Справа № 200/3063/24
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2024-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2024 року Справа№200/3063/24

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича розглянувши в порядку загального позовного провадження за участю секретаря судового засідання Глазової Т.В. адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 )

про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Шевченко Олену Петрівну, звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України від 17.03.2022 № 65 в частині виключення з усіх видів забезпечення начальника варти (командира відділення) відділення начальників варт стрілецької роти (з конвоювання, екстрадиції, охорони підсудних та охорони громадського порядку) головного сержанта ОСОБА_2 , у зв`язку з самовільним залишенням військової частини, з 17.03.2022;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України від 01.05.2022 № 20 о/с в частині призупинення військової служби, дії контракту та звільнення з посади начальника варти (командира відділення) відділення начальників варт стрілецької роти (з конвоювання, екстрадиції, охорони підсудних та охорони громадського порядку) головного сержанта ОСОБА_2 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України від 01.05.2022 № 109 в частині виключення зі списків особового складу військової частини (командира відділення) відділення начальників варт стрілецької роти (з конвоювання, екстрадиції, охорони підсудних та охорони громадського порядку) головного сержанта ОСОБА_2 , якому призупинено військову службу, дію контракту та звільнено з посади наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01 травня 2022 року № 20 о/с;

- зобов`язати військову частину № НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати грошове забезпечення військовослужбовцю Національної гвардії України начальнику варти (командира відділення) відділення начальників варт стрілецької роти (з конвоювання, екстрадиції, охорони підсудних та охорони громадського порядку) головному сержанту ОСОБА_2 , відповідно до пункту 6 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх" та виплатити нараховане грошове забезпечення його дружині ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 10 червня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

25 червня 2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

08 липня 2024 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій заявлено клопотання про витребування доказів у відповідача, а саме: оригіналів наказу командира військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України від 17.03.2022 № 65, наказу командира військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України від 01.05.2022 № 20 о/с, наказу командира військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України від 01.05.2022 № 109, копію матеріалів службового розслідування, в якому складено акт про визначення факту знищення (втрати) документації обліку служб, відділів та відділень військової частини НОМЕР_1 від 30.08.2023 №40/57/1/1/1-7420.

12 липня 2024 року ухвалою суду витребувано у відповідача: належним чином засвідчені копії: наказу командира військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України від 17.03.2022 № 65, наказу командира військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України від 01.05.2022 № 20 о/с, наказу командира військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України від 01.05.2022 № 109, копію матеріалів службового розслідування, в якому складено акт про визначення факту знищення (втрати) документації обліку служб, відділів та відділень військової частини НОМЕР_1 від 30.08.2023 №40/57/1/1/1-7420 (за умови, якщо ці документи не становлять державну таємницю або мають інший гриф щодо допуску до зазначених документів).

16 липня 2024 року до суду від відповідача до суду надійшла заява про виконання ухвали суду про витребування доказів та заперечення на відповідь на відзив представника позивача.

08 серпня 2024 року ухвалою суду витребувано у Територіального управління ДБР, розташованого у місті Краматорську, інформацію про хід кримінального провадження № 0000189 за частиною четвертою статті 408 Кримінального кодексу України за фактом самовільного залишення позицій підрозділу військовослужбовців Військової частини НОМЕР_1 відносно ОСОБА_2 , витребувані документи зобов`язано надати до суду в 10-денний строк з моменту отримання ухали.

З 12 серпня 2024 року по 30 серпня 2024 року суддя перебував у щорічній відпустці.

16 серпня 2024 року від Територіального управління ДБР, розташованого у місті Краматорську, до суду надійшли письмові пояснення, згідно яких досудове розслідування триває, однак надати копії документів відносно ОСОБА_2 не є можливим у встановлений судом строк оскільки матеріали кримінального провадження з 12.07.2024 року перебувають на вивченні у Маріупольській спеціалізованій прокуратурі у сфері оборони Східного регіону.

05 вересня 2024 року ухвалою суду вирішено подальший розгляд справи №200/3063/24 здійснювати за правилами загального позовного провадження; про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання сторони повідомити додатково.

Підготовче судове засідання у справі призначено на 03 жовтня 2024 року.

17 вересня 2024 року ухвалою суду повторно витребувано у Територіального управління ДБР, розташованого у місті Краматорську, інформацію про хід кримінального провадження № 0000189 за частиною четвертою статті 408 Кримінального кодексу України за фактом самовільного залишення позицій підрозділу військовослужбовців Військової частини НОМЕР_1 відносно ОСОБА_2 .

30 вересня 2024 року від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника.

03 жовтня 2024 року підготовче судове засідання відкладено на 05 листопада 2024 року.

28 жовтня 2024 року до суду від Територіального управління ДБР, розташованого у місті Краматорську, надійшли витребувані ухвалами суду від 08.08.2024 року та 17.09.2024 року докази у справі.

05 листопада 2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження в адміністративній справі № 200/3063/24, вирішено перейти до судового розгляду справи по суті, судове засідання призначено на 05 грудня 2024 о 09.30 год.

05 грудня 2024 року сторони у судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку про їх достатність для вирішення адміністративного спору.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце мешкання: АДРЕСА_1 .

Представник позивача в обґрунтування позовної заяви зазначає, що позивач є дружиною військовослужбовця, начальника варти (командира відділення) відділення начальників варт стрілецької роти (з конвоювання, екстрадиції, охорони підсудних та охорони громадського порядку) Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України головного сержанта ОСОБА_2 , який перебуває в полоні та зв`язок з яким був втрачений 12.03.2022 року.

Державним підприємством «Український національний центр розбудови миру» позивача було повідомлено, що її чоловік перебуває в полоні.

03.04.2024 року позивач звернулась до командира військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України із заявою про виплату їй грошового забезпечення її чоловіка, який перебуває у полоні, однак, листом від 15.04.2024 № 40/57/12-3710 відповідачем було повідомлено позивача, що на підставі письмового повідомлення правоохоронного органу про внесення відомостей до ЄРДР, військову службу ОСОБА_2 призупинено.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України № 65 від 17.03.2022, начальника варти (командира відділення) відділення начальників варт стрілецької роти (з конвоювання, екстрадиції, охорони підсудних та охорони громадського порядку) головного сержанта ОСОБА_2 , виключено з усіх видів забезпечення у зв`язку з самовільним залишенням військової частини, з 17.03.2022. Підстава для винесення наказу: донесення про самовільне залишення військової частини № НОМЕР_1 військовослужбовцем від 17.03.2022 №40/57/2/2/3-783.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України № 109 від 01.05.2022, начальника варти (командира відділення) відділення начальників варт стрілецької роти (з конвоювання, екстрадиції, охорони підсудних та охорони громадського порядку) головного сержанта ОСОБА_2 , виключено зі списків особового складу військової частини, якому призупинено військову службу, дію контракту та звільнено з посади наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01 травня 2022 року № 20 о/с. Підстава для винесення наказу: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000189 від 20.04.2022 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Позивач з такими діями відповідача не погоджується та зазначає, що підставою для відмови у виплаті грошового забезпечення було зазначено внесення відомостей щодо кримінального правопорушення до ЄРДР, проте така підстава для відмови у виплаті грошового забезпечення суперечить приписам статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII, Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 року № 884.

Так, командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті у разі: подання заяви особами, що не зазначені в пункті 7 цього Порядку; подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку; подання заяви з порушенням строків, визначених абзацами шостим і сьомим пункту 6 цього Порядку; з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирування. Разом з тим, жоден з наведених вище пунктів не був застосований відповідачем.

Представник позивача вказує на те, що листом від 06.04.2024 № 40/57/10/2-3460 відповідачем було повідомлено позивача, що службове розслідування по факту потрапляння в полон її чоловіка ОСОБА_2 не проводилось, водночас, відповідно до п. 1 розділу II «Підстави призначення та предмет службового розслідування» Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608, службове розслідування може призначатися у разі внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення, разом з тим, внесення відомостей до ЄРДР не визначає наявність вини чоловіка позивача у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а є моментом початку досудового розслідування.

Відтак, винесення наказу № 65 про виключення ОСОБА_2 з усіх видів забезпечення, наказу № 20 о/с про звільнення ОСОБА_2 з посади, наказу №109 про виключення ОСОБА_2 зі списків особового складу військової частини, а також внесення відомостей до ЄРДР за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, було здійснено лише на єдиній підставі - донесення про самовільне залишення військової частини № НОМЕР_1 військовослужбовцем від 17.03.2022 №40/57/2/2/3-783, проте відповідачем обставини потрапляння чоловіка позивача в полон, у встановленому законодавством порядку, не з`ясовані і не доведено його вини.

Представник позивача вказує на те, що згідно довідки військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України від 08.03.2023 №877, ОСОБА_2 з 2016 року не одноразово приймав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, а з 2018 року безпосередньо брав участь у здійсненні заходів із забезпечення Національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районі проведення операції об`єднаних сил ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що свідчить про глибокі особисті переконання ОСОБА_2 в необхідності захисту держави.

Представник позивача зазначає, що не з`ясування обставин і причин, за яких головний сержант ОСОБА_2 потрапив в полон, а також відсутність доказів, які б підтверджували добровільну здачу в полон в районі виконання підрозділом завдань по відсічі військової агресії російської федерації в повністю оточеному місті Маріуполі, свідчить про відсутність підстав добровільної здачі в полон та неправомірність прийнятого начальником військової частини № НОМЕР_1 рішення про виключення головного сержанта ОСОБА_2 з усіх видів забезпечення.

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , зареєстроване місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Відповідач проти задоволення адміністративного позову заперечує та зазначає, що подана позивачем позовна заява стосується проходження військової служби ОСОБА_2 , а не самим позивачем, водночас, до позовної заяви не доданий будь який документ який надає право ОСОБА_1 чи її представнику Шевченко О.П. звертатись в інтересах ОСОБА_2 з питання оскарження наказів командира військової частини НОМЕР_1 щодо проходження ним військової служби.

Поряд із цим, відповідач зазначив, що позивач був зарахований в списки особового складу військової частини та на всі види забезпечення відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.09.2016 року № 189.

В період з 24.02.2022 року по 20.05.2022 року особовий склад військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України виконував бойові завдання, щодо відсічі збройної агресії з боку рф у місті Маріуполь, Донецької області та примісцевих населених пунктах. Загалом оборона міста Маріуполь, Донецької області тривала 86 днів, 82 з яких у повному оточенні.

16.03.2022 року військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 було направлено донесення № 40/57/2/2/3-783, згідно з яким 16.03.2022 року при виконанні бойових завдань в секторі В по обороні Маріуполя самовільно залишив позиції підрозділу (без зброї) головний сержант ОСОБА_2 .

Дана інформація була отримана від безпосередніх командирів ОСОБА_2 .

Наказом командира військової частини (по стройовій частині) від 17.03.2022 року № 65 ОСОБА_2 було виключено з усіх видів забезпечення, як такого, який в умовах воєнного стану самовільно залишив військову частину та не повернувся до місця постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ), з 17 березня 2022 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 01.05.2022 року № 20 о/с, відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та пункту 144-1 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, чоловіку позивача призупинено військову службу, дію контракту та звільнено із займаної посади.

На підставі наказу по особовому складу, командиром військової частини НОМЕР_1 було видано наказ (по стройовій частині) від 01.05.2022 року № 109, який зафіксував факт призупинення військової служби, дії контракту та звільнення з посади з 01.05.2022 року.

Згідно з Актом про визначення факту знищення (втрати) документації обліку служб, відділ та відділень військової частини НОМЕР_1 від 30.08.2023 № 30/57/1/1/1-7420, відповідно до розпорядження ГУ НГУ від 19.02.2022 № 27/1/1/1-1227, з метою готовності та функціонування військових частин (підрозділів) ІНФОРМАЦІЯ_2 в особливих умовах експертною комісією Національної гвардії була проведена робота, щодо перегляду справ (документів) поточного діловодства з метою визначення їх цінності та здійснено відбір (справ) документів, які були переміщені в безпечний район також ті, які були знищені. У зв`язку з веденням тривалих активних бойових дій на території розташування військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_3 та переважаючою кількістю противника, яка кожної години захоплювала все більше території міста, була необхідність в проведені евакуації особового складу, зброї та боєприпасів. Тому справи (документи) поточного діловодства служб, відділів та відділень частини, які повинні були переміститись у безпечний район - були знищені (втрачені).

Таким чином, у відповідача відсутня можливість надати матеріали службового розслідування, що проводилось відносно самовільного залишення частини позивачем та стали підставою для подальшого ухвалення рішення та звернень до ПОО.

Поряд із цим, Порядок проведення службових розслідувань у Національній гвардії України затверджено Наказом МВС України від 21.04.2020 № 347, пунктом 1 розділу ІІ встановлено, що службове розслідування проводиться в разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, вимог законодавства, наказів начальників (керівників) чи інших розпорядчих документів; неправомірного застосування військовослужбовцем заходів фізичного впливу, спеціальних засобів, вогнепальної зброї, озброєння та бойової техніки; порушення правил несення вартової або внутрішньої служб; розголошення змісту або втрати службових документів; установлення фактів дискримінації за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак, а також сексуальних домагань; установлення фактів завдання шкоди державі.

Відповідно до положень Порядку про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, а саме пункту 144-1 для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Підставою для призупинення військової служби є отримання військовою частиною письмового повідомлення правоохоронного органу про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення (витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань).

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Згідно з Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 20.04.2022 року за повідомленням військової частини НОМЕР_1 було відкрито та зареєстровано кримінальне провадження № 0000189 за частиною четвертою статті 408 Кримінального кодексу за фактом самовільного залишення позицій підрозділу військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , зокрема і позивачем.

Даний витяг, став підставою для видання наказу від 01.05.2022 № 20 о/с про призупинення військової служби ОСОБА_2 . Вищезазначеними положеннями статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено подальший алгоритм дій, які має вчинити ОСОБА_2 для поновлення(за наявності підстав) на військовій службі, а конкретніше, підставою для зміни статусу ОСОБА_2 як військовослужбовця можуть стати виключно процесуальні документи ухвалені в межах кримінального процесу органами досудового розслідування, органами прокуратури та/чи судовими органами.

Станом на дату подання даного відзиву у відповідача відсутні будь-які правові підстави для вчинення дій по поновленню ОСОБА_2 на військовій службі.

Відповідач зазначає, що відповідно до положень Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісти відсутніх (затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 884 від 30.11.2016), цей Порядок визначає механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх. Однак, ОСОБА_2 не є особою захопленою в полон, заручником чи безвісти відсутнім, а відповідно саме про це було повідомлено позивачу у відповідь на її звернення.

Дослідивши надані учасниками справи документи, суд встановив наступне.

Згідно свідоцтва про шлюб серія № НОМЕР_5 від 21.10.2011 року, виданого Жовтневим відділом ДРАЦС Маріупольського МУЮ у Донецькій області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно свідоцтва про народження Серія НОМЕР_6 від 18.11.2015 року, Жовтневим відділом ДРАЦС Маріупольського МУЮ у Донецькій області у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась донька ОСОБА_4 .

Згідно Витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.09.2016 № 189, зараховано в списки особового складу частини та на всі види забезпечення старшого солдата ОСОБА_2 , який відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.09.2016 №57 о/с прийнятий на військову службу за контрактом строком до закінчення особливого періоду або оголошення рішення про демобілізацію та призначений на посаду старшим стрільцем 2-го відділення 1-го стрілецького взводу стрілецької роти (НОМЕР_7), на посаді вважати з 05 вересня 2016 року.

Згідно довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення

оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України від 08.03.2023 року № 877, виданої Військовою частиною НОМЕР_1 , ОСОБА_2 дійсно у період з 05.09.2016 року по 12.01.2018 року безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, з 20.05.2018 року по 23.02.2022 року безпосередньо брав участь у здійсненні заходів із забезпечення Національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районі проведення операції об`єднаних сил ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

23 травня 2021 року ОСОБА_2 підписано контракт про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України на посадах осіб сержантського та старшинського складу, який є строковим та укладений, відповідно до строків, установлених законодавством, за погодженням сторін на один рік.

Згідно довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення

оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України від 08.03.2023 року № 878, виданої Військовою частиною НОМЕР_1 , ОСОБА_2 дійсно в період з 24.02.2022 року по 28.02.2022 року безпосередньо брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в м. Маріуполь, Донецької області.

Відповідно до п. 12 означеного контракту, його чинність припинено 20 квітня 2022 року у зв`язку із самовільним залишенням частини, відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 01.05.2022 року 20 о/с, від 01.05.2022 року № 109 о/с.

Згідно Витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 17.03.2022 № 65, виключено з усіх видів забезпечення начальника варти (командира відділення) відділення начальників варт стрілецької роти (з конвоювання, екстрадиції, охорони підсудних) стрілецького батальйону (з конвоювання, екстрадиції, охорони підсудних та охорони громадського порядку) головного сержанта ОСОБА_2 , який в умовах воєнного стану самовільно залишив військову частину та не повернувся до місця постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ), з 17 березня 2022 року. Підстава: донесення про самовільне залишення військової частині НОМЕР_1 військовослужбовцем від 17.03.2022 № 40/57/2/2/3-783.

Згідно Витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 01.05.2022 № 20 о/с «По особовому складу», відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та п. 144-1 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України нижчепойменованим військовослужбовцям, які дезертирували з Національної гвардії України або добровільно здалися в полон, призупинити військову службу, дію контракту та звільнити з займаної посади: головного сержанта ОСОБА_2 (Г-032163) - начальника варти (командира) відділення начальників варт стрілецької роти (з конвоювання, екстрадиції та охорони підсудних) стрілецького батальйону (з конвоювання, екстрадиції, охорони підсудних та охорони громадського порядку). Підстава: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №000189 від 20.04.2022 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Згідно Витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 01.05.2022 № 109 (по стройовій частині), виключено зі списків особового складу військової частини: головного сержанта ОСОБА_5 (Г-032163) - начальника варти (командира) відділення начальників варт стрілецької роти (з конвоювання, екстрадиції та охорони підсудних) стрілецького батальйону (з конвоювання, екстрадиції, охорони підсудних та охорони громадського порядку), якому призупинено військову службу, дію контракту та звільнено з посади наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01 травня 2022 року № 20 о/с. Підстава; витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000189 від 20.04.2022 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Згідно листа Державного підприємства «УКРАЇНСЬКИЙ НАЦІОНАЛЬНИЙ ЦЕНТР РОЗБУДОВИ МИРУ» № 4622-22 від 13.09.2022, інформація про ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 внесена до реєстру Національного інформаційного бюро. Перебування ОСОБА_5 в полоні підтверджене державою-агресором через Центральне Агентство з Розшуку Міжнародного комітету Червоного Хреста. Інформація про ОСОБА_5 передана до Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими.

Згідно листа Військової частини НОМЕР_1 від 06.04.2024 року № 40/57/2-3460 представника позивача повідомлено, що на підставі витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000189 від 20.04.2022 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, головний сержант ОСОБА_2 виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, наказом командира військової частини НОМЕР_1 НГУ(по стройовій частині) від 01.05.2022 року №109, а також роз`яснено, що проведення внутрішнього службового розслідування по факту потрапляння в полон повинне встановити, чи особа була захоплена в полон, чи потрапила до рук ворога із власної волі, враховуючи вищезазначену інформацію, а також те що головний сержант ОСОБА_2 самовільно залишив позиції підрозділу без зброї - підстав для проведення службового розслідування обставини потрапляння в полон ОСОБА_2 не має.

Згідно листа Військової частини НОМЕР_1 від 15.04.2024 року № 40/57/12-3710, позивача повідомлено, що командування військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України в межах компетенції розглянуло заяву позивача від 03 квітня 2024 року (вх. № 1564 від 05.04.2024) щодо виплати грошового забезпечення її чоловіка, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, головного сержанта ОСОБА_2 . Відповідно до пункту 6 статті 9 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ, за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів. За наявною інформацією ОСОБА_2 при виконанні бойових завдань у м. Маріуполь Донецької області, в умовах дії воєнного стану, самовільно залишив позиції підрозділу. 19 квітня 2022 року за вказаним фактом військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулась до Територіального управління ДБР, розташованого у місті Краматорську з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення. При цьому, 20 квітня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне провадження за № 0000189 з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення - частина 4 статті 408 Кримінального кодексу України (дезертирство, вчинене в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці). В свою чергу, абзацом 1 частини 2 стаз ті 24 Закону № 2232-Х11, пунктом 144-2 Положення встановлено, шо військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, шо не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються. Підставою для призупинення військової служби є отримання військовою частиною письмового повідомлення правоохоронного органу про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення (витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань). На виконання вищезазначених вимог законодавства командиром військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України наказом (по стройовій частині) № 109 від 01.05.2022 призупинено військову службу та зупинено дію контракту про проходження військової служби військовослужбовця ОСОБА_2 . З огляду на викладене, Військова частина НОМЕР_1 НГУ не може задовольнити порушені позивачем у заяві питання до прийняття процесуального рішення на стадії досудового розслідування у рамках кримінального провадження № 0000189.

Згідно акту про визначення факту знищення (втрати) документації обліку служб, відділів та відділень військової частини НОМЕР_1 від 30.08.2023 року № 40/57/1/1/1-7420, затвердженого т.в.о. командира Військової частини НОМЕР_1 , відповідно до розпорядження ГУ НГУ від 19.02.2022 № 27/1/1/1-1227, з метою готовності та функціонування військових частин (підрозділів) ІНФОРМАЦІЯ_2 в особливих умовах експертною комісією була проведена робота, що до перегляду справ (документів) поточного діловодства з метою визначення їх цінності та здійснено відбір (справ) документів, які були переміщенні в безпечний район також ті, які були знищені. У зв`язку з веденням тривалих активних бойових дій на території розташування військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_3 та переважаючою кількістю противника, яка кожної години захоплювала все більше території міста, була необхідність в проведені евакуації особового складу, зброї та боєприпасів. Тому справи (документи) поточного діловодства служб, відділів та відділень частини, які повинні були переміститись у безпечний район - були знищені (втрачені).

Згідно інформації ТУ ДБР у м. Краматорську №13-03-21437/24-кр від 12.08.2024, досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000189 від 20.04.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, відносно військовослужбовців ВЧ НОМЕР_1 , а саме ОСОБА_2 , триває, однак надати копії документів відносно ОСОБА_2 не можливим є вказаний судом строк, оскільки матеріали кримінального з 12.07.2024 перебувають на вивченні у Маріупольській спеціалізованій прокуратурі у сфері оборони Східного регіону.

Згідно інформації ТУ ДБР у м. Краматорську № 13-03-29236/24-кр від 28.10.2024 про хід досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000189 від 20.04.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, відносно військовослужбовців ВЧ НОМЕР_1 , а саме ОСОБА_2 , повідомлено, що керівником Маріупольської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону Величком А.С. було виділені матеріали в окреме провадження відносно ОСОБА_2 за №0000428 від 16.08.2024 з кримінального провадження №0000189 від 20.04.2022, у вище вказаних кримінальних провадженнях досудове розслідування триває.

Згідно Витягу з ЄРДР від 28.10.2024 року за кримінальним провадженням № 0000428, правова кваліфікація кримінального правопорушення: (КК України 2001) ст. 408 ч. 4, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: відомо, що під час виходу групи військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 з тимчасово окупованого АДРЕСА_3 , головний сержант стрілецької роти із конвоювання та охорони підсудних ІНФОРМАЦІЯ_2 в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 скористався гуманітарним автобусом російської федерації, та разом з сім`єю виїхав до м. Ростов-на-Дону (рф). На теперішній час до розташування в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 не повернувся. Згідно відповіді ДП "УНЦРМ" від 11.07.2024 №06-05/10477 підтверджено перебування ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_5 у полоні.

Згідно ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, фактична відмова відповідача нарахувати грошове забезпечення військовослужбовцю Національної гвардії України ОСОБА_2 , відповідно до пункту 6 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх" та виплатити його позивачу визнається відповідачем та підтверджуються відповідними доказами, тому встановлені обставини справи не викликають у суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, що відповідно до ч. 1 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства, є підставою для звільнення від доказування.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII), відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ч. 1, 4, 6 ст. 9 Закону № 2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

За військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

Відповідно до п.п. 1, 5 розділу XXVIIІ «Виплата грошового забезпечення в разі захоплення в полон чи заручниками, зникнення безвісти, смерті (загибелі) військовослужбовців або визнання їх безвісно відсутніми чи оголошення померлими» Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 15.03.2018 № 200, грошове забезпечення виплачується членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а у разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

У разі відсутності осіб, зазначених в абзаці третьому цього пункту, належні суми грошового забезпечення виплачуються іншим спадкоємцям відповідно до чинного законодавства України.

У разі індексації грошового забезпечення військовослужбовців грошове забезпечення членам сімей військовослужбовців виплачується з урахуванням такої індексації.

Військовослужбовцям, захопленим у полон або заручниками (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно), а також інтернованим у нейтральних державах або безвісно відсутнім (зниклим безвісти) виплата грошового забезпечення здійснюється відповідно до чинного законодавства України.

Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 р. № 884 (далі - Порядок № 884) визначає механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (далі - військовослужбовці).

Відповідно до п. 3 Порядку № 884, за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до п. 4 Порядку № 884, виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

До заяви додаються: копії сторінок паспорта повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і реєстрацію місця проживання (перебування); довідка про реєстрацію місця проживання (перебування) членів сім`ї (у разі відсутності такої інформації в паспорті); копія свідоцтва про шлюб (у разі наявності); копії свідоцтв про народження дітей (у разі наявності); копія документа, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це контролюючому органу і мають відмітку в паспорті, - копія сторінки паспорта з такою відміткою).

Пунктом 5 Порядку № 884 визначено, що командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.

У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови.

Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті у разі: подання заяви особами, що не зазначені в пункті 7 цього Порядку; подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку; подання заяви з порушенням строків, визначених абзацами шостим і сьомим пункту 6 цього Порядку; з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирування.

Відповідно до п. 6 Порядку № 884, виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей: військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах, - до дня їх звільнення включно; […].

Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (установи, організації).

Пунктом 7 Порядку № 884 установлено, що виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

Водночас, п. 8 Порядку № 884 визначає, що виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (установи, організації), місця служби або дезертирували, не здійснюється.

Виходячи з системного аналізу викладених вище норм, виплата грошового забезпечення повинна здійснюватись до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, але не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (установи, організації).

Отже, члену сім`ї військовослужбовця, який потрапив у полон, грошове забезпечення такого військовослужбовця виплачується у разі одночасної наявності таких юридичних фактів:

1) невстановлення в порядку передбаченому законодавством обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця у полон, самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертиртирства;

2) перебування військовослужбовця у списку особового складу військової частини (установи, організації);

3) подання членом сім`ї військовослужбовця заяви про виплату йому грошового забезпечення на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації) відповідно до Порядку № 884.

Поряд із цим, станом на теперішній час достеменно установлено перебування позивача у полоні, зокрема, згідно листа Державного підприємства «УКРАЇНСЬКИЙ НАЦІОНАЛЬНИЙ ЦЕНТР РОЗБУДОВИ МИРУ» № 4622-22 від 13.09.2022, перебування ОСОБА_2 в полоні підтверджене державою-агресором через Центральне Агентство з Розшуку Міжнародного комітету Червоного Хреста.

Водночас, згідно Витягу з ЄРДР від 28.10.2024 року за кримінальним провадженням № 0000428, правова кваліфікація кримінального правопорушення: (КК України 2001) ст. 408 ч. 4, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: відомо, що під час виходу групи військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 з тимчасово окупованого АДРЕСА_3 , головний сержант стрілецької роти із конвоювання та охорони підсудних ІНФОРМАЦІЯ_2 в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 скористався гуманітарним автобусом російської федерації, та разом з сім`єю виїхав до м. Ростов-на-Дону (рф). На теперішній час до розташування в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 не повернувся. Згідно відповіді ДП "УНЦРМ" від 11.07.2024 №06-05/10477 підтверджено перебування ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_5 у полоні.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 408 Кримінального кодексу України (далі - КК України), дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини або місця служби з метою ухилитися від військової служби, а також нез`явлення з тією самою метою на службу у разі призначення, переведення, з відрядження, відпустки або з лікувального закладу - караються позбавленням волі на строк від двох до п`яти років.

Діяння, передбачене частинами першою або другою цієї статті, вчинене в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці, - карається позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років.

Відповідно до ч.ч. 3, 6, 7 ст. 12 КК України, злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.

Особливо тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад двадцять п`ять тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, позбавлення волі на строк понад десять років або довічного позбавлення волі.

Ступінь тяжкості злочину, за вчинення якого передбачене одночасно основне покарання у виді штрафу та позбавлення волі, визначається виходячи зі строку покарання у виді позбавлення волі, передбаченого за відповідний злочин.

Відтак, злочин передбачений ч. 4 ст. 408 КК України, віднесено до особливо тяжких.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про Національну гвардію України» від 13 березня 2014 року № 876-VII, комплектування Національної гвардії України військовослужбовцями та проходження ними військової служби здійснюються відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та Положення про проходження військової служби громадянами України в Національній гвардії України, що затверджується Президентом України.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII), здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закон № 2232-XII, військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.

Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини, поданих відповідно до частини п`ятої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, та/або заяви, повідомлення начальника відповідного органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про вчинене кримінальне правопорушення. Підставою для призупинення військової служби є отримання військовою частиною письмового повідомлення правоохоронного органу про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення (витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань).

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено та стосовно яких обвинувальні вироки суду набрали законної сили, підлягають звільненню з військової служби відповідно до пункту "г" частини другої, пункту "г" частини третьої, підпункту "д" пункту 1, підпункту "в" пункту 2 частини четвертої, підпунктів "е" пунктів 1 і 2, підпункту "в" пункту 3 частини п`ятої та підпункту "е" пункту 1, підпункту "д" пункту 2, підпункту "в" пункту 3 частини шостої статті 26 цього Закону, крім військовослужбовців, яким обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, призначено кримінальне покарання у виді службового обмеження, арешту з відбуттям на гауптвахті або триманням у дисциплінарному батальйоні.

Для військовослужбовців, яким обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, призначено кримінальне покарання у виді службового обмеження, арешту з відбуттям на гауптвахті або триманням у дисциплінарному батальйоні, з дня початку відбування такого покарання військова служба та дія контракту продовжуються, поновлюються виплата грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення, пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством України.

Військовослужбовці, яким судовим рішенням, що набрало законної сили, призначено кримінальне покарання у виді штрафу, яких звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, передбачених статтями 47, 48, 49 Кримінального кодексу України, а також яких звільнено від відбування покарання на підставі амністії, підлягають звільненню з військової служби відповідно до підпункту "ґ" пункту 1 частини четвертої, підпунктів "д" пунктів 1 і 2 частини п`ятої та підпункту "д" пункту 1, підпункту "ґ" пункту 2 частини шостої статті 26 цього Закону, крім випадків, передбачених цим Законом.

Під час проведення мобілізації та/або дії воєнного стану для військовослужбовців, яким судовим рішенням, що набрало законної сили, призначено кримінальне покарання у виді штрафу, яких звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, передбачених статтями 47, 48, 49 Кримінального кодексу України, звільнено від відбування покарання на підставі амністії, а також яких звільнено від відбування покарання з випробуванням, з дня прибуття їх до військових частин (місць проходження військової служби) військова служба та дія контракту продовжуються, поновлюються виплата грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення, пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством України.

Для військовослужбовців, стосовно яких судом ухвалено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжуються. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання та поновлюються пільги і соціальні гарантії, встановлені законодавством України для військовослужбовців.

За весь час безпідставного призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюється недоотримане продовольче, речове та інші види забезпечення.

Військовослужбовці, стосовно яких судом постановлено ухвалу про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності на підставі, передбаченій частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, зобов`язані невідкладно, але не пізніше трьох діб після набрання такою ухвалою законної сили, прибути до вказаних в ухвалі військових частин (місць проходження військової служби) для продовження проходження військової служби. З дня прибуття до військових частини (місць проходження військової служби), але не пізніше набрання такою ухвалою законної сили, для таких військовослужбовців військова служба та дія контракту продовжуються, поновлюються виплата грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення, пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством України.

Військовослужбовцям, зазначеним в абзацах сьомому, дев`ятому та дванадцятому цієї частини, з дня призупинення військової служби до дня її продовження виплата недоотриманого грошового, здійснення недоотриманого продовольчого, речового, інших видів забезпечення та поширення пільг і соціальних гарантій, встановлених законодавством України для військовослужбовців, не здійснюються.

Порядок та умови призупинення та продовження військової служби визначаються положеннями про проходження військової служби.

Згідно п. 144-1 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008 (далі - Положення №1153/2008) дія якого поширюється на військовослужбовців Національної гвардії України, для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Військова служба для такого військовослужбовця призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Відповідно до п. 144-2 Положення № 1153/2008, військовослужбовці, військову службу яким призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України.

Згідно п. 144-3. Положення № 1153/2008 звільнення з посад військовослужбовців, військову службу яким призупинено, здійснюється командирами (начальниками) військових частин наказами по особовому складу.

У разі відсутності повноважень щодо звільнення з посади військовослужбовця, військову службу якого призупинено, командир (начальник) військової частини подає витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань безпосередньо посадовій особі, яка має таке право, для видання наказу по особовому складу.

Відтак, ч. 2 ст. 24 Закону № 2232, п. 144-1 Положення №1153/2008 чітко визначають порядок призупинення військової служби для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини, місця служби, або добровільно здалися в полон, а також передбачають призупинення виплати їм грошового забезпечення.

Виходячи з системного аналізу вказаних норм, внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань є самостійною та достатньою підставою для призупинення виплати грошового забезпечення військовослужбовцю.

Поряд із цим, п. 144-6 Положення №1153/2008 визначено, що для військовослужбовців, стосовно яких судом винесено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжуються. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, та поновлюються пільги і соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

За весь час необґрунтованого призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюються недоотримані продовольче, речове та інші види забезпечення.

Продовження військової служби та дії контракту з військовослужбовцями, зазначеними у цьому пункті, здійснюється командирами (начальниками) військових частин наказами по особовому складу.

Відтак, законодавець пов`язав встановлення підстав для продовження військової служби та поновлення виплати грошового забезпечення саме із встановленням судом невинуватості особи (виправданим вироком) або закриття кримінального провадження, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, встановлення відсутності події кримінального правопорушення; встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення; не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

З матеріалів адміністративної справи суд установив, що ОСОБА_2 , згідно Витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 17.03.2022 № 65, виключено з усіх видів забезпечення який в умовах воєнного стану самовільно залишив військову частину та не повернувся до місця постійної дислокації військової частини з 17 березня 2022 року.

Згідно Витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 01.05.2022 № 20 о/с «По особовому складу», ОСОБА_2 призупинено військову службу, дію контракту та звільнено з займаної посади на підставі: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №000189 від 20.04.2022 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Згідно Витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 01.05.2022 № 109 (по стройовій частині), ОСОБА_2 виключено зі списків особового складу військової частини на підставі витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000189 від 20.04.2022 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Водночас, на підставі означених наказів виплату грошового забезпечення позивачу призупинено.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що за приписами нормативно-правових актів, якими врегульовано спірні правовідносини, виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців, які потрапили у полон, здійснюється, зокрема, до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини. В даному випадку військовослужбовець ОСОБА_2 є виключеним зі списків особового складу з 01.05.2022 року.

Поряд із цим, згідно інформації ТУ ДБР у м. Краматорську № 13-03-29236/24-кр від 28.10.2024 про хід досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000189 від 20.04.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, відносно військовослужбовців ВЧ НОМЕР_1 , а саме ОСОБА_2 , повідомлено, що керівником Маріупольської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону Величком А.С. було виділені матеріали в окреме провадження відносно ОСОБА_2 за №0000428 від 16.08.2024 з кримінального провадження №0000189 від 20.04.2022, у вище вказаних кримінальних провадженнях досудове розслідування триває.

Водночас, суд звертає увагу, що відповідно до абзаців 8, 9 ч. 2 ст. 24 Закону № 2232, для військовослужбовців, стосовно яких судом винесено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжується. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, та поновлюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців. За весь час необґрунтованого призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюються недоотримане продовольче, речове та інші види забезпечення.

Відтак, за наведеного правового регулювання, суд дійшов висновку, що призупинення виплати грошового забезпечення не виключає, а передбачає, що після з`ясування всіх обставин потрапляння ОСОБА_2 у полон, зокрема, якщо буде достеменно у встановленому законом порядку установлено відсутність факту добровільної здачі у полон, самовільного залишення військової частини, виплата грошового забезпечення буде здійснена за весь час призупинення.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відмова відповідача у здійсненні нарахування та виплати грошового забезпечення ОСОБА_2 позивачу як дружині військовослужбовця, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016, є правомірною.

Щодо доводів сторони позивача відносно непроведення службового розслідування суд зазначає наступне.

Як вже було встановлено вище, військова служба у разі самовільного залишення військової частини або добровільної здачі у полон призупиняється з дня внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 №551-XIV (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Згідно ст. 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Відповідно до частини першої статті 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Статтею 48 цього ж Статуту передбачено, що на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення, зокрема: […] ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Статтею 84 Дисциплінарного статуту встановлено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Поряд, із цим, відповідно до ст. 85 Дисциплінарного статуту, якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Поряд із цим, надіючи оцінку доводам відповідача у цій частині, зокрема, відносно того, що службове розслідування було проведено, проте його матеріали було знищено суд зазначає наступне.

Оборона міста Маріуполь Донецької області розпочалась від початку повномасштабного вторгнення ворога 24.02.2022 року.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309 затвердженого Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, який набрав чинності 27 грудня 2022 року.

Згідно означеного Переліку вся територія Маріупольського району Донецької області окупована з 05.03.2022 року.

Зазначені обставини є загальновідомими та відповідно до приписів ч. 3 ст. 78 КАС України не потребують доказування.

Відтак, фізичне знищення акту службового розслідування не викликає у суду сумніву, поряд із цим, проведення службового розслідування є передумовою звернення до правоохоронного органу, а внесення відомостей до ЄРДР є самостійною підставою для призупинення виплати грошового забезпечення.

Як виснував суд вище, підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення у спірних правовідносинах може бути винесення судом виправдувального вироку або закриття кримінального провадження, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України.

Відтак, доведення факту проведення відповідачем службового розслідування не є визначальним для вирішення цього адміністративного спору.

Щодо доводів сторони позивача відносно закінчення строків здійснення кримінального провадження, суд зазначає, що згідно наданої органом досудового розслідування інформації кримінальне провадження щодо ОСОБА_2 триває.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Поряд із цим, оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування відбувається у межах кримінального провадження та врегульовано нормами Кримінального процесуального Кодексу України.

Щодо покликання сторони позивача на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 18 лютого 2021 року у справі №804/4633/17, то їх не можна вважати релевантними, оскільки судом у справі №804/4633/17 було установлено, що відповідачем не надано жодного доказу про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо вчинення військовослужбовцем кримінального правопорушення, а саме самовільного залишення військової частини, натомість, у провадженні слідчого управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження від 21.08.2015 №0000803, досудове розслідування в якому досі триває, за фактом зникнення безвісти ОСОБА_2, за частиною першою статті 115 КК України (вбивство).

Також, у справі №804/4633/17 встановлено, що рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2017 року в справі №173/1538/16-ц (провадження №2-о/173/6/2017), яке набрало законної сили 07 травня 2017 року, визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровськ, безвісно відсутнім в зоні проведення антитерористичної операції на території Донецької області в період проходження ним військової служби з 27 липня 2015 року.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частин 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Ураховуючи встановлені обставини спірних правовідносин у розрізі нормативно-правових актів, якими їх врегульовано, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Підстави для розподілу судових витрат зі сплати судового збору відсутні.

Керуючись Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце мешкання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , зареєстроване місцезнаходження: АДРЕСА_2 ), про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії, про: визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 17.03.2022 № 65 в частині виключення з усіх видів забезпечення начальника варти (командира відділення) відділення начальників варт стрілецької роти (з конвоювання, екстрадиції, охорони підсудних та охорони громадського порядку) головного сержанта ОСОБА_2 , у зв`язку з самовільним залишенням військової частини, з 17.03.2022; визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 01.05.2022 № 20 о/с в частині призупинення військової служби, дії контракту та звільнення з посади начальника варти (командира відділення) відділення начальників варт стрілецької роти (з конвоювання, екстрадиції, охорони підсудних та охорони громадського порядку) головного сержанта ОСОБА_2 ; визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 01.05.2022 № 109 в частині виключення зі списків особового складу військової частини (командира відділення) відділення начальників варт стрілецької роти (з конвоювання, екстрадиції, охорони підсудних та охорони громадського порядку) головного сержанта ОСОБА_2 , якому призупинено військову службу, дію контракту та звільнено з посади наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01 травня 2022 року № 20 о/с; зобов`язання військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати грошове забезпечення військовослужбовцю Національної гвардії України начальнику варти (командира відділення) відділення начальників варт стрілецької роти (з конвоювання, екстрадиції, охорони підсудних та охорони громадського порядку) головному сержанту ОСОБА_2 , відповідно до пункту 6 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх" та виплатити нараховане грошове забезпечення його дружині ОСОБА_1 .

Вступну та резолютивну частину рішення суду складено, підписано 05 грудня 2024 року

Повний текст рішення складено та підписано 16 грудня 2024.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.М. Кониченко