Справа № 300/7365/21
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2024-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 рокуЛьвівСправа № 300/7365/21 пров. № А/857/27036/24
№А/857/31152/24

№А/857/31205/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Онишкевича Т.В., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Демчик Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 на ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2024 року про встановлення судового контрою за виконанням судового рішення, від 04 жовтня 2024 року про встановлення судового контрою за виконанням судового рішення та від 04 жовтня 2024 року про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, прийняті суддею Остап`юком С.В. у м. Івано- Франківську у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про зобов`язання вчинити певні дії,-

встановив:

рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.03.2022 в справі за № 300/7365/21 зобов`язано ГУ ПФУ в Івано-Франківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю невиплачених сум пенсії за період з липня 2018 до грудня 2018, виходячи з розрахунку призначеного розміру пенсії 7197, 42 гривень за кожен місяць та з врахуванням виплачених сум за цей період.

ОСОБА_1 звернувся до суду із клопотанням від 12.07.2024 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду за № 300/7365/22 від 21.03.2022.

Ухвалою від 04.10.2024 в задоволенні клопотання про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду за № 300/7365/21 від 21.03.2022, відмовлено.

Суд виходив з того, що на даний час здійснюється примусове виконання вказаного судового рішення по справі № 300/7365/22, тому на даний час відсутні об`єктивні підстави для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у даній справі.

05.08.2024 ОСОБА_1 знову звернувся до суду із клопотанням про встановлення судового контролю за виконанням цього ж судового рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду за № 300/7365/22 від 21.03.2022.

Ухвалою від 04.10.2024 в задоволенні клопотання про встановлення судового контролю за виконанням вказаного судового рішення відмовлено.

Суд виходив знову ж таки з того, що на даний час здійснюється примусове виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду за № 300/7365/22 від 21.03.2022, тому на даний час відсутні об`єктивні підстави для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у даній справі.

ОСОБА_1 подав заяву від 05.08.2024 в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України в якій просив визнати протиправним рішення, дії чи бездіяльність ГУ ПФУ в Івано-Франківській області при виконанні вищезазначеного судового в справі за № 300/7365/21.

Ухвалою від 04.10.2024 заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - ГУ ПФУ в Івано-Франківській області на виконання рішення суду в адміністративній справі № 300/7365/21 - залишено без задоволення.

Суд виходив з того, що загальний порядок виконання судового рішення не дав очікуваного результату, однак відповідач не створює перешкоди для виконання такого рішення.

При цьому, суд звернув увагу, що вирішуючи питання щодо визнання дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними щодо неналежного виконання рішення суду, суд не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення, а тому процесуальна процедура вирішення питання протиправності дій/бездіяльності відповідача у справі суб`єкта владних повноважень, вчинених на виконання рішення суду, виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення.

ОСОБА_1 подав апеляційні скарги на зазначені вище три ухвали суду першої інстанції.

Просить скасувати ухвали та прийняти судове рішення, яким задовольнити його заяви.

В судове засідання для розгляду апеляційної скарги учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ч.4 ст. 229, ст. 313 КАС України апеляційний суд ухвалив розгляд апеляційної скарги здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що такі не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Конституція України гарантує обов`язковість судового рішення, що є однією з основних засад судочинства (пункт 9 частини другої статті 129 Основного Закону); держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1 Основного Закону).

Європейська Комісія «За демократію через право» (Венеційська Комісія) у Доповіді про правовладдя, ухваленій на її 86-му пленарному засіданні, яке відбулося 25 26 березня 2011 (CDL-AD(2011)003rev), зазначила, що «юридична визначеність» вимагає додержання принципу res judicata, що в тому числі охоплює виконання остаточних рішень судів (пункт 46).

Згідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно до ч. 2 ст. 382 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Водночас суд апеляційної інстанції звертає увагу апелянта на те, що процесуальне законодавство не обмежує суд строками, які він встановлює для подання такого звіту. Тобто суд встановлює певний строк, керуючись своїм внутрішнім переконанням та враховуючи об`єктивні можливості для виконання рішення та подання звіту.

Судовий контроль є одним з найефективніших способів забезпечення виконання судових рішень, оскільки є гарантією дотримання закону та прав інших суб`єктів; дозволяє мінімізувати можливість зловживань; стимулює зобов`язану особу виконувати судові рішення добровільно та без застосування до неї відповідних санкцій; передбачає можливість застосування додаткових заходів для виявлення реальних перешкод у виконанні судового рішення, зокрема шляхом реагування на це окремими судовими рішеннями; сприяє підвищенню рівня довіри суспільства до судової системи.

Схожі праві висновки зроблені Конституційним Судом України у рішенні щодо гарантування захисту прав і свобод особи за рішенням Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2024 № 1-р(ІІ)/2024.

Суд першої інстанції вірно зазначив про те, що правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати, що відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 27.02.2020 у справі № 0640/3719/18.

Відповідно до частини 1 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, врегульований приписами статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача. Застосування судом до суб`єкта владних повноважень заходів процесуального впливу можливе виключно у випадку встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_1 неодноразово звертався в суд із заявами, поданими в порядку ст. 382 та 383 КАС України.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.07.2023 в задоволенні клопотання про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду за № 300/7365/21 від 21.03.2022, відмовлено, оскільки видано виконавчий лист, тобто захід судового контролю за виконанням рішення вже вчинено у спосіб, визначений статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.07.2023 заяву ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень, подану в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України повернуто заявнику, оскільки така не відповідала вимогам, які до неї ставляться.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.09.2023 в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду за № 300/7365/21 від 21.03.2022, відмовлено, оскільки Відділом примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) здійснюється його примусове виконання.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.09.2023 про визнання протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень, подану в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України повернуто заявнику, оскільки така не відповідала вимогам, які до неї ставляться.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.05.2024 заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень ГУ ПФУ в Івано-Франківській області на виконання того ж таки рішення суду в адміністративній справі № 300/7365/21 залишено без задоволення, оскільки вчинені боржником ГУ ПФУ в Івано-Франківській області дії свідчать про вчинення дій пов`язаних з виконанням рішення суду.

Всі зазначені вище судові рішення набрали законної сили.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що апелянт не наводить жодних підстав для скасування ухвал від 04.10.2024. Судом неодноразово надавалася оцінка заявам, поданим ОСОБА_1 в порядку ст.ст. 382 та 383 КАС України. Жодних інших обставин останній не наводить.

Відтак, враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяв.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Т. В. Онишкевич
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 13.12.2024.