Справа № 480/8704/23
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2024-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 р. Справа № 480/8704/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ральченка І.М.

суддів: Подобайло З.Г. , Катунова В.В.

за участю секретаря судового засідання Кіт Т.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 20.09.2024, суддя О.А. Прилипчук, по справі № 480/8704/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якій просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови ОСОБА_1 в проведенні перерахунку та виплаті недоотриманої пенсії в період з 06.11.2006 року по 01.08.2022 року в зв`язку з неврахуванням при її призначенні та не обрахуванням в полуторному розмірі періоду його роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостей з 28.03.1970 року по 30.08.1974 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії за період з 06.11.2006 року по 01.08.2022 року, що була недоотримана ним з вини Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 02.02.2024 провадження у справі №480/8704/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії закрито.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 16.04.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2024 року скасовано, справу направлено до Сумського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 20.09.2024 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування зазначив, що ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 27.08.2024 про залишення позовної заяви без руху позивачем не отримано з незалежних від нього причин, у зв`язку з чим був позбавлений можливості усунути недоліки позовної заяви.

У судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, вважав ухвалу суду першої інстанції такою, що підлягає скасуванню.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, процесуальним законодавством передбачений обов`язок суду встановлювати факт дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду та у випадку його пропуску за відсутності заяви про поновлення пропущеного строку звернення, або якщо наведені в такій заяві підстави визнаються судом неповажними, суд залишає таку позовну заяву без розгляду, не розглядаючи справу по суті позовних вимог.

У той же час, відповідно до ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Частина 13 ст. 171 КАС України передбачає, що суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.

Отже, у разі встановлення судом після відкриття провадження у справі факту пропуску позивачем строку звернення до суду та у випадку відсутності заяви про поновлення такого строку чи визнання неповажними підстави пропуску строку, з метою встановлення всіх фактичних обставин, за яких може бути прийнято рішення про залишення позову без розгляду, суд зобов`язаний залишити позовну заяву без руху для надання позивачу строку на усунення недоліків, шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Суд першої інстанції, залишаючи без розгляду позовну заяву, виходив з того, що позивач у встановлений строк не усунув недоліки позовної заяви, заяви про продовження процесуального строку на усунення недоліків позовної заяви, визначеного ухвалою суду від 27.08.2024, не надав.

Так, ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 27.08.2024 позивачу запропоновано протягом 10 днів з дня отримання копії ухвали суду усунути недоліки адміністративного позову, шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з даною позовною заявою, у якій зазначити поважні причини пропуску такого строку та надати докази поважності причин пропуску такого строку.

Копія зазначеної ухвали отримана позивачем 27.08.2024 о 22:26 год. відповідно до довідки про доставку електронного документа через підсистему "Електронного суду".

Таким чином, граничним днем усунення недоліків адміністративного позову, визначених ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 27.08.2024, є 09.09.2024.

Суд першої інстанції, залишаючи без розгляду позовну заяву, виходив з того, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви, оскільки ОСОБА_1 не надав заяви про продовження процесуального строку на усунення недоліків позовної заяви.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху у встановлений в такій ухвалі строк не виконав, недоліки позовної заяви не усунув.

Разом з тим, апелянт, обґрунтовуючи неможливість виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху посилається на неотримання ухвали Сумського окружного адміністративного суду від 27.08.2024 з незалежних від нього причин.

Так, позивач зазначає, що територія м. Суми починаючи з кінця серпня 2024 року перебуває під постійними обстрілами та авіаударами російських військ, в результаті авіаударів є влучання в об`єкти енергетичної інфраструктури, у зв`язку з чим відбуваються аварійні відключення електроенергії, через що зникає доступ до мережі інтернет, який не завжди відновлюється, навіть за наявності електроенергії.

Зазначені обставини призвели до неможливості вчасного виконання ухвали Сумського окружного адміністративного суду від 27.08.2024, оскільки через відсутність доступу до мережі інтернет позивач був позбавлений можливості ознайомитися із зазначеною ухвалою через підсистему "Електронного суду".

З цього приводу колегія суддів зазначає, що введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є безумовною підставою для поновлення процесуального строку, а тому це питання має вирішуватися в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві та обставин, які існували та об`єктивно перешкоджали вчиненню процесуальних дій.

При оцінці поважності причин пропуску процесуального строку з причини введення воєнного стану в Україні додатково слід брати до уваги, зокрема: територіальне місцезнаходження суду, порядок його функціонування; місце проживання (місцезнаходження) заявника; ведення на відповідній території бойових дій або розташування у безпосередній близькості до такої території, посилення ракетних обстрілів у відповідний проміжок часу, що об`єктивно створювало реальну небезпеку для життя учасників процесу; тривалість самого процесуального строку та час, який минув із дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали конкретній особі реалізувати своє право (повноваження) у межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску), та інші доречні обставини.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 10.01.2023 по справі № 640/3489/21 у подібних правовідносинах в частині застосування процесуальних строків.

Відтак колегія суддів зазначає, що в контексті обставин справи, суди повинні звертати увагу на усі доводи позивача; на тривалість строку, який пропущено; на поведінку позивача протягом цього строку; на дії, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності. Суди повинні гарантувати доступ до правосуддя особам, які вважають, що їх право порушене, і діяли добросовісно, але пропустили строк звернення до суду з поважних причин.

Так, судовим розглядом встановлено, що наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №108 від 12 квітня 2024 року, внесено зміни до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, та віднесено м. Суми Сумської територіальної громади до території можливих бойових дій.

При цьому суд бере до уваги похилий вік позивача, а також те, що невчасне подання до суду заяви про усунення недоліків позовної заяви на виконання ухвали Сумського окружного адміністративного суду від 27.08.2024 обумовлено обставинами, незалежними від волі позивача, а саме відсутність доступу до мережі інтернет, у з в`язку з плановими та аварійними відключеннями електроенергії, через пошкодження об`єктів енергетичної інфраструктури в силу постійного перебування території м. Суми під авіаційними та ракетними обстрілами.

З огляду на наведені позивачем аргументи, колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку в діях ОСОБА_1 не вбачається ознак зловживання процесуальними правами та обов`язками.

Відтак, виходячи із завдань адміністративного судочинства та конституційних принципів щодо гарантованого судового захисту прав, а також доступу до правосуддя, закладеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів доходить до висновку про те, що є підстави вважати причини пропуску строку на усунення недоліків позовної заяви поважними.

Згідно з ч.2 ст. 6 КАС України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Європейський суд з прав людини вказує, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

У Рішенні Європейського суду з прав людини від 08.04.2010 р. у справа «Меньшакова проти України» (Заява № 377/02) у п.52 «Суд повторює, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом (Рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ЕСПЛ 2002-ІІ)».

У справі «Мушта проти України» ЄСПЛ нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу та скасувати ухвалу суду першої інстанції про залишення позову без розгляду з направленням справи до Сумського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 20.09.2024 по справі № 480/8704/23 скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії направити до Сумського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді З.Г. Подобайло В.В. Катунов
Постанова складена в повному обсязі 13.12.24.