиняються до 01 травня 2024 року, акти (довідки) про результати документальних перевірок, зустрічних звірок, заперечення до актів перевірок та податкові повідомлення-рішення не надсилаються (не вручаються). З 01 травня 2024 року поновлюються на невикористаний строк документальні перевірки, зустрічні звірки, розпочаті та не завершені до 24 лютого 2022 року, крім документальних перевірок, зустрічних звірок, на які пунктом 9-34 цього розділу встановлено мораторій.

Отже, з 01 травня 2024 року поновлено повноваження митних органів на проведення документальних перевірок, з урахуванням невикористаного строку, що кореспондується з нормою підпункту 102.3.2 пункту 102.3 статті 102 ПК України, за якою відлік строку давності зупиняється на будь-який період, протягом якого контролюючому органу згідно з законом та/або рішенням суду заборонено проводити перевірку (перевірки) платника податків.

Таким чином, у зв`язку з запровадженням карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СОVID-19), зокрема, у період з 18 березня 2020 року по 22 травня 2020 року, а у подальшому у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні, зокрема, протягом періоду з 17 березня 2022 року по 30 квітня 2024 року перебіг строків давності, встановлених статтею 102 ПК України, зупинявся.

Суд звертає увагу, що з дня подання першої митної декларації (17 липня 2019 року) по день винесення оскаржених податкових повідомлень-рішень (21 серпня 2024 рок) минуло 1863 календарних днів. При цьому, у цей строк не враховується час законодавчого зупинення строків давності у період з 18 березня 2020 року по 22 травня 2020 рок (66 календарних днів) та з 17 березня 2022 року по 30 квітня 2024 року (776 календарних днів). Таким чином, невиїзну перевірку проведено у межах 1095-денного строку (1863 - 66 - 776 = 1021), що доводить відсутність порушень з боку відповідача у цій частині та безпідставність доводів позивача.

По суті виявлених перевіркою порушень, які зумовили висновки про порушення митних правил та заниження акцизного податку та податку на додану вартість за оскаржуваними у справі індивідуальними актами, суд враховує, що відповідно частин першої-п`ятої статті 351 МК України предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі, зокрема, виявлення фактів або отримання документів, інформації (відомостей), що свідчать про порушення законодавства України з питань митної справи, під час здійснення пост-митного контролю, аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів (пункт 1 частини другої статті 351 МК України).

Документальна невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу митного органу.

Документальна невиїзна перевірка проводиться посадовими особами митного органу в приміщенні цього органу за умови направлення керівнику відповідного підприємства або відповідному громадянину рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особистого вручення зазначеним особам чи уповноваженим ними представникам під розписку письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки.

Присутність уповноважених посадових осіб підприємства або громадянина, що перевіряється, під час проведення невиїзної документальної перевірки не обов`язкова.

Відповідно до статті 352 МК України посадовими особами митних органів під час проведення перевірок можуть бути використані: 1) документи, визначені цим Кодексом; 2) податкова інформація; 3) експертні висновки; 4) судові рішення; 5) отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; 6) інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України.

Частиною першою статті 354 МК України передбачено, що результати перевірок оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами митного органу та керівником підприємства, що перевірялося, або уповноваженою ним особою. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. За результатами зустрічної звірки складається довідка.

Відповідно до частин одинадцятої - дванадцятої цієї ж статті МК України рішення про визначення грошових зобов`язань підприємства, що перевірялося, приймається керівником митного органу або його заступником з урахуванням результатів розгляду заперечень підприємства (у разі їх наявності). Керівник підприємства або уповноважена ним особа можуть бути присутні під час прийняття такого рішення.

Податкове повідомлення-рішення приймається керівником митного органу або його заступником з урахуванням розгляду заперечень до акта (у разі їх наявності) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення або надіслання підприємству акта про результати перевірки у порядку, передбаченому ПК України для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень підприємства до акта про результати перевірки - приймається з урахуванням висновку за результатами розгляду заперечень до акта про результати перевірки протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді підприємству.

Отже, отримання документів, інформації (відомостей), що свідчать про порушення законодавства України з питань митної справи, під час здійснення пост-митного контролю, аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, є підставою для проведення перевірки.

При цьому у разі, якщо митний орган, приймаючи митну декларацію, самостійно визначає митну вартість товару та пропускає товар на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому він не має правових підстав для прийняття рішень про донарахування податкових зобов`язань, проте у разі якщо митний орган не визначав митну вартість товару, а така вартість була визначена платником податку самостійно, то митний орган вправі здійснювати митний контроль і після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України.

Аналогічна правова позиція вже неодноразово викладалась Верховним Судом, зокрема, у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 808/1236/16.

Як передбачено пунктом 218.1 статті 218 ПК України суми податку з товарів (продукції), які ввозяться на митну територію України, що підлягають сплаті, визначаються платниками податку самостійно, виходячи з об`єктів оподаткування, бази оподаткування та ставок цього податку.

Згідно із підпунктом 213.1.3 пункту 213.1 статті 213 ПК України об`єктами оподаткування акцизним податком є операції з ввезення підакцизних товарів (продукції) на митну територію України.

Відповідно до пункту 215.1 статті 215 ПК України до підакцизних товарів належать, у тому числі, автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб i більше, транспортні засоби для перевезення вантажів.

Підпунктом 215.3.5-1 пункту 215.3-1 статті 215 ПК України встановлено, що податок справляється з таких товарів та обчислюється за такими ставками, а саме: автомобілі легкові та інші моторні транспортні засоби, призначені головним чином для перевезення людей, що відповідають товарній позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД (крім моторних транспортних засобів, зазначених у товарній позиції 8702 згідно з УКТ ЗЕД), включаючи вантажопасажирські автомобілі-фургони, гоночні автомобілі, у тому числі автомобілі, які в установленому законодавством порядку подаються до органів, що здійснюють державну реєстрацію транспортних засобів, для реєстрації або перереєстрації у зв`язку із зміною моделі транспортного засобу, що до переобладнання під час ввезення відповідала товарній позиції 8704 згідно з УКТ ЗЕД, а після переобладнання відповідає товарній позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД: ставка податку (Ставка) для відповідного транспортного засобу визначається за формулою: Ставка = Ставка базова х К двигун х К вік, де Ставка базова - ставка податку в євро за 1 штуку транспортного засобу: зокрема, з двигуном внутрішнього згоряння з іскровим запалюванням та кривошипно-шатунним механізмом з об`ємом циліндрів до 3000 куб. сантиметрів (включно) - 50,0; К двигун - коефіцієнт, що визначається діленням об`єму циліндрів двигуна внутрішнього згоряння відповідного транспортного засобу в куб. сантиметрах на 1000 куб. сантиметрів; К вік - коефіцієнт, що дорівнює кількості повних календарних років з року, наступного за роком виробництва відповідного транспортного засобу, до року визначення ставки податку (для нових транспортних засобів та транспортних засобів, що використовувалися до одного повного календарного року, коефіцієнт дорівнює 1, а для транспортних засобів, що використовувалися понад п`ятнадцять повних календарних років, коефіцієнт дорівнює 15).

Отже, при розрахунку митних платежів урахуванню підлягає календарний рік виготовлення транспортного засобу.

Пунктом 190.1 статті 190 розділу ПК України передбачено, що базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ МК України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.

Відповідно до абзацу "а" пункту 193.1 статті 193 ПК України ставки податку встановлюються від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків.

Згідно з пунктом 187.8 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

Згідно із пунктом 4 частини першої статті 289 МК України обов`язок із сплати митних платежів виникає після завершення митного оформлення товарів та їх випуску, якщо внаслідок перевірки митної декларації чи за результатами документальної перевірки орган доходів і зборів самостійно визначає платнику податків додаткові податкові зобов`язання.

Підпунктом 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 ПК України обумовлено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Оскільки, як вже зазначалось, акцизний податок розраховується за формулою, складовою якої є коефіцієнт року виробництва відповідного транспортного засобу, визначення року виробництва транспортного засобу впливає на розмір акцизного податку, та згідно з пунктом 190.1 статті 190 ПК України також і на розмір податку на додану вартість, що підлягає сплаті з товарів, ввезених на митну територію України, виходячи з митної вартості включаючи суму акцизного податку.

Суд дослідив і з`ясував, що при митному оформленні транспортних засобів декларантом:

- рік виробництва легкового автомобіля Нyundai, номер кузова НОМЕР_3 у митній декларації від 17 липня 2019 року № UA101070/2019/041462 зазначено як "2014", однак у графі "D.20. Tillverkningsеr-mеnad" свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 01 серпня 2018 року № НОМЕР_4 на вказаний автомобіль зазначено рік та місяць виробництва "2013-08", тобто рік виготовлення 2013, місяць - 08;

- рік виробництва легкового автомобіля Mercedes-Benz, номер кузова НОМЕР_1 у митній декларації від 25 липня 2019 року № UA101070/2019/043182 зазначено як "2016", однак у графі "D.20. Tillverkningsеr-mеnad" свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 18 липня 2019 року № НОМЕР_5 на вказаний автомобіль зазначено рік та місяць виробництва "2015-12", тобто рік виготовлення 2015, місяць - 12.

Вказані свідоцтва про реєстрацію самостійно подавалися декларантом при митному оформленні автомобілів, що підтверджено митними деклараціями, зокрема, у митній декларації від 17 липня 2019 року № UA101070/2019/041462 у доповненні до графи 44, код 2800 (а.с.72-73); та у митній декларації від 25 липня 2019 року № UA101070/2019/043182 у графі 44, код 7017 (а.с.64-65).

На противагу наведеному, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що транспортні засоби Нyundai (модель ІX35) вироблено у 2014 році, а Mercedes-Benz (модель C220d) - у 2016 році.

Тому необґрунтованими є доводи позивача про те, що митним органом безпідставно надано перевагу листам Управління протидії митним правопорушенням та контрабанді Київської митниці Держмитслужби від 01 березня 2021 року № 7.8-20-31/1121 та від 28 травня 2021 року № 7.8-20-31/2248, позаяк викладена інформація щодо невідповідності задекларованого року випуску транспортних засобів відповідає даним відповідних свідоцтв про реєстрацію автомобілів, які були у розпорядженні позивача й додані декларантом до митних декларацій.

Отже, під час розгляду справи судом встановлено, що при здійсненні декларування товару було надано недостовірну інформацію про рік виробництва транспортних засобів, що призвело до заниження сплачених митних платежів та, як наслідок, до виникнення обґрунтованих податкових зобов`язань у зв`язку з несплатою (неповною сплатою) акцизного податку та податку на додану вартість.

Суд також відхиляє доводи позивача про те, що висновки перевірки ґрунтуються на припущеннях у листах Управління протидії митним правопорушенням та контрабанді Київської митниці Держмитслужби від 01 березня 2021 року № 7.8-20-31/1121 та від 28 травня 2021 року № 7.8-20-31/2248, в яких йдеться про можливі порушення законодавства України з питань митної справи, оскільки ця інформація за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, послугувала підставою для проведення перевірки. Своєю чергою, ця інформація про можливі порушення знайшла своє підтвердження та відображення в акті перевірки, в якому з посиланням на норми Податкового та Митного законодавства встановлено заниження податкових зобов`язань.

Відповідно до пункту 123.1 статті 123 ПК України встановлено санкцію у формі штрафу за вчинення платником податків діянь, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання у розмірі 10 % суми визначеного податкового зобов`язання. Причому за нормою пункту 109.3 статті 109 ПК України притягнення до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення згідно з пунктом 123.1 статті 123 ПК України не передбачає необхідною умовою встановлення контролюючим органом вини особи.

Суд відхиляє твердження позивача про невідповідність форми оскаржених податкових повідомлень-рішень з підстав не зазначення інформації щодо: порушень та обґрунтованих підстав для визначення податкового (грошового) зобов`язання, яке повинен сплатити платник податків, обставин вчинених правопорушень, які відображені в акті перевірки, інформації щодо надання/ненадання платником податків заперечень, письмових пояснень та додаткових документів, зокрема щодо обставин виявлених порушень, наданої платником податків інформації, яка спростовує наявність його вини, наявності пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до ПК України.

Суд дослідив спірні податкові повідомлення-рішення й констатує їх відповідність вимогам Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 грудня 2015 року № 1204 (надалі - Порядок № 1204).

Так, відповідно до пункту 2 розділу ІІ Порядку № 1204, оскаржувані індивідуальні акти оформлені за формою "Р" згідно з пунктом 2 розділу II (додаток 3) та містять, зокрема, виклад порушень, які стали підставою для їх винесення, а саме:

- у податковому повідомленні-рішенні від 21 серпня 2024 року № UA24 зазначено, що на підставі акта перевірки від 25 липня 2024 року № 5/24/7.19-1-19-01/ встановлено порушення вимог пункту 1 статті 257, пункту 1 статті 295 МК України та підпункту 215.3.5-1 пункту 215.3 статті 215 розділу V ПК України;

- у податковому повідомленні-рішенні від 21 серпня 2024 року № UA25 вказано, що на підставі акта перевірки від 25 липня 2024 року № 5/24/7.19-1-19-01/ встановлено порушення вимог пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190 розділу V ПК України.

Щодо обставин вчинених правопорушень зазначено про те, що перевіркою нарахувань митних платежів за митними деклараціями від 17 липня 2019 року № UА101070/2019/041462 та від 25 липня 2019 року № UA101070/2019/043182, з урахуванням відомостей про оформлений за митними деклараціями товар, встановлено невірні відомості щодо року виробництва (виготовлення) транспортного засобу, за період 17 липня 2019 року, 25 липня 2019 року. Інформація щодо надання або ненадання платником податків заперечень, письмових пояснень та додаткових документів, зокрема щодо обставин виявлених порушень, наданої платником податків інформації, яка спростовує наявність його вини, наявності пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до ПК України: ОСОБА_1 до акта перевірки надані пояснення з зауваженнями щодо встановленого порушення, заперечення до акта перевірки контролюючому органу не надавались. Інформація щодо наявності обставин, які відповідно до ПК України пом`якшують, обтяжують або звільняють від фінансової відповідальності: Житомирською митницею не отримано фактів, що пом`якшують або звільняють від фінансової відповідальності платника податків ОСОБА_1 . Крім того, Житомирська митниця не володіє доведеними обставинами, які свідчать, що ОСОБА_1 удавано, цілеспрямовано створено умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених ПК України, МК України.

Аналіз форми та змісту оскаржуваних актів свідчить про дотримання контролюючим органом формальних вимог щодо оформлення спірних податкових рішень, чим спростовано відповідні доводи позивача.

Посилання позивача на постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2021 року у справі № 278/260/21 та Солом`янського районного суду м. Києва від 29 січня 2021 року у справі № 760/2122/21 суд також вважає безпідставним з огляду на таке.

Так, звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, передбачене частиною четвертою статті 78 КАС України, варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

Тобто, за змістом частини четвертої статті 78 КАС України учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи. Натомість такі учасники мають право посилатися на зміст судового рішення у відповідних справах, що набрало законної сили, у якому відповідні обставини зазначені як установлені.

Проте преюдиція не поширюється на правову оцінку таких обставин, оскільки відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таке застосування норм процесуального права відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у пункті 32 постанови від 03 липня 2018 року у справі № 917/1345/17, згідно з яким преюдиційне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиційні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.

Посилаючись на судові рішення у справах про притягнення до адміністративної відповідальності обставинами преюдиційного характеру позивач вважає те, що судами встановлено правильними відомості щодо року виробництва транспортного засобу: автомобіля марки Mercedes-Benz; модель - C220d; колір - білий; номер кузова - НОМЕР_1 .

Поряд із цим, суд встановив, що предметом розгляду у справі № 278/260/21 була постанова Київської митниці Держмитслужби України від 14 січня 2021 року за № 1280-1294/10000/20 у справах про порушення митних правил про притягнення ОСОБА_2 (декларант за митною декларацією від 25 липня 2019 року № UA101070/2019/043182) до відповідальності за статтею 485 МК України.

У цій справі у вказаній позивачем постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2021 року судом встановлено, що позивач не вчиняв жодних умисних дій щодо неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, що є обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України, тобто відсутні ознаки суб`єктивної сторони правопорушення. Суд визнав необґрунтованими доводи митного органу щодо існування невідповідності між документами, поданими позивачем митному органу та документами, наданим митним органом іноземної держави, оскільки така невідповідність, без належних доказів умисного подання позивачем недостовірних документів та відомостей не може бути підставою для прийняття рішення щодо визнання особи винною у вчиненні порушення митних правил. При цьому судом враховано те, що листи компаній-дилерів були відсутні на час здійснення митного оформлення вказаних автомобілів й подані без офіційного перекладу на українську мову.

У справі № 760/2122/21 предметом розгляду був матеріал з протоколом про порушення митних правил від 13 листопада 2020 року № 1758/10000/20, складений відносно ОСОБА_1 , за ознаками порушення митних правил, передбачених частиною першою статті 483 МК України. За результатом судового розгляду суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній умисел, як обов`язкова ознака суб`єктивної сторони складу інкримінованого йому правопорушення, на переміщення через митний кордон України товару з приховуванням від митного контролю шляхом подання документів, що містять неправдиві відомості, а відтак в його діях відсутні ознаки об`єктивної сторони порушення митних правил, що слугувало підставою для закрити провадження у справі № 760/2122/21 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Отже, вказані судові рішення ухвалені у справах щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за відсутності умислу на вчинення такого правопорушення, тому не є преюдиційними в контексті розгляду цієї справи. При цьому, у справі, що розглядається, виникнення податкових зобов`язань у зв`язку з несплатою (неповною сплатою) акцизного податку та податку на додану вартість залежать не від умислу чи необережності, а від факту заниження відповідних платежів внаслідок недостовірного декларування.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення, діяв у межах та у спосіб, визначений нормами чинного законодавства, а спірні податкові повідомлення-рішення Житомирської митниці відповідають критеріям правомірності, визначеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За встановлених обставин та наведеного правового регулювання, виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено правомірність його дій у межах спірних правовідносин, натомість викладені у позовній заяві доводи є безпідставними, а вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до положень статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 139, 227, 241-243, 246, 250 КАС України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_6 ) до Житомирської митниці (вул. Перемоги, буд. 25, м. Житомир, 10003, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21 серпня 2024 року № UA24 та № UA25 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Г. Приходько

16.12.24