Справа № 160/26217/24
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2024-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області
про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,
30.09.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення дострокової пенсії від 29.08.2024.
В обґрунтування позову вказано, що позивач звернулась до відповідача-1 із заявою про призначення дострокової пенсії за віком відповідно до статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», при цьому рішенням відповідача-2 було відмовлено у такому призначенні, оскільки згідно з п.2.18 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: визнання особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю засвідчується випискою з акта МСЕК, медичним висновком закладу охорони здоров`я посвідченням одержувача допомоги, у наданому первинному медичному висновку на дитину-інваліда від 06.10.1998 року №8 виправлення імені (з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_2 ») виконано на копії медичного висновку, у медичному висновку від 08.09.2000 №16 ім`я матері « ОСОБА_2 » не відповідає паспортним даним « ОСОБА_2 ». Позивач вважає рішення відповідача-2 про відмову в призначенні дострокової пенсії, протиправним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки позивач не може нести відповідальність за заповнення медичних документів. З огляду на вказане позивач просила задовольнити позовні вимоги.
08.10.2024 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін та витребувано у відповідача матеріали пенсійної справи позивача.
20.11.2024 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що відповідач-1 не розглядав заяву позивача про призначення пенсії по суті та не приймало рішення про відмову в призначенні пенсії, отже, зобов`язання Головне управління повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення дострокової пенсії від 29.08.2024 протирічать нормам чинного законодавства та обставинам справи. У наданому первинному медичному висновку на дитину-інваліда від 06.10.1998 № 8 виправлення імені матері ( з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_2 ») виконано на копії медичного висновку, у медичному висновку від 08.09.2000 № 16 ім`я матері « ОСОБА_2 » не відповідає паспортним даним « ОСОБА_2 ». На підставі вище викладеного, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення про відмову у призначенні дострокової пенсії за віком. З огляду на вказане відповідач-1 просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 29.08.2024 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення дострокової пенсії за віком відповідно до статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Позивач вважає рішення відповідача-2 про відмову в призначенні дострокової пенсії, протиправним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV), іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.
Згідно із ч. 1 ст. 44 Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV).
Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).
За правилами п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058-IV, право на призначення дострокової пенсії за віком мають жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства та тяжко хворих дітей, яким не встановлено інвалідність, які виховали їх до досягнення зазначеного віку, - після досягнення віку 50 років та за наявності не менше ніж 15 років страхового стажу. При цьому особами з інвалідністю з дитинства вважаються також діти з інвалідністю віком до 18 років.
За вибором матері або в разі її відсутності, якщо виховання п`ятьох або більше дітей, дитини з інвалідністю чи тяжко хворої дитини, якій не встановлено інвалідність, до шестирічного віку здійснювалося батьком, батьку призначається дострокова пенсія за віком після досягнення віку 55 років та за наявності страхового стажу не менше ніж 20 років.
Аналізуючи вищенаведені норми матеріального права, суд дійшов висновку, що право на пенсію мають матері осіб з інвалідністю з дитинства та тяжко хворих дітей, яким не встановлено інвалідність, які виховали їх до досягнення зазначеного віку, - після досягнення віку 50 років та за наявності не менше ніж 15 років страхового стажу. При цьому, особами з інвалідністю з дитинства вважаються також діти з інвалідністю віком до 18 років.
Відповідно до абз. 4 п.п. 6 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі Порядок № 22-1) до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які підтверджують право на призначення дострокової пенсії за віком жінкам, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матерям осіб з інвалідністю з дитинства та тяжко хворих дітей, яким не встановлено інвалідність, які виховали їх до зазначеного віку - документи про народження дітей (дитини), виховання їх (її) до шестирічного віку, про визнання дитини заявника особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю, тяжко хворою дитиною, якій не встановлено інвалідність.
Пункт 2.18 Порядку № 22-1 передбачає, що визнання особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладу охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною з інвалідністю після досягнення шестирічного віку або особою з інвалідністю з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою вісімнадцятирічного віку (висновок про час настання інвалідності).
Виходячи з наведених правових норм в їх сукупності, мати дитини-інваліда має право на призначення дострокової пенсії за віком у тому разі, якщо дитина, яку вона виховує, визнана дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.
Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідачами не заперечується наявність у позивача необхідного віку і стажу для призначення дострокової пенсії, при цьому підставою для відмови стало те, що у наданому первинному медичному висновку на дитину-інваліда від 06.10.1998 року №8 виправлення імені (з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_2 ») виконано на копії медичного висновку, у медичному висновку від 08.09.2000 №16 ім`я матері « ОСОБА_2 » не відповідає паспортним даним « ОСОБА_2 ».
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Разом із заявою про призначення дострокової пенсії позивачем зокрема надавались: - медичний висновок №8 від 01.07.2012 року про дитину-інваліда до 18 років; - медичний висновок №8 від 06.10.1998 року на дитину інваліда з дитинства до 16 років; - медичний висновок №9 від 09.08.2002 року про дитину-інваліда віком до 16 років; - медичний висновок №11 від 13.07.2007 року про дитину-інваліда до 18 років; медичний висновок №16 від 08.09.2000 року на дитину (підлітка)-інваліда з дитинства до 16 років.
Вказані медичні висновки виданні на ім`я ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідачем-1 не заперечується приналежність вказаних довідок останній, при цьому відповідачем-2 поставлено під сумнів ім`я матері зазначене саме в медичних висновках від 06.10.1998 року №8 та від 08.09.2000 №16, при цьому підстав неврахування інших висновків у спірному рішенні не зазначено.
Однак, суд зазначає, що позивач не може нести відповідальність за неналежне оформлення вищезгаданих медичних висновків у вигляді позбавлення її права на призначення дострокової пенсії. А формальні неточності у документах, в свою чергу, не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Слід зазначити, що у разі виявлення будь-яких сумнівів щодо наявності у позивача страхового стажу чи розбіжностях у поданих документах, відповідач-1 мав право отримати будь-які необхідні документи або інформацію безпосередньо від позивача, підприємства, а не відмовляти позивачу в призначенні пенсії.
Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок видачі медичних документів. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у медичних документах. Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог.
Суд вказує, що доказів визнання недостовірними записів у медичних висновках відповідачем-2 до суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги при розгляді заяви про призначення пенсії.
В даному випадку суд враховує, що відповідач-2 не надав жодного доказу в обґрунтування того, що відмовляючи у призначення позивачу дострокової пенсії, він діяв обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно, тобто з забезпеченням усіх прав особи. Рішення не є пропорційним з огляду на те що воно порушує баланс між несприятливими наслідками для реалізації конституційного права позивача на соціальний захист (ст. 46 Конституції України) і цілями на які, врешті, спрямоване це рішення.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення дострокової пенсії від 29.08.2024 року, суд зазначає наступне.
Статтею 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.
При цьому, суд враховує ту обставину, що у силу абзацу 13 пункту 4.2 Порядку №22-1 (у редакції постанови Пенсійного фонду від 16.12.2020 №25-1) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
А відповідно до абзацу 1 пункту 4.10 Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
За таких обставин, оскільки у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, то саме цей орган і має завершити процедуру розгляду заяви про призначення позивачу пенсії за віком.
З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача-2 повторно розглянути заяву позивача від 29.08.2024 року про призначення дострокової пенсії.
Суд звертає увагу, що відповідно до абз.2 ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта і владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.
Згідно ч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Відповідно до ч.1 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Враховуючи вимоги статті 139 КАС України, відповідно до задоволених вимог та враховуючи, що спірне рішення прийнято відповідачем-2, суд дійшов висновку, що підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1211,20 грн., за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2.
Керуючись ст.ст. 139, 243-246,257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення дострокової пенсії від 29.08.2024 року.
У задоволенні іншої частини позову - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв