Справа № 520/23808/21
Суддя: Ніколаєва О.В.
Дата ухвалення: 2024-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

13 грудня 2024 року справа №520/23808/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Ніколаєвої Ольги Вікторівни, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням осіб адміністративну справу

за позовною заявою Міністерства внутрішніх справ України,

Національної академії Національної гвардії України

до ОСОБА_1

про стягнення суми заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Міністерство внутрішніх справ (далі по тексту - позивач-1) та Національна академія внутрішніх справ України (далі по тексту - позивач-2) звернулися до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач, ОСОБА_1 ), в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача-2 суму заборгованості з відшкодування фактичних видатків, пов`язаних з утриманням позивача у Національній академії Національної гвардії України у період з 22.08.2019 по 01.11.2021 у розмірі 332 813,33 грн (триста тридцять дві тисячі вісімсот тринадцять).

В обґрунтування позовних вимог позивачі вказують, що за відповідачем рахується заборгованість з відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у Національній академії Національної гвардії України у сумі 332 813,33 грн, яка утворилася у зв`язку з невиконанням умов контракту про здобуття освіти. Відповідачем у добровільному порядку такі витрати не відшкодовано, тому позивач просить вказану суму стягнути з відповідача у судовому порядку.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Ніколаєвій Ользі Вікторівні.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23.11.2021 у даній справі позовну заяву Міністерства внутрішніх справ України, Національної академії Національної гвардії України до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості повернуто позивачу разом з доданими документами.

Підставою для повернення позовної заяви слугував той факт, що позовна заява підписана особою, яка не має права її підписувати.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу до Другого апеляційного адміністративного суду.

За результатами розгляду апеляційної скарги, постановою Другого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу позивача задоволено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 05.06.2023 ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 23.11.2021 у справі №520/23808/21 скасовано. Справу направлено до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Судом апеляційної інстанції у постанові від 05.06.2023 зазначено, що суд першої інстанції повертаючи позовну заяву у зв`язку з тим, що вона підписана представником позивача за відсутності підтвердження повноважень такої особи на підписання позовної заяви діяв передчасно, без детального вивчення довіреності.

Згідно супровідного листа від 09.06.2023 адміністративна справ №520/23808/21 повернута судом апеляційної інстанції та 03.07.2023 зареєстрована канцелярією Харківського окружного адміністративного суду №01/58615/23.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, 03.07.2023 матеріали справи передано судді Ніколаєвій Ользі Вікторівні.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10.08.2023 позовну заяву у цій справі залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання оригіналу позовної заяви та усіх доданих до неї документів. На адресу суду у строк, встановлений судом, позивачем надано заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.

Цією ж ухвалою відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання ухвали про відкриття спрощеного провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені або заяву про визнання позову та надати суду докази надіслання (подання) копії відзиву іншим учасникам справи.

Вказану ухвалу суду надіслано судом сторонам з використанням системи ЄСІТС та доставлено в їх електронний кабінет, що підтверджується довідками про доставку електронних листів. Однак у встановлений судом строк відповідач відзиву не подав, про причини не подання відзиву суд не повідомив, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У період з 15.07.2023 по 06.08.2023, 12.10.2023 та з 15.11.2023 по 03.12.2023, з 01.01.2024 по 13.01.2024, 05.04.2024 по 06.04.2024, з 08.04.2024 по 17.04.2024 та з 22.05.2024 по 25.06.2024, 28.06.2024 суддя перебувала у відпустці.

Розглянувши надані сторонами документи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний, суд встановив наступне.

Позивач проходив навчання та військову службу у Національній академії Національної гвардії України з 22.08.2019 по 01.11.2021, що зазначено у позовній заяві позивача.

Наказом начальника Національної академії Національної гвардії України «Про зарахування кандидатів на навчання курсантами на здобуття ступеня вищої освіти бакалавра (тактичний рівень) від 26.07.2019 №716 позивач був зарахований з числа осіб рядового, сержантського та старшинського складу Національної гвардії України на навчання за державним замовленням до Національної академії Національної гвардії України на здобуття ступеня вищої освіти бакалавра тактичного рівня підготовки за спеціальністю 253 «Військове управління (за видами збройних сил)», спеціалізація «Службово-бойове застосування підрозділів Національної гвардії України».

Відповідно до наказу начальника Національної академії Національної гвардії України від 22.08.2019 №189 (по стройовій частині) позивача зараховано в списки перемінного складу Академії та на всі види забезпечення, призначено на посаду курсанта та укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Національній гвардії України курсантами Національної академії Національної гвардії України строком на період навчання з 22.08.2019.

З підписанням контракту про проходження військової служби (навчання) у Національній гвардії України курсантами Національної академії Національної гвардії України від 22.08.2019, позивач погодився, зокрема: - проходити військову службу (навчання) у Національній академії Національної гвардії України протягом строку контракту відповідно до вимог, визначених законодавством, що регулюють проходження військової служби та цим контрактом; - сумлінно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів, свої службові обов`язки, добре володіти довіреною військовою технікою (озброєнням), уміло керувати особовим складом; - відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби після закінчення вищого навчального закладу у випадках, визначених частиною десятою статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

У подальшому, 04.10.2021 позивачем до керівництва Академії подано рапорт із клопотанням про відрахування його з навчання у навчальному закладі та з числа курсантів за наявності підстав передбачених підпунктом «ж» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу у зв`язку з його небажанням продовжувати навчання та відмовою від проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти.

Своє рішення пояснив помилковим вибором професії. З вимогами постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах вищої освіти» від 12.07.2006 №964 ознайомлений.

На засіданні вченої ради Національної академії Національної гвардії України 27.10.2021 розглядалося питання про доцільність подальшого навчання у Національній академії Національної гвардії України курсанта 2 відділення 229 навчальної групи курсу №4 командно-штабного факультету солдата ОСОБА_1 та прийнято вважати недоцільним подальше навчання зазначеного курсанта у зв`язку з невиконанням умов контракту та рекомендовано начальнику Академії припинити (розірвати) контракт про проходження військової служби (навчання) у Національній гвардії України курсантами Національної академії Національної гвардії України.

Рішення ОСОБА_2 викладено у Витягу з рішенні №19 засідання вченої ради Національної академії Національної гвардії України від 27.10.2021 та введено в дію наказом начальника Академії «Про введення в дію рішення засідання вченої ради Академії від 27.10.2021 №19» від 01.11.2021 №957.

Згідно наказу начальника Академії «Про висновки службового розслідування за фактом небажання продовжувати навчання солдатом ОСОБА_1 » від 01.11.2021 №953 та витягу з наказу начальника Академії від 01.11.2021 № 225 (по стройовій частині) контракт про проходження військової служби (навчання) у Національній гвардії України курсантами Національної академії Національної гвардії України, укладений між Міністерством внутрішніх справ України, в особі начальника Академії і Відповідачем достроково припинено (розірвано), а Відповідач виключений зі списків перемінного складу курсантів за наявності підстав, передбачених підпунктом «ж» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Пре військовий обов`язок і військову службу.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 36 розділу II «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, контракт, який укладений з відповідачем 26.07.2019, припинено (розірвано) 01.11.2021.

Згідно зі зведеним розрахунком фактичних видатків державного бюджету, які підлягають відшкодуванню курсантом ОСОБА_1 , за період навчання з 22.08.2019 по 01.11.2021 загальна сума витрат, пов`язаних з утриманням останнього у вищому навчальному закладі, становить 332 813,33 грн, з яких: грошове забезпечення військовослужбовця 313 447,64 грн; предмети, матеріали, обладнання та інвентар 17 177,00 грн; медикаменти та перев`язувальні матеріали 27,00 грн; продукти харчування 2161,69 грн.

Зі зведеним розрахунком позивач ознайомився та погодився 04.11.2021, а також зобов`язався добровільно відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у Національній академії Національної гвардії України у сумі 332 813,33 грн, про що зазначено у заяві-зобов`язанні.

Національною академією Національної гвардії позивачу від 05.11.2021 №84/1-2054 направлено претензію про необхідність сплати відповідачем протягом 10 днів з дня отримання претензії, суми витрат, пов`язаних з утриманням у закладі вищої освіти, у розмірі 332 813,33 грн, яку направлена відповідачем засобами поштового зв`язку на адресу реєстрації позивача.

Посилаючись на невиконання відповідачем обов`язку з відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у Національній академії Національної гвардії України у сумі 332 813,33 грн, позивачі звернулися до суду з даною позовною заявою.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі №804/285/16 спори щодо відшкодування вартості навчання особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, з позовом суб`єкта владних повноважень підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питанням реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби. При цьому, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах від 14.03.2018 у справі №461/5577/15-ц, від 31.10.2018 у справі №820/5761/15, у яких зазначені спори мали вирішуватись за правилами ЦПК України.

Правові засади організації та порядку діяльності Національної гвардії України, її загальну структуру, функції та повноваження визначені Законом України «Про національну гвардію України» від 13.03.2014 №876-VII (далі по тексту - Закон України №876-VII).

Відповідно до статті 1 Закону України №876-VII Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадської безпеки і порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 5 Закону України №876-VII до складу Національної гвардії України входять: з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, навчальні військові частини (центри), бази, заклади охорони здоров`я та установи, що не входять до складу оперативно-територіальних об`єднань Національної гвардії України.

Організаційно Національна гвардія України складається з органів військового управління (головного органу військового управління Національної гвардії України та органів військового управління оперативно-територіальних об`єднань Національної гвардії України), з`єднань, військових частин (підрозділів), вищих військових навчальних закладів, навчальних військових частин (центрів), баз, закладів охорони здоров`я та установ (частина друга статті 5 Закону України №876-VII).

Відповідно до пунктів 3, 6 Розділу І, пункту 1 Розділу VІІІІ Статуту Національної академії Національної гвардії України є вищим військовим навчальним закладом, державної форми власності, підпорядкованим Головному управлінню Національної гвардії України та знаходиться у сфері управління МВС України.

Основною метою діяльності Інституту є освітня діяльність, спрямована на підготовку курсантів (слухачів), ад`юнктів, докторантів для подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу у Національній гвардії України за державним замовленням.

Фінансування Інституту здійснюється за рахунок коштів загального та спеціального фонду державного бюджету.

Відтак, курсанти, які навчаються в Національній академії Національної гвардії України перебувають на повному державному забезпеченні.

Відповідно до пункту 1 Положення про МВС України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 №878 визначено, що МВС України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України, а тому згідно рішенням Конституційного Суду України № З-РП/99, є уповноваженим державою органом здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Крім того, п.п. 50, 55, 56 п.4, п.п 2 п.5 вказаного Положення визначено, що МВС України організовує в установленому порядку матеріально-технічне та ресурсне забезпечення діяльності апарату МВС України та територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери його управління, Національної гвардії, зокрема приміщеннями, полігонами, засобами зв`язку, транспортними засобами, озброєнням, спеціальними засобами, пально-мастильними матеріалами, обмундируванням, іншими видами матеріально-технічних ресурсів, необхідних для виконання покладених на них завдань, забезпечує формування пропозицій до обсягів державного замовлення на підготовку, перепідготовку та післядипломну освіту фахівців, наукових, науково-педагогічних та робітничих кадрів для МВС України, Національної гвардії та центральних органів виконавчої влади, діяльність яких спрямовує і Координує Міністр, забезпечує на базі навчальних закладів, що належать до сфери управління МВС України, підготовку та професійне навчання кадрів для МВС України, Національної поліції та Національної гвардії.

Поряд з цим, МВС України з метою організації своєї діяльності здійснює добір кадрів в апарат МВС, територіальні органи, заклади, установи і на підприємства, що належать до сфери управління МВС, організовує роботу з підготовки та професійного навчання працівників МВС, поліцейських та військовослужбовців Національної гвардії.

Відповідно до частини десятої статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі по тексту - Закон України №2232-XII) курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів «д», «е», «є», «з», «и» пункту 1 та підпунктів «д», «е», «є», «ж», «з» пункту 2 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Як встановлено судом у ході розгляду справи, відповідно до наказу начальника Академії від 01.11.2021 №953 позивач був відрахований у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту.

Відтак, у відповідності до частини десятої статті 25 Закону України №2232-XII відповідач зобов`язаний відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через, зокрема, систематичне невиконання умов контракту відповідно до підпунктів «ж» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України №2232-XII визначає Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах вищої освіти, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 №964 (далі по тексту - Порядок №964).

Згідно з пунктом 3, 4 Порядку №964 відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом із Мінфіном, МВС, Управлінням державної охорони, СБУ та Службою зовнішньої розвідки.

Відповідно до положень пункту 7 Порядку №964, у разі відмови курсанта добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх здійснюється у судовому порядку.

Відтак, за наведеного правового регулювання, право на звернення до суду у позивача у даній справі може виникнути лише у випадку відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати та може бути реалізоване протягом одного місяця з дня такої відмови.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від 30.09.2019 у справі №340/685/19 та у постанові від 10.10.2019 у справі №140/721/19.

Водночас, на виконання вимог пункту 3 Порядку №964, наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління Державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 №419/831/240/605/537/219/534, затверджено Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах (далі - Порядок розрахунку витрат).

Відповідно до пунктів 2.1, 2.3 Порядку розрахунків витрат, у разі дострокового розірвання контракту, саме вищий навчальний заклад здійснює розрахунок фактичних витрат за видами забезпечення, про що складає відповідні довідки-розрахунки, а також зазначає суму відшкодування у наказі про звільнення курсанта.

Відтак, правильне вирішення спору у справі залежить від того, чи було відповідача ознайомлено із розрахунком витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі, здійсненим відповідно до приписів Порядку №964 та Порядку розрахунку витрат, та запропоновано добровільно відшкодувати такі витрати.

Саме із відмовою курсанта добровільно відшкодувати витрати на його утримання у вищому навчальному закладі, законодавцем пов`язано можливість звернення інших центральних органів виконавчої влади, яким підпорядковані відповідні навчальні заклади, із позовом про стягнення такого відшкодування у судовому порядку.

За наведеного, позивач був зобов`язаний здійснити розрахунок витрат, пов`язаних з утриманням відповідача у цьому вищому навчальному закладі, зазначити загальну суму відшкодування у відповідному наказі про звільнення курсанта, ознайомити з ним курсанта , а також надати йому час на добровільне відшкодування таких витрат.

У випадку, якщо відповідач відмовився б здійснити таке відшкодування у добровільному порядку, з наступного дня після спливу визначеного позивачем строку добровільного відшкодування, останній може звернутися до суду.

Водночас, у матеріалах справи відсутні докази щодо ознайомлення відповідача із розрахунком витрат та відмови відповідача у добровільному порядку відшкодувати витрати, які є предметом стягнення у цій справі.

Суд звертає увагу, що складений позивачем розрахунок не містить підпису відповідача, що мало б свідчити про його ознайомлення із сумою таких витрат, а тому позивачем не доведено факту відмови відповідача у відшкодуванні відповідачем витрат належними та допустимими доказами.

Можливість стягнення сум витрат, пов`язаних з утриманням у ВНЗ із специфічними умовами навчання напряму пов`язано саме з ознайомленням особи про такий обов`язок, що передбачає вручення їй відповідного повідомлення.

За таких обставин суд вбачає необхідність доведення з боку позивача повідомлення відповідача про обов`язок з відшкодування витрат шляхом надання доказів вручення йому відповідного поштового відправлення, яке містить це повідомлення, або доказів того, що таке відправлення не було вручено йому з незалежних від позивача причин. Матеріали справи не містять вказаних доказів.

Суд звертає увагу на те, що з копії квитанцій Акціонерного товариства «Укрпошта», ВПЗ від 05.11.2021 ПН 55 про направлення поштового відправлення не вбачається направлення саме повідомлень про відшкодування витрат, які є предметом даної справи, а тим більше довідок про розмір витрат, які було зазначено як додаток до Повідомлень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №260 затверджено Правила надання послуг поштового зв`язку, відповідно до підпунктів 1, 2, пункту 106 яких, під час вручення фізичній особі реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом з повідомленням про вручення працівник поштового зв`язку на підставі пред`явленого одержувачем документа, що посвідчує особу, зазначає на бланку повідомлення про вручення його прізвище. На бланку повідомлення про вручення поштового відправлення з позначкою «Вручити особисто», внутрішнього рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» одержувач розписується та зазначає прізвище та ініціали або ім`я та прізвище.

Згідно пункту 114 Правил одержувач може відмовитися від одержання поштового відправлення, коштів за поштовим переказом, про що на поштовому відправленні, бланку поштового переказу або повідомленні про надходження поштового відправлення, поштового переказу робиться відповідна позначка, яка засвідчується його підписом. Підпис представника юридичної особи, уповноваженого на одержання пошти, скріплюється печаткою (за наявності) цієї юридичної особи. Такі поштові відправлення, поштові перекази не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертаються за зворотною адресою. У разі коли одержувач відмовляється засвідчити своїм підписом факт відмови від одержання поштового відправлення, коштів за поштовим переказом, такі поштове відправлення, поштовий переказ зберігаються в приміщенні об`єкта поштового зв`язку протягом установленого пунктом 116 цих Правил строку (крім рекомендованих листів з позначкою Судова повістка), після закінчення якого - повертаються поштовим оператором за зворотною адресою.

Таким чином, за відсутності відповідного повідомлення про вручення поштового відправлення з позначкою про отримання листа відповідачем або довідки відділення зв`язку про відмову від отримання листа або повернення його адресату за закінченням терміну зберігання, а також за відсутності опису вкладення до листа, який свідчить про надіслання йому довідок про розмір відшкодування, неможливо вважати повідомлення відповідача про необхідність відшкодування витрат на навчання належним.

Відтак, відсутність вказаних доказів дає підстави для висновку, що відповідачу не запропоновано у добровільному порядку відшкодувати витрати, які є предметом стягнення у даній справі, відтак у позивача не виникало права на звернення із даним спором до суду, оскільки ним не виконано вимоги Порядку №964

Вказана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 30.08.2022 у справі №480/8200/20, які враховуються судом відповідно до положень частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Водночас, суд звертає увагу позивача на те, що зазначенні висновки суду не є перешкодою для реалізації позивачем свого права на звернення до суду у випадку, якщо ним буде додержано наведені приписи чинного законодавства України.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що оскільки позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, судові витрати розподілу не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви Міністерства внутрішніх справ (вулиця А. Богомольця, будинок 10, місто Київ, 01601, ), Національна академія внутрішніх справ України (майдан Захисників України, 3, місто Харків, Харківська область, 61001, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення суми - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 13.12.2024.

Суддя Ольга НІКОЛАЄВА