Справа № 585/3231/23
Суддя: Євтюшенкова В. І.
Дата ухвалення: 2024-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 585/3231/23
Номер провадження 2-а/585/3/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Євтюшенкової В.І.,

з участю секретаря судового засідання - Зубко К.В.,

Справа № 585/3231/23, провадження № 2-а/585/3/24

Позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: старший сержант Роменського РВП ГУНП в Сумській області Баленко Руслан Сергійович, Головне управління національної поліції в Сумській області ,

розглянув у залі судових засідань у порядку загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні справу про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Представники позивача Шаповалов Андрій Миколайович, який діє на підставі Договору №09-08/23 від 09.08.2023 та Ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АІ№1439658 від 09.08.2023, Ткаченко Яна Костянтинівна, яка діє на підставі Договору №09-08/23 від 09.08.2023 та Ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АА №1337264 від 09.08.2023.

Представник відповідача Бащук Олег Романович, який діє в порядку самопредставництва на підставі виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Шаповалов А.М. звернувся до суду з даним позовом.

Позовні вимоги мотивує тим, що 30.07.2023 року об 23 год. 07 хв. поліцейським Роменського районного відділу поліції ГУНП В Сумській області старшим сержантом поліції Баленко Р.С. було складено (винесено) постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 287257 щодо ОСОБА_1 . Як вбачається з оскаржуваної постанови, 30.07.2023 року об 22 год. 38 хв. в м. Ромни, вул. Київська водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21043, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у якого номерні знаки закриті іншими стороннім предметом, а саме поверх номерного знаку була нанесена захисна сітка (п.п. 2.9.в) ПДР України, у нічний час добре не горіли засоби задніх габаритів ліхтарів (п. 31.4.3. ПДР України), чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 121-3 КУпАП. Він та позивач не погоджуються з таким висновком працівника поліції виходячи з наступного. Позивач вважає, що його неправомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, оскільки він вказані норми не порушував та керував транспортним засобом у відповідності до вимог ПДР України. Так, порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001року № 1306 (із змінами та доповненнями). Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Відповідно до п. 2.9.в) ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, поліцейський щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, обмежився лише описом правопорушення без належної мотивації, оцінки обставин, без зазначення будь-яких належних та допустимих доказів, на підставі яких зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Належним доказом порушення позивачем вимог ПДР є проведення поліцейськими заміру на відстані 20 метрів до місця вчинення адміністративного правопорушення, що підтверджувало б перешкоджання чи ускладнення ідентифікації символів номерного знаку з відстані 20 метрів. Втім, поліцейським жодного заміру вчинено не було, що підтверджує поверхневе ознайомлення суб`єкта владних повноважень з матеріалами справи. Крім того, до оскаржуваної постанови не було долучено фото транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , для встановлення наявності на номерному знаку сторонніх предметів. Та більше, варто вказати, що жодного стороннього предмету, закріпленого на номерному знаку автомобіля, який би унеможливлював чи ускладнював ідентифікацію символів номерного знаку з відстані 20 метрів, не встановлено.

Крім того, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП України, зокрема за те, що у транспортному засобу, яким керував водій, у нічний час добре не горіли засоби задніх габаритів ліхтарів. При цьому жодних доказів того, що, транспортний засіб, яким керував позивач, має несправності у тому числі зовнішніх світлових приладів (темної пори доби), поліцейським не надано.

Посилаючись на правові норми, які регулюють дані правовідносини, та на судову практику, просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 287257 від 30.07.2023 року, а провадження по справі - закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Стягнути солідарно з відповідачів за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрат, що складаються з витрат по сплаті судового збору у розмірі 536 грн. 80 коп., та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн. 00 коп.

08 грудня 2023 року до Роменського міськрайонного суду Сумської області надійшов відзив на позов, за підписом представника ГУНП в Сумській області Бащука О.Р. Посилаючись на приписи ст. 19 Конституції України, загальні правила накладання стягнення за адміністративне правопорушення, ст. 245, 222, 268, 251 КУпАП, Інструкцію №1395, Закон України «Про дорожній рух (ст. 16), ПДР вказує, що при винесенні оскаржуваної постанови дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси ОСОБА_1 , права за ст. 268 КУпАП та строк оскарження за ст. 289 КУпАП роз`яснено. Оскаржувана постанова серії БАД №287257 від 30.07.2023 відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та містить відомості про технічний засіб, яким здійснено відеозапис. У пункті 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 «14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам , передбаченим ст.ст. 283,284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлення останнім доводів. Отже оскаржувана постанова є правомірною, винесена уповноваженою особою у порядку та спосіб передбачений чинним законодавством.

Щодо відшкодування витрат на правову допомогу, зазначає, що сума у розмірі 2000 грн. понесених витрат є необґрунтованою та завищеною, а також до позову не додано жодного належного доказу того, що позивач реально поніс заявлені витрати.

Просить відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_1 (а.с.73-79).

11.12.2023 представником позивача подано відповідь на відзив. Адвокат Шаповалов А.М. зазначає, що відповідачі завдяки своїй діяльності повинні беззаперечно втілювати принцип законності, приймати законні, правомірні, обґрунтовані та мотивовані рішення, діяти виключно лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, як це передбачено ч. 2 ст. 19 Конституції України. в матеріалах даної справи відсутні будь-які докази, що 30.07.2023 року, керуючи автомобілем, ОСОБА_1 порушив п. 2.9.в) Правил дорожнього руху. Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, поліцейський щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, обмежився лише описом правопорушення без належної мотивації, оцінки обставин, без зазначення будь-яких належних та допустимих доказів, на підставі яких зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а отже доводи відповідача-2 про те, що при винесенні оскаржуваної постанови були дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси ОСОБА_1 є взагалі необґрунтованими та безпідставними. Поряд з цим, належним доказом порушення позивачем вимог ПДР України є проведення поліцейськими заміру на відстані 20 метрів до місця вчинення адміністративного правопорушення, що підтверджувало б перешкоджання чи ускладнення ідентифікації символів номерного знаку з відстані 20 метрів. Втім, поліцейськими жодного заміру вчинено не було, що підтверджує поверхневе ознайомлення суб`єкта владних повноважень з матеріалами справи. Крім того, до оскаржуваної постанови не було долучено фото транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , для встановлення наявності на номерному знаку сторонніх предметів. Жодного стороннього предмету на номерному знаку автомобіля, яким керував позивач, не було. Жодних доказів того, що, транспортний засіб, яким керував позивач, має несправності у тому числі зовнішніх світлових приладів (темної пори доби), поліцейським не надано. Обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачами таких доказів не надано.

Стосовно незгоди відповідача 2 на відшкодування витрат на правову допомогу, посилається на норми ст.ст. 59 , 131-2 Конституції України, Закону України «Про адвокатуру», судову практику, вказує на те, які документи були додані позивачем на підтвердження указаних витрат і зазначає про те, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката є співмірними із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та підтвердженими належними доказами понесені позивачем витрати на правничу допомогу. А тому, відповідачем не доведено та не надано доказів неспівмірності витрат на правничу допомогу, а отже такі останнього є необґрунтованими та безпідставними (а.с.84-96).

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, посилаючись на викладені у ньому обставини. Зазначила, що долучений до матеріалів справи диск з відеозаписом з боді камери працівника поліції є неналежним доказом, оскільки оскаржувана постанова (п.7) не містить посилань на нього, постанова складена неналежним чином, правопорушення не зафіксоване належним чином.

Відповідач-старший сержант Роменського РВП ГУНП в Сумській області Баленко Р.С. суду пояснив, що дійсно в постанові відсутнє посилання на відеозапис, але фіксація правопорушення ним була проведена. Савченко на момент складання постанови не заперечував проти правопорушення. Йому про правопорушення вказували і на блок-посту, який він проїхав. Правопорушення зафіксоване і на боді-камеру, і на відеореєстратор службового автомобіля. Заміри на 20 метрів на предмет видимості не здійснювали, бо правопорушення було очевидно. На номерному знаку була пластикова накладка, яка частково обмежувала видимість номерного знаку. Савченко погодився, що номерний знак не видно. Таким чином було не видно номерного знаку і не працював ліхтар (стоп-сигнал) з лівої сторони .

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

11 серпня 2023 року судом відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання (а.с.19).

08 вересня 2023 року постановлено ухвалу про заміну відповідача - Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції на належного відповідача - Головне управління Національної поліції в Сумській області (, місцезнаходження: вул. Г. Кондратьєва, 23, м. Суми, 40000) (а.с.48).

10 жовтня 2023 року представником позивача подано заяву про розгляд справи у його відсутності та без участі позивача. Позовні вимоги підтримує (а.с.55).

10 жовтня 2023 року закінчено підготовче провадження по справі, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с.64)

16 січня 2024 року до суду надійшло клопотання представника позивача про визнання відео неналежним доказом по справі №585/3231/23 (а.с.120-125).

12 листопада 2024 року від представника позивача, адвоката Ткаченко Я. надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с.219-220).

Відповідач старший сержант Роменського РВП ГУНП в Сумській області Баленко Р.С. до суду не з`явився, його пояснення судом були заслухані у судовому засіданні 19.03.2024 (а.с.152).

13 листопада 2024 року за клопотанням представника відповідача Бащука О.Р. - ГУНП в Сумській області постановлено ухвалу про проведення судового засідання з його участю в режимі відеоконференції. Ухвала направлена на електронну адресу представника відповідача (а.с.227) та доставлена до електронного кабінету відповідача 13.11.2024 о 19:31:05 (а.с.229). Представник відповідача 2 Бащук О.Р. на відеоконференцзв`язок 09.12.2024 не вийшов . Секретарем судового засідання з метою з`ясування причини неявки здійснено телефонний дзвінок до представника відповідача 2 Бащука О.Р., проте абонент перебував поза зоною досяжності.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін.

Інші процесуальні дії передбачені п.3 ч.3 ст. 246 КАС України судом не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №287257 від 30.07.2023 на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 1190 грн. за порушення ч.1 ст. 121-3, ч.1 ст. 121 КУпАП.

В постанові зазначено час та місце скоєння, суть та обставини правопорушення: 30.07.2023 року об 22 год. 38 хв. в м. Ромни, вул. Київська водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21043, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у якого передній номерний знак закритий стороннім предметом, а саме поверх номерного знаку була нанесена захисна сітка (п.п. 2.9.в) ПДР України), у нічний час доби не горіли засоби задніх габаритів ліхтарів (п. 31.4.3. ПДР України), чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 121-3 КУпАП. В оскаржуваній позивачем постанові відсутні відомості на технічний засіб, яким здійснювалося відео фіксування (п.7 Постанови не заповнений) (а.с.17, 108).

Позивач з указаною постановою по справі про адміністративне правопорушення не погоджується, звернувся до суду з адміністративним позовом.

Представником відповідача 1 до відзиву на позов долучено відеозапис на якому зафіксована розмова працівників поліції з ОСОБА_1 , момент проходження ним огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння (результат 1, 48%), момент складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП та винесення оскаржуваної постанови. При цьому, на відео відсутній факт зупинки ОСОБА_1 працівниками поліції та не зафіксовано, як виглядає передній номерний знак транспортного засобу ОСОБА_1 та задні габаритні ліхтарі (а.с.109).

З досліджених доказів та встановлених на їх підставі обставин вбачається, що між сторонами склались правовідносини з приводу оскарження рішення суб`єкта владних повноважень.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Кодексом адміністративного судочинства України, Законом України «Про національну поліцію».

Норми права, застосовані судом:

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Статтею 7 КАС України визначено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (далі ПДР України).

Відповідно до статті 14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух; не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом; у випадках, визначених Законом України "Про екстрену медичну допомогу", надавати необхідну домедичну допомогу та вживати всіх можливих заходів для забезпечення надання екстреної медичної допомоги, у тому числі потерпілим внаслідок дорожньо-транспортних пригод.

Відповідно до п.2.9 в ПДР водієві забороняється: керувати транспортним засобом ...без номерного знака або з номерним знаком, що закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.

Відповідно до п.31.1 ПДР технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам (п.31.4 ПДР)

Зовнішні світлові прилади (п. 31.4.3 ПДР)

а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу;

б) порушено регулювання фар;

в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла;

г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу;

ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

В ч. 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст.121 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Частиною 1 ст. 121-3 КУпАП передбачена відповідальність за керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака,

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, передбачені статтею 183 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У відповідності до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В свою чергу, згідно з п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 248 КУпАП визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Частиною 1 ст.72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Мотиви суду.

Проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані докази за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, кожного окремо та в сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Судом встановлено, що 30.07.2023 відносно позивача поліцейським СРПП Роменського РВП ГУНП в Сумській області Баленком Р.С. складено постанову накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №287257, накладено на позивача за порушення вимог ч.1 ст. 121 та ч.1 ст. 121-3 КУпАП штраф у розмірі 1190 грн.

До відзиву долучений диск з бодікамери поліцейського, який виніс оскаржувану постанову (а.с.109), а отже відповідачем 1 під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача відбувалась відеофіксація .

У постанові Верховного Суду від 13.02.2020 у справі 524/9716/16-а викладена позиція про те, що у постанові про порушення ПДР обов`язково має бути вказано технічний засіб, за допомогою якого здійснено фото-чи відеозапис порушення.

В указаній постанові Суд вказав, що приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами статті 70 КАС України (у редакції, чинній на час ухвалення судами попередніх інстанцій рішень у цій справі) не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Також, Суд звернув увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства, покладено на відповідача.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі №524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі №295/3099/17.

В порушення вимог ч.3 ст. 283 КУпАП в оскаржуваній постанові взагалі не вказано, що працівником поліції проводилась відео фіксація, відповідно, не вказано за допомогою якого технічного засобу здійснено відеозапис.

Одна тільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17.

Таким чином, досліджений в судовому засіданні відеозапис, доданий до відзиву, не може вважатися належним доказом, оскільки оскаржувана позивачем постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не містить відповідного посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

З постанови Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 337/3389/16-а(2-а/337/154/2016), адміністративне провадження № К/9901/29775/18, вбачаться, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення, яка складена з порушенням норм статті 283 КУпАП, не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та підлягає скасуванню.

Крім того, із наданого відеозапису, навіть у разі зазначення його назви та серії в оскаржуваній постанові і у випадку визнання його судом належним і допустимим доказом, на думку суду, не можливо достеменно та поза розумним сумнівом дійти висновку і про те, що позивачем порушені вимоги п.п.2.9. в, 31.4.3 ПДР, оскільки на відео зафіксовані події, які стосуються інкримінування позивачу вчинення правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, після складання відносно нього відповідного протоколу про адміністративне правопорушення відповідач 1 виносить оскаржувану постанову, яку вручає позивачу і повідомляє його про розмір штрафу, який йому призначено. При цьому працівником поліції не заслухані пояснення ОСОБА_1 щодо правопорушень, за які на нього накладено стягнення, та не зафіксовано, що в транспортному засобі останнього у нічний час доби не горіли задні габаритні вогні і те, що передній номерний знак цього транспортного засобу був закритий стороннім предметом.

26.04.2018 р. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 338/855/17, адміністративне провадження №К/9901/18195/18 (ЄДРСРУ № 73700356) вказав, що аналіз положень статей КУпАП дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі № 338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку та підтверджує факт скоєння правопорушення.

З огляду на вищевикладене, доводи позивача відповідачами не спростовані та заслуговують на увагу.

Стаття 6 Конвенції - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; b) мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; c) захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя; d) допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення.

Отже, з досліджених в судовому засіданні доказів, суд вбачає, що відповідачами не було надано суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів порушення позивачем п. 2.9.в. та 31.4.3 Правил дорожнього руху, адже, відеозапис, який покладений відповідачем в основу оскаржуваного рішення, не є належним, допустимим та достовірним доказом.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду із прав людини, суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи, адже таким чином суд неминуче перебирає на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ч.І ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.(«Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08. рішення від 20.09.2016р.)

Таким чином, суд вважає, не доведеним факту вчинення позивачем адміністративних правопорушень за ч.1 ст. 121-3 та ч.1 ст. 121 КУпАП, за які його притягнуто до адміністративної відповідальності та , що в діях позивача відсутній складу указаних адміністративних правопорушень.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідачами у встановленому порядку не доведено обґрунтованості прийняття оскаржуваної постанови з урахуванням усіх обставин, що мають значення для її прийняття, що є підставою для її скасування.

Інші доводи та заперечення сторін на висновки суду не впливають.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Щодо судових витрат.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно матеріалів справи, позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 536,80 грн (а.с.11 зворот), тому судовий збір у вказаному розмірі за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 2 підлягає стягненню на користь позивача.

Крім того, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 2 на користь позивача підлягають стягнення понесені ним та документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу у заявленому позивачем розмірі (2000 грн). При цьому, суд вважає такі витрати обґрунтованими та пропорційними до предмета спору, співмірними зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами, часом, витраченим адвокатом на надання послуг, обсягом наданих адвокатом послуг та значенням справи для сторони позивача.

Також судом застосовані норми процесуального права, які регулюють порядок ухвалення рішення: ст. ст. 241-246, 250 КАС України.

Суд вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до старшого сержанта Роменського РВП ГУНП в Сумській області Баленко Руслан Сергійович, Головного управління національної поліції в Сумській області про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Cкасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 287257 від 30.07.2023 року, а провадження по справі - закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції в Сумській області на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрат, що складаються з витрат по сплаті судового збору у розмірі 536 грн. 80 коп., та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається на підставі ч. 4 ст. 286 КАС України, протягом десяти днів з дня складання його повного тексту.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження .

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: старший сержант Роменського РВП ГУНП в Сумській області Баленко Руслан Сергійович, адреса: 42000, Сумська область, м. Ромни, вул. Коржівська, 107.

Відповідач Головне управління національної поліції в Сумській області, адреса: 40000, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 23, .

Повний текст рішення суду складено 16.12. 2024 .

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. І. Євтюшенкова