Справа № 320/58522/24
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2024-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

13 грудня 2024 року №320/58522/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Щавінський В.Р., розглянувши в місті Києві у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Київського міського центру зайнятості, Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Київського міського центру зайнятості, Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати Наказ Київського міського центру зайнятості на підставі якого скасовано дозвіл на працевлаштування № НОМЕР_1 від 20.10.2021 за № 117 «Про скасування дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства» від 16.02.2023 року в частині скасування дозволу на працевлаштування, що виданий ТОВ «УКРКОМТЕХСЕРВІС» на ім`я громадянина Вірменії ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

- визнати протиправним та скасувати рішення № 2786 від 19.07.2022 року Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні від 17.12.2021 НОМЕР_3, що видана (органом 8011) Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області на підставі дозволу на працевлаштування № НОМЕР_1 від 20.10.2021, що виданий Київським міським центром зайнятості, яка оформлена на ім`я громадянина Вірменії ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області направити інформацію у відомчу базу даних ДМС України про дію посвідки на тимчасове проживання в Україні від 17.12.2021 НОМЕР_3, що видана (органом 8011) Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області на підставі дозволу на працевлаштування № НОМЕР_1 від 20,10.2021, яка оформлена на ім`я громадянина Вірменії ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом із позовною заявою позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, у якій просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- зупинення дії індивідуального акту - рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області від 19.07.2022 про скасування посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_2 громадянину Вірменії ОСОБА_1 , на підставі підпункту 6-1 пункту 63 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 322 до закінчення розгляду справи по суті та набрання судового рішення законної сили;

- заборони Центральному міжрегіональному управлінню Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області вчиняти будь-які дії з приводу виконання рішення від 19.07.2022;

- заборони Центральному міжрегіональному управлінню Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області приймати про примусове повернення з території України, заборону в`їзду на територію України відносно громадянина Вірменії ОСОБА_1 на час розгляду справи по суті.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.12.2024 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернуто без розгляду, у зв`язку із несплатою судового збору.

До суду 12.12.2024 позивачем повторно подана заява про забезпечення позову, у якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- зупинення дії індивідуального акту - рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області від 19.07.2022 про скасування посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_2 громадянину Вірменії ОСОБА_1 , на підставі підпункту 6-1 пункту 63 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 322 до закінчення розгляду справи по суті та набрання судового рішення законної сили;

- заборони Центральному міжрегіональному управлінню Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області вчиняти будь-які дії з приводу виконання рішення від 19.07.2022;

- заборони Центральному міжрегіональному управлінню Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області приймати про примусове повернення з території України, заборону в`їзду на територію України відносно громадянина Вірменії ОСОБА_1 на час розгляду справи по суті.

Необхідність забезпечення позову обґрунтована тим, що рішення відповідача, на думку позивача, є протиправним та таким, що суперечать нормам чинного законодавства. Позивач стверджує, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи навіть повністю унеможливити виконання рішення суду, а також може не забезпечити ефективний захист порушених прав заявника, за захистом яких він звернувся до суду з відповідним позовом.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та доданні до неї матеріали, суд приходить до висновку, що у задоволені даної заяви слід відмовити виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З урахуванням наведеного положення КАС України, розгляд заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову здійснюється без повідомлення сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно ч. 2 ст. 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Відповідно до абз. 1 п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» від 06.03.2008 № 2 встановлено, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Судом враховується правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні від 15.11.2007 у справі «Бендерський проти України», в якому суд зазначив, що судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

У справі «Беєлер проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні ч. 1 ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Крім того, у рішенні від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав» проти України» суд наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати «справедливий баланс» між інтересами особи і суспільства.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Тобто, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача.

Відповідно, розгляд заяв про забезпечення позову здійснюється з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, суд повинен пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У випадку звернення сторони з вимогою про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення з такою вимогою та надати відповідні докази, які б підтверджували факт існування реальної загрози його правам, свободам та інтересам.

Відтак, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову перш за все необхідно перевірити наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Станом на момент подання заяви про забезпечення позову до суду заявником не представлено жодних доказів, які б свідчили, що невжиття таких заходів, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Отже, перевіривши зазначені у поданій заяві доводи на предмет їх відповідності вище викладеним нормам та з`ясованим судом обставинам, а також оцінивши додані до неї докази, суд прийшов до висновку про необґрунтованість поданої заяви та, як наслідок, про відсутність підстав для її задоволення.

Крім того, забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення відповідача від 19.07.2022 про скасування посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_2 громадянину Вірменії ОСОБА_1 та заборона відповідачу вчиняти будь-які дії з приводу виконання вказаного рішення, до набрання законної сили рішення суду по справі є фактично прийняттям судового рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інститут забезпечення позову.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 241-243, 248 КАС України, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Копію ухвали суду надіслати (надати) учасникам справи (їх представникам), зокрема, шляхом направлення тексту ухвали електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Щавінський В.Р.