Справа № 520/25332/24
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2024-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 р. Справа № 520/25332/24

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шевченко О.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в Кіровоградській області №08 від 23.04.2024 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 20.08.1990 по 08.07.1991, з 09.07.1992 по 14.01.2000, з 11.04.2000 по 26.04.2001 та з 06.05.2001 по 27.08.2001, визначених в трудовій книжці НОМЕР_1 від 28.05.1984;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з врахуванням правової оцінки, що буде надана судом.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу позивача періодів його роботи з 20.08.1990 по 08.07.1991, з 09.07.1992 по 14.01.2000, з 11.04.2000 по 26.04.2001 та з 06.05.2001 по 27.08.2001, визначених в трудовій книжці НОМЕР_1 від 28.05.1984, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі без виклику сторін в судове засідання та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копію ухвали про відкриття провадження було надіслано відповідачу до його Електронного кабінету в системі "Електронний суд" та ним отримано, що підтверджено довідкою про доставку електронного листа.

Через систему "Електронний суд" представником відповідача надіслано до суду відзив на позов, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

Як свідчать матеріали справи, 16.04.2024 року ОСОБА_1 звернувся до відповідного територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення».

Відповідно до пункт 4.2 постанови правління ПФУ від 16.12.2020 №25-1 Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України, при прийманні документів працівник сервісного центру реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Вищевказану заяву про призначення пенсії за віком за принципом екстериторіальності передано на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, за результатами розгляду якої рішенням управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №08 від 23.04.2024 року позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком.

В обґрунтування відмови зазначено, що пенсійний вік ОСОБА_1 становить 59 років. Право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення 60 років, при цьому необхідний страховий стаж згідно частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при подані заяви на призначення пенсії за віком в період з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року повинен становити не менше 31 років, тоді як страховий стаж позивача становить 24 років 0 місяців 09 день.

До страхового стажу ОСОБА_1 згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 28 травня 1984 року не зараховано періоди роботи:

- з 20.08.1990 по 08.07.1991 оскільки має місце великий проміжок часу між датою звільнення (08.07.1991) та датою наказу (08.07.1992);

- з 09.07.1992 по 14.01.2000, так як назва підприємства, що зарахувало працівника на роботу (ресторан «Турист) не відповідає змісту печатки, яка засвідчує запис про звільнення (ресторан станції «ЕКМ);

- з 11.04.2000 по 26.04.2001 та 06.05.2001 по 27.08.2001, так як в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня інформація про роботу та сплату страхових внесків за цей період.

Дата, з якої ОСОБА_1 матиме право на пенсійну виплату - 22.04.2027, після досягнення 63-річного віку (а.с. 13).

У відзиві на позов представником Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зазначено аналогічні підстави відмови у призначенні пенсії.

Не погоджуючись з рішеннями про відмову у призначенні пенсії за віком згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, позивач звернувся до суду з даним позовом.

По суті спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Згідно п.1 та 2 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку (частина 4 вказаної статті).

Статтею 62 Закону № Закону України Про пенсійне забезпечення №1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, у відповідності до ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Зміст оскаржуваного рішення свідчить, що періоди роботи позивача з 20.08.1990 по 08.07.1991; з 09.07.1992 по 14.01.2000; з 11.04.2000 по 26.04.2001 та з 06.05.2001 по 27.08.2001 є спірними, які не зараховано пенсійним органом до його страхового стажу, який складає 24 років 0 місяців 09 день.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 оформлено трудову книжку серії НОМЕР_2 від 28 травня 1984 року (а.с. 14 - 36).

З 20.08.1990 по 08.07.1991 позивач працював на посаді завідуючого столової №5, з 09.07.1992 по 14.01.2000 - на посаді завідуючого ресторану (рос.) "Турист", з 17.01.2000 по 26.04.2001 - заступник начальника відділу продажу №46 (рос.) ГП "ИОМЗ - Холдинг", з 06.05.2001 по 27.08.2001 позивач працював на підприємстві (рос.) "Дружба" за договором.

У спірному рішенні зазначено, що до страхового стажу позивача не зараховано наступні періоди його роботи:

- з 20.08.1990 по 08.07.1991 оскільки має місце великий проміжок часу між датою звільнення (08.07.1991) та датою наказу (08.07.1992);

- з 09.07.1992 по 14.01.2000, так як назва підприємства, що зарахувало працівника на роботу (ресторан «Турист) не відповідає змісту печатки, яка засвідчує запис про звільнення (ресторан станції «ЕКМ);

- з 11.04.2000 по 26.04.2001 та 06.05.2001 по 27.08.2001, так як в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня інформація про роботу та сплату страхових внесків за цей період.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок).

Відповідно до п. 1 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Наказом Міністерства праці України за №58 від 29.07.1993затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі Інструкція).

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 2.11 Інструкції передбачено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Відповідно до п. 2.12 Інструкції, після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Пунктом 2.6 розділу 2 "Заповнення трудових книжок" Інструкції передбачено, що у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції, у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відмовляючи у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи відповідач зазначив, що позивачу відмовлено у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 20.08.1990 по 08.07.1991 року, оскільки має місце великий проміжок часу між датою звільнення (08.07.1991) та датою наказу (08.07.1992).

Однак, в трудовій книжці Позивача на стор.8-9 у верхньому лівому кутку зазначено, «исправ. запись 13 на 1991 верить підпис».

Позивачу відмовлено у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 09.07.1992 по 14.01.2000, так як назва підприємства, що зарахувало працівника на роботу (ресторан «Турист) не відповідає змісту печатки, яка засвідчує запис про звільнення (ресторан станції «ЕКМ»).

Однак, в трудовій книжці зазначена печатка ресторану станції «Ізюм» як при прийнятті на роботу та і при звільнені позивача, тому не зрозуміло з яких підстав неврахований зазначений період.

Проте, такі недоліки не можуть бути належною підставою для неврахування даних трудової книжки в цілому, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. Крім того, такі дані є формальністю та не впливають на зміст самих записів.

Крім того, на особу не може покладатися тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені в його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи на підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для невиключення вказаних періодів роботи до страхового стажу, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань та виключення відповідного періоду зі страхового стажу.

Таким чином, формальні неточності у документах не можуть бути підставою для органів пенсійного органу для обмеження особи в реалізації конституційного права на соціальний захист.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 21.02.2018 року по справі № 687/975/17, від 25.04.2019 року по справі № 593/283/17, від 30.09.2019 року по справі № 638/18467/15-а, яка враховується судом при вирішенні даної справи відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України.

При цьому, слід зазначити, що відповідальність за оформлення та ведення трудової книжки покладено на роботодавця. Трудова книжка оформлюється при першому прийнятті особи на роботу та при подальшому працевлаштуванні на інше місце роботи обміну не підлягає.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, наведеною у постановах від 06.02.2018 року у справі № 677/277/17, №687/975/17 від 21.02.2018, від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а, яка також враховується при вирішенні даної справи відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України.

Також, позивачу відмовлено у зарахуванні до страхового стажу з 11.04.2000 по 26.04.2001 та 06.05.2001 по 27.08.2001, так як в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня інформація про роботу та сплату страхових внесків за цей період.

Відповідно до ч.3 ст. 44 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Наявність сумнівів щодо запису в трудовій книжці може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до страхового стажу.

Згідно положень підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Крім того, відповідно до п. 38 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення в трьохмісячний термін з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, а також перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.

Тобто, у разі виникнення сумнівів щодо правомірності видачі документів або наявності у них неточностей чи неповної інформації, пенсійний орган наділений повноваженнями щодо здійснення перевірки таких документів та відповідно встановлення необхідної інформації, зокрема щодо трудового стажу осіб, які звертаються із заявами про призначення пенсії.

Проте, матеріали справи не містять жодних доказів того, що відповідач не звертався до відповідного підприємства для отримання інформації щодо заповнення трудової книжки позивача, зокрема, щодо відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків у спірні періоди роботи позивача.

При цьому, суд звертає увагу, що позивач не повинен нести відповідальність у вигляді позбавлення права на призначення пенсії за відсутність відомостей про періоди її роботи в індивідуальних відомостях про застраховану особу, оскільки такі відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями.

Таким чином, відомості у трудовій книжці позивача є повними, містять в собі вичерпну інформацію, зважаючи на що, пенсійним органом протиправно не враховано спірні записи трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 28 травня 1984 року (а.с. 14 - 36).

Зважаючи на визначення пенсійним органом страхового стажу позивача 24 років 0 місяців 09 день, а також враховуючи на зараховані до страхового стажу спірні періоди роботи позивача з 20.08.1990 по 08.07.1991, з 09.07.1992 по 14.01.2000, з 17.01.2000 по 26.04.2001 та з 06.05.2001 по 27.08.2001, в сукупності страховий стаж позивача складає більше 31 року.

Щодо тверджень пенсійного органу, що на момент звернення із заявою про призначення пенсії позивачу виповнилося 59 років, тоді як право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення 60 років, що було однією з підстав відмови у призначенні пенсії, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1) затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідно до п. 1.6, 1.7 якого, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення» звернувся до пенсійного органу 16.04.2024 року, тобто в межах місяця до досягнення пенсійного віку.

За таких підстав, оскаржуване рішення управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №08 від 23.04.2024 року "Про відмову у призначенні пенсії" є протиправним та таким, що підлягає скасуванню в судовому порядку.

Суд звертає увагу. що в прохальній частині позову позивач просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 20.08.1990 по 08.07.1991, з 09.07.1992 по 14.01.2000, з 11.04.2000 по 26.04.2001 та з 06.05.2001 по 27.08.2001, визначених в трудовій книжці НОМЕР_1 від 28.05.1984 та повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з врахуванням правової оцінки, що буде надана судом.

Згідно записів №16 та №17 трудової книжки серії НОМЕР_2 від 28 травня 1984 року (а.с. 10), з 17.01.2000 по 26.04.2001 позивач працював на посаді заступника начальника відділу продажу №46 (рос.) ГП "ИОМЗ - Холдинг".

Згідно частини 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою належного захисту прав позивача суд дійшов висновку вийти за межі позовних вимог та задовольнити позов в цій частині шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до страхового стажу позивача періоди його роботи з 20.08.1990 по 08.07.1991, з 09.07.1992 по 14.01.2000, з 17.01.2000 по 26.04.2001 та з 06.05.2001 по 27.08.2001 згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 28 травня 1984 року та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.04.2024 року про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення, з урахуванням висновків суду.

Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до положень частини 8 статті 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-263, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, буд. 7А, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25009, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №08 від 23.04.2024 року "Про відмову у призначенні пенсії".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи з 20.08.1990 по 08.07.1991, з 09.07.1992 по 14.01.2000, з 17.01.2000 по 26.04.2001 та з 06.05.2001 по 27.08.2001 згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 28 травня 1984 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.04.2024 року про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення, з урахуванням висновків суду.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області ().

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Шевченко О.В.