Справа № 380/24188/24
Суддя: Кисильова Ольга Йосипівна
Дата ухвалення: 2024-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

13 грудня 2024 рокусправа № 380/24188/24

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Кисильова О.Й., перевіривши виконання вимог статей 160-161 КАС України за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (далі-відповідач), у якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування індексації грошового забезпечення позивачу за період із 01.12.2015 по 31.12.2015 включно із урахуванням іншого ніж січень 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця);

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період із 01.12.2015 по 31.12.2015 включно із урахуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) та із одночасною компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб.

Ухвалою від 04.12.2024 позовна заява залишена без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позовної заяви, а саме: - надання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та вказати обставини, які можуть бути враховані судом, як поважні для поновлення пропущеного строку із наданням відповідних доказів.

09.12.2024 на виконання вимог ухвали від 04.12.2024 позивач надіслав до суду заяву про усунення недоліків, зазначивши, що до позовних вимог про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 31.12.2015 включно застосуванню підлягає частина друга статті 233 КЗпП України, у редакції чинній до 19.07.2022, якою визначено, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Позивач також вважає неможливим подання до суду заяви про поновлення строку, оскільки строк звернення до суду у даних спірних правовідносинах не застосовується.

Просить врахувати вказані у заяві аргументи та вирішити питання про відкриття провадження у справі.

Надаючи оцінку доводам позивача, наведеним у заяві від 09.12.2024, слід врахувати таке.

Частиною 1 ст. 122 КАС України визначено, що позов може бути поданий у межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого згаданим Кодексом або іншими законами.

За правилами ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи згаданим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 3 ст. 122 КАС України).

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення згаданим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 згаданого Кодексу.

Втім, положення статті 122 КАС України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці (грошового забезпечення військовослужбовців).

Вирішуючи питання про те, якою нормою закону слід керуватися при розгляді цієї справи, суддя, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, наголошує, що положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п?ятою статті 122 КАС України.

Так, ч. 2 ст. 233 КЗпП (у редакції, яка набула чинності з 19.07.2022) установлено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Таким чином, станом на дату звернення позивача до суду із цим позовом, необхідно застосовувати положення ч. 2 ст. 233 КЗпП України в частині визначення строку звернення до суду.

Поряд з цим, підставою для звернення до суду з цим позовом є протиправні, на думку позивача, дії щодо невірного нарахування індексації грошового забезпечення за період із 01.12.2015 по 31.12.2015.

Щодо доводів позивача про те, що стосовно періоду з 01.12.2015 по 31.12.2015 включно застосуванню підлягає частина друга статті 233 КЗпП України, у редакції чинній до 19.07.2022, якою визначено, що працівник має право звернутись до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком, суддя враховує таке.

Матеріали справи містять наказ голови ДПС України від 01.02.2024 № 183-ОС, яким полковник ОСОБА_1 виключений із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Наказ від 01.02.2024 № 183-ОС містить відомості про всі належні позивачу при звільненні виплати.

Таким чином, суддя встановила, що підставою для звернення до суду з цим позовом є протиправні, на думку позивача, дії відповідача щодо виплати ОСОБА_1 неналежного грошового забезпечення при звільнені, оскільки на момент звернення до суду позивач був виключений із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Разом із тим, у позовній заяві позивач просив суд визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду, зазначивши, що про порушення свого права дізнався із відповідей в/ч НОМЕР_1 на адвокатські запити (листи від 28.10.2024, 31.10.2024, 01.11.2024, 04.11.2024), якими, окрім іншого, надані архівні відомості особистих карток грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2015-2024 роки.

У заяві від 09.12.2024 позивач не заперечує наведені ним у позові обставини щодо пропуску строку звернення до суду, у той час, як у заяві про усунення недоліків стверджує про не обмеження строку звернення на правовідносини, що виникли у межах цієї справи.

Варто відмітити, що звернення позивача до відповідача із запитами свідчить про те, що ОСОБА_1 вперше почав вчиняти активні дії щодо отримання відомостей про складові та розміри його грошового забезпечення 25.10.2024, звернувшись до відповідача із адвокатським запитом, зокрема, щодо виплати індексації грошового забезпечення за спірний в межах цієї справи період, а не одразу після звільнення зі служби 01.02.2024.

При цьому, триваюча пасивна поведінка особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Верховний Суд у постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19 вирішив відступити від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 25.02.2021 у справі №822/1928/18 про те, що строк звернення позивача до суду у випадку спірних правовідносин розпочав перебіг після отримання позивачем листа-відповіді, а не після отримання виплати за відповідний період.

Так, Верховний Суд зазначив, що отримання позивачем листа відповідача у відповідь на його заяву не змінює моменту, з якого позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

Оскільки суддя встановила, що позивач звільнений з військової служби 01.02.2024, то при вирішенні питання дотримання позивачем строку звернення до суду слід застосовувати положення ч. 2 ст. 233 КЗпП України, якою визначений тримісячний строк звернення до суду.

Отже, останнім днем звернення до суду в межах визначеного ч. 2 ст. 233 КЗпП України строку є 01.05.2024.

До суду із цим позовом позивач звернувся 29.11.2024, тобто через дев`ять місяців після звільнення, відтак ним пропущений трьохмісячний строк звернення до адміністративного суду з цим позовом, що встановлений законом та який повинен обраховуватися з дати звільнення позивача.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 28.08.2024 у справі № 580/9690/23, а також від 10.10.2024 у справі № 200/5937/23.

Відтак, суддя не бере до уваги доводи позивача про не обмеження цих правовідносин строками звернення до суду, наведені у клопотанні від 09.12.2024.

Таким чином, доводи позивача про поважність пропуску строку звернення до суду за існування обставин, викладених у позовній заяві та заяві про усунення недоліків від 09.12.2024, є безпідставними.

Також, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 02.12.2021 у справі № 640/20314/20, досліджуючи питання щодо поважності причин пропуску процесуального строку зазначив, що причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, при цьому такі обставини повинні бути протягом строку, який пропущений та підтверджуватись належним чином.

Зважаючи на це, покликання позивача на обставини, які наведені у клопотанні від 09.12.2024, як причини пропуску строку звернення до суду, не можуть бути визнані суддею поважними.

Так, ч. 2 ст. 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, в тому числі щодо дотримання строків звернення до суду, визначених законом, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду з відповідним позовом.

Слід зауважити, що під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з адміністративним позовом і розраховувати на одержання судового захисту. Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.

Суддя, оцінюючи обставини, що перешкоджали особі здійсненню права на своєчасне звернення за захистом порушених прав, свобод та інтересів, повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у заяві доводів.

Поновлення встановленого процесуальним законом строку для звернення до адміністративного суду здійснюється у розумних межах та лише у виняткових, особливих випадках, виключно за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав, свобод або законних інтересів.

Отже, поновлюються лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно-правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як зазначено вище, строк звернення до суду із вимогою щодо нарахування та виплату компенсації за речове майно за весь час проходження позивачем військової служби почався з моменту звільнення позивача 01.02.2024, та закінчився 01.05.2024.

До суду із даним позовом позивач звернувся 29.11.2024, пропустивши, при цьому, передбачений ст. 233 КЗпП України строк звернення до суду.

Заява позивача від 09.12.2024 про усунення недоліків позову не містить жодних обставин, які підтверджені належними доказами, в обґрунтування поважності причин пропуску позивачем строків звернення до суду із цим позовом.

Згідно із п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених ч. 2 ст. 123 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 123 КАС України передбачено, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З огляду на викладене вище, з урахуванням тих обставин, що позивач подав позов після закінчення строків, встановлених ч. 2 ст. 122 КАС України, та наведені підстави поважності причин пропуску строку звернення до суду не є поважними, існують підстави для повернення позовної заяви позивачеві.

Керуючись ст. ст. 47, 122, 123, 160, 161, 169, 248, КАС України,

у х в а л и л а:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяКисильова Ольга Йосипівна