Справа № 161/14845/24
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2024-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 рокуЛьвівСправа № 161/14845/24 пров. № А/857/23469/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Єршової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 вересня 2024 року у справі № 161/14845/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Черняком В.В. в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні у м. Луцьку), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції (далі також УПП, відповідач), в якому просив суд скасувати постанову від 31.07.2024 серії ЕНА № 2727059 у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно якої на позивача накладено адміністративне стягнення за частиною четвертою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі також КУпАП) у виді штрафу в сумі 20400 грн та закрити провадження у справі.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 вересня 2024 року позов залишено без задоволення.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив позивач, оскільки вважає що судом першої інстанції під час прийняття оскаржуваного рішення неправильно застосовано ряд норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що постанова Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.07.2024 року, якою позивача позбавлено права керування транспортними засобами не набрала законної сили, що свідчить про відсутність події адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 126 КУпАП, відтак, спірна постанова про адміністративне правопорушення є передчасною.

Також зазначає, що суд першої інстанції не надав позивачу можливості бути присутнім під час розгляду справи та надавати пояснення по суті спору.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України) відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи були належним чином, відповідно до положень статті 268 КАС України, повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явилися.

Також в порядку частини третьої статті 268, частини другої статті 313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою від 31 липня 2024 року серії ЕНА № 2727059 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною четвертою статті 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн.

У вказаній постанові зазначено, що позивач 31 липня 2024 року о 23:29 керував транспортним засобом марки Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортним засобом постановою від 12.07.2024 Луцького міськрайонного суду Волинської області по справі № 161/7406/24, чим порушив вимоги пункту 2.1. (а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДР), та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною четвертою статті 126 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувсь із цим позовом до суду.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що на момент винесення щодо позивача спірної постанови від 31.07.2024, постанова Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.07.2024 по справі № 161/7406/24 набрала законної сили, а тому дії працівників поліції щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідали вимогам закону.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 2 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі також Закон № 580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до статті 32 Закону № 580-VIII поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, зокрема, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Згідно зі статтею 16 Закону України від 30 червня 1993 року № 3353-XII «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія та на вимогу поліцейського пред`явити його.

Підпункт «а» пункту 2.4 ПДР встановлює, що на вимогу поліцейського водій повинен пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР.

Відповідно до підпункту «а» пункту 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з частиною четвертою статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною першою статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За загальними правилами статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 283 КУпАП, яка визначає зміст постанови про адміністративне правопорушення зазначено, що у постанові мають міститися: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. У постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, вказуються відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема наявність вини особи у вчиненні такого правопорушення.

У ході розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейським УПП при перевірці документів позивача встановлено та в оскаржуваній постанові зафіксовано факт позбавлення позивача права керування транспортним засобом в судовому порядку строком на один рік.

Відповідно до наявних у справі доказів вбачається, що постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.07.2024 по справі № 161/7406/24 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених частиною першою статті 122-2 та частиною першою статті 130 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення на підставі статті 36 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік.

За правилами частини четвертої статті 291 КУпАП постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Відповідно до статті 294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

В силу наведених правових норм, станом на час прийняття оскаржуваної постанови серії ЕНА № 2727059 від 31.07.2024 постанова Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.07.2024 по справі № 161/7406/24 підлягала виконанню як така, що набрала законної сили (23.07.2024 згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень), оскільки не була оскаржена у визначений КУпАП строк, а саме: апеляційна скарга на вказану постанову суду протягом десяти днів з дня винесення цієї постанови не подавалась.

Наявні в справі докази свідчать, що апеляційна скарга на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.07.2024 по справі № 161/7406/24 подана 02.08.2024, тобто після прийняття оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення.

Доводи позивача, що в даному випадку поліцейський патрульної поліції не в повному обсязі з`ясував обставини, що мають значення для вирішення справи про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною четвертою статті 126 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає помилковим, оскільки питання правомірності дотримання Луцьким міськрайонним судом Волинської області порядку розгляду справи, прийняття відповідного рішення та повідомлення позивача про результати розгляду справи виходить за межі повноважень посадової особи поліції.

В даному випадку для прийняття рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною четвертою статті 126 КУпАП визначальним є встановлений факт позбавлення права керування транспортним засобом судовим рішенням, яке на час прийняття постанови від 31.07.2024 серії ЕНА № 2727059 не було оскаржено незалежно від причин такого не оскарження.

Отже, приймаючи оскаржувану постанову від 31.07.2024серії ЕНА № 2727059 про накладення адміністративного стягнення, відповідач діяв на підставі та у спосіб, передбачений законодавством України.

Подальше оскарження постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.07.2024 по справі № 161/7406/24 не впливає на факт правомірності постанови від 31.07.2024 серії ЕНА № 2727059, не є підставою для її скасування, тим більше, що за результатами апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції залишено без змін, що підтверджує факт керування позивачем транспортним засобом в той час, коли його було позбавлено права керування транспортним засобом на один рік.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем доведено належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 126 КУпАП.

Відтак, доводи апеляційної скарги щодо відсутності події адміністративного правопорушення не спростовують висновків суду першої інстанції про обґрунтованість оскаржуваної постанови.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами позивача про те, що судом першої інстанції порушено вимоги норм процесуального права, а саме розгляд справи проведено у судовому засіданні без виклику сторін.

Відповідно до частини першої статті 268 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-2, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки до електронного кабінету, а за його відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Аналізуючи наведену норму, колегія суддів дійшла висновку, що адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності повинна розглядатись з повідомленням учасників справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги у цій частині є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в ході апеляційного перегляду рішення суду.

Відповідно до пункту 2 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно частин першої та другої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Пунктом 3 частини третьої статті 317 КАС України встановлено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

У розрізі викладеного, оцінюючи наведені скаржником доводи, апеляційний суд приходить до переконання, що такі є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 229, 241, 242, 268, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 370 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 вересня 2024 року у справі № 161/14845/24 скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді Л. Я. Гудим
В. Я. Качмар
Повне судове рішення складено 13.12.24