Справа № 600/4031/24-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2024-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 р. м. Чернівці Справа № 600/4031/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за позовом Головного управління ДПС у Чернівецькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

УСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Чернівецькій області звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу на загальну суму 104174,20 грн до місцевого бюджету.

В обґрунтування позовних вимог Головне управління ДПС у Чернівецькій області зазначає, що у відповідача виник податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на суму 89631,75 грн, а також на підставі нарахованої пені на суму 14542,45 грн. Тобто, загальна сума податкового боргу становить 104174,20 грн. Позивачем було сформовано та направлено засобами поштового зв`язку на податкову адресу відповідача податкове повідомлення-рішення та податкову вимогу, які були йому вручені, однак податок не був сплачений у встановлений законом строк. Додатково позивач вказав, що станом на день подання цього позову до суду сума заборгованості є узгодженою.

Ухвалою суду від 09 вересня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; встановлено строк для подання заяв по суті справи.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав про те, що ним виконані зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, за податкові періоди 2022 та 2023 років. Також відповідач вважає, що надані позивачем докази, якими він обґрунтовує наявність податкового боргу, є неналежними та недопустимими, оскільки складені з порушенням вимог законодавства. Просив суд відмовити в задоволенні позову.

У поданій до суду відповіді на відзив позивач вказав, що зарахування коштів на суму 89631,75 грн здійснювалось в рахунок сплати податкового боргу за іншими податковими зобов`язаннями. При цьому сума заборгованості не погашена у повному обсязі.

Відповідач у поданих до суду запереченнях наголосив на безпідставності доводів позивача, викладених у відповіді на відзив.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та не заперечується учасниками, що ОСОБА_1 є власником об`єктів нерухомого майна (мармуровий завод загальною площею 2757,9 кв. м, пилорама 121,2 кв. м, комплекс 11009,6 кв.м) на праві приватної власності, які знаходяться у с. Верхні Петрівці (мармуровий завод) та м. Сторожинець (пилорама та комплекс) Сторожинецького району Чернівецької області.

31 серпня 2021 року податковим органом було видано податку вимогу форми «Ф» №0-2410, згідно з якою станом на 30 серпня 2021 року сума податкового боргу у відповідача становила 13798,32 грн. Вказана вимога вважається врученою поштою 21 вересня 2021 року (дата повернення конверту з поштовим відправленням із зазначенням причини невручення «адресат відсутній за вказаною адресою»).

13 березня 2023 року ГУ ДПС у Чернівецькій області сформовано податкове повідомлення-рішення форми «Ф» №0-2403, згідно з яким ОСОБА_1 нараховано податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за податковий період 2022 року на суму 89631,75 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення направлено відповідачу на адресу: АДРЕСА_1 , та отримано ним 27 березня 2023 року, про що міститься відповідна відмітка у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Як вбачається з розрахунку податкового боргу, за відповідачем рахується заборгованість по земельному податку з фізичних осіб, яка виникла у зв`язку з несплатою податкового зобов`язання згідно з податковим повідомленням-рішенням (форма «Ф») №0-2403 від 13 березня 2023 року на суму 89631,75 грн.

Також до суми податкового боргу включено нараховану пеню за минулі роки (стаття 129 Податкового кодексу України) на суму 14528,39 грн та 14,06 грн (вказана сума нарахована у зв`язку з несплатою податкового зобов`язання, визначеного податковим повідомленням-рішення №0-2410 від 18 травня 2021 року за попередній податковий період).

Отже, за відповідачем рахується заборгованість на загальну суму 104174,20 грн.

Оскільки відповідач у добровільному порядку суму податкового боргу у розмірі 104174,20 грн не сплатив, Головне управління ДПС у Чернівецькій області звернулось до суду з цим позовом.

До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення закону та робить висновки по суті спору.

У відповідності до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI.

Відповідно до пункту 6.1 статті 6 Податкового кодексу України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Статтею 8 Податкового кодексу України визначено, що в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов`язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Згідно з підпунктом 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 Податкового кодексу України до місцевих податків належить податок на майно.

Статтею 15 Податкового кодексу України визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Згідно з підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з підпунктом 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до підпункту 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (пункт 38.1 статті 38 Податкового кодексу України).

Податок на майно складається, зокрема, у тому числі з плати за землю (підпункт 265.1.3 пункту 265.1 статті 265 Податкового кодексу України).

Порядок справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, встановлений статтею 266 Податкового кодексу України.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України встановлено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України).

Згідно з підпунктом 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (підпункт 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 Податкового кодексу України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Порядок обчислення суми податку визначений пунктом 266.7 статті 266 Податкового кодексу України.

Так, згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:

а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (абзац 1 підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України).

Згідно з підпунктом «е» пункту 176.1 статті 176 Податкового кодексу України платники податку зобов`язані своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов`язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих контролюючим органом, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку.

Судом встановлено, що за відповідачем рахується заборгованість з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, зокрема, на суму 89631,75 грн, яка виникла на підставі податкового повідомлення-рішення форми «Ф» №0-2403 від 13 березня 2023 року.

Вказане податкове повідомлення-рішення було отримано відповідачем, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

При цьому у ході судового розгляду справи відповідачем не подано належних та достовірних доказів того, що підпис особи про отримання, який міститься у вказаному рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, не належить ОСОБА_1 .

Також суд звертає увагу на і те, що відповідно до пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Пунктом 42.2 статті 42 Податкового кодексу України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Враховуючи наведені приписи та встановлені обставини справи, указане вище податкове повідомлення-рішення вважається врученим відповідачу належним чином.

Згідно з матеріалами справи, податкове повідомлення-рішення №0-2403 від 13 березня 2023 року є чинним, відповідачем не надано доказів його оскарження в адміністративному чи судовому порядку.

Стосовно посилань відповідача на те, що ним здійснювались платежі у 2023 та 2024 році в рахунок погашення боргу, суд зауважує, що згідно з інтегрованою карткою платника податків ОСОБА_1 сплачені ним кошти зараховувалися в рахунок погашення податкового боргу, нарахованого на підставі податкових повідомлень-рішень за інші податкові періоди, згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного відповідачем.

Водночас, як свідчить зміст інтегрованих карток платника податків ОСОБА_1 , сума наявної заборгованості 89631,75 грн, визначеної на підставі податкового повідомлення-рішення №0-2403 від 13 березня 2023 року, станом на день звернення Головного управління ДПС у Чернівецькій області до суду з цим позовом не була сплачена відповідачем.

Доводи відзиву про те, що податкова вимога від 31 серпня 2021 року №18121-1306-2410 відноситься до іншого періоду, є безпідставними з огляду на таке.

Так, пунктами 59.1 та 59.5 статті 59 ПК України передбачено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Матеріалами справи підтверджується, що у зв`язку із наявністю у відповідача податкового боргу станом на 30 серпня 2021 року контролюючим органом було сформовано податкову вимогу форми «Ф» №0-2410 від 31 серпня 2021 року на суму 13798,32 грн.

Вказану вимогу було направлено податковим органом на адресу відповідача АДРЕСА_1 . Проте конверт з указаним відправленням не було вручено платнику податків із зазначенням причин невручення «адресат відсутній за вказаною адресою» та повернуто податковому органу 21 вересня 2021 року.

Відповідно до абзацу 2 пункту 42.5 статті 42 ПК України у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Враховуючи приписи пункту 42.5 статті 42 Податкового кодексу України, вказана податкова вимога вважаються належним чином врученою.

Відповідно до пункту 60.6 статті 60 ПК України, якщо нарахована сума грошового зобов`язання або податкового боргу збільшується внаслідок їх адміністративного оскарження, раніше надіслане (вручене) податкове повідомлення-рішення або податкова вимога не відкликаються. На суму збільшення грошового зобов`язання надсилається окреме податкове повідомлення-рішення, а на суму збільшення податкового боргу окрема податкова вимога не надсилається (не вручається).

Оскільки після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу у відповідача змінювалась, але податковий борг не був ним погашений в повному обсязі, то податкова вимога додатково контролюючим органом правомірно не надсилалася (не вручалася).

З огляду на приписи підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України, пунктів 59.1 та 59.5 статті 59 ПК України підставою для винесення податкової вимоги є сам факт наявності податкового боргу у розмірі, що перевищує граничну суму, визначену пунктом 59.1 статті 59 ПК України. При цьому не залежно від виду податку, податкова вимога надсилається лише один раз після виникнення податкового боргу та скасовується виключно у випадку повного погашення усього податкового боргу платника податків (по усім податкам).

Дослідженням наявних у справі інтегрованих карток платника податків (відповідача) за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичним особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості» встановлено, що податковий борг у відповідача не переривався.

Таким чином, у позивача була підстава для звернення до суду з цим позовом.

Крім того, суд звертає увагу на таке.

Згідно частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

За приписами частини дев`ятої статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач, який не є суб`єктом владних повноважень, може пред`явити зустрічний позов відповідно до положень статті 177 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої та другої статті 177 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач, який не є суб`єктом владних повноважень, має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Разом з цим відповідач не надав до суду доказів скасування в адміністративному чи судовому порядку податкової вимоги форми «Ф» №0-2410 від 31 серпня 2021 року на суму 13798,32 грн (у разі незгоди із зазначеною податковою вимогою відповідач не був позбавлений права на її оскарження), а також не скористався правом, передбаченим частиною дев`ятою статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України та статтею 177 Кодексу адміністративного судочинства України, на пред`явлення зустрічного позову до Головного управління ДПС у Чернівецькій області.

Стосовно тверджень відповідача про те, що позивач не мав правових підстав для нарахування пені, суд зазначає таке.

Підпункт 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України визначає, що нарахування пені розпочинається при нарахуванні контролюючим органом податкового зобов`язання у встановлених цим Кодексом випадках, не пов`язаних з проведенням перевірки, або при нарахуванні контролюючим органом грошового зобов`язання, визначеного за результатами перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків такого зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.

Згідно підпункту 129.1.3 пункту 129.1 статті 129 ПК України при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, у тому числі у разі внесення змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником податків помилок відповідно до статті 50 цього Кодексу, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання.

Відповідно до підпункту 129.3.1 пункту 129.3 статті 129 ПК України нарахування пені закінчується (крім пені, передбаченої підпунктами 129.1.2, 129.1.4 пункту 129.1 цієї статті) у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів на відповідний рахунок платника податків та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань.

Як вбачається з обставин справи, податковий борг виник у відповідача, зокрема, у зв`язку із порушенням ним строків сплати грошових зобов`язань.

Проте під час розгляду цієї справи по суті відповідач не надав до суду доказів оскарження в судовому порядку дій контролюючого органу щодо нарахування пені з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Також суд звертає увагу на те, що заперечуючи проти позову та вказуючи про відсутність підстав для нарахування позивачем пені, відповідач правом, передбаченим частиною дев`ятою статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України та статтею 177 Кодексу адміністративного судочинства України, також не скористався, зустрічний позов до Головного управління ДПС у Чернівецькій області не пред`явив.

Інші доводи відзиву та заперечення не спростовують обставин наявності у відповідача податкового боргу у розмірі 104174,20 грн. Зазначена сума грошового зобов`язання не сплачена відповідачем, що підтверджується наявними у справі матеріалами.

Крім того, суд зауважує, що в даній справі вимогами заявленого контролюючим органом позову є саме стягнення податкового боргу, тобто предметом доказування є обставини, що свідчать про наявність чи відсутність правових підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкового боргу у судовому порядку, у той час як питання правомірності прийняття податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги, як і питання правильності визначення у них суми відповідного податкового зобов`язання не є предметом даного спору.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 19 лютого 2019 року справа №824/399/17-а (провадження №К/9901/53274/18).

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Пунктом 3 частини першої статті 129 Конституції України визначено, що однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Доказів, які б свідчили про погашення вказаної суми заборгованості на день розгляду справи відповідачем суду не подано.

Твердження відповідача, викладені у відзиві та запереченнях, не спростовують доводів позову.

Отже, оскільки відповідач не сплатив нараховане грошове зобов`язання у встановлений законом строк, то таке підлягає стягненню в судовому порядку.

Зважаючи на наведені вище норми законодавства та встановлені судом обставини справи, а також виходячи з конституційного принципу обов`язковості сплати податків і зборів, суд вважає, що позовні вимоги Головного управління ДПС у Чернівецькій області є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Оскільки заборгованість виникла податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який згідно підпункту 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 Податкового кодексу України належить до місцевого податку (податок на майно), то така підлягає стягненню до місцевого бюджету.

Керуючись статтями 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління ДПС у Чернівецькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_1 до місцевого бюджету податковий борг на загальну суму 104174 (сто чотири тисячі сто сімдесят чотири) грн 20 коп.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 16 грудня 2024 року.

Повне найменування учасників справи: позивач - Головне управління ДПС у Чернівецькій області (м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 200-А, ); відповідач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя О.П. Лелюк