Справа № 460/12261/24
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2024-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

16 грудня 2024 року м. Рівне №460/12261/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доВійськової частини НОМЕР_1
про визнання бездіяльності протиправною, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та не виплатити надбавки за особливості проходження військової служби, що регулюється постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704 та наказом Міністерства оборони України «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» від 07 червня 2018 року №260 у розмірі 81,3% посадового окладу, як військовослужбовець, що проходив службу на посадах інструкторського складу навчальних центрів (центрів підготовки), полігонів за період з 28.04.2016 по 11.07.2024; визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та не виплатити додаткової щомісячної винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 15000 - 30000 гривень на місяць, як військовослужбовець, який обіймає посади керівного та інструкторсько-викладацького складу в навчальних військових частинах (навчальних центрах, навчальних підрозділах) та здійснює підготовку та навчання персоналу за період з 24.02.2022 по 11.07.2024.

Ухвалою суду від 14.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Згідно з позовною заявою, вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються на тому, що він проходив військову службу у відповідача на посадах інструкторського складу навчальних центрів (центрів підготовки), полігонів, тому вважає, що з 28.04.2016 у відповідача існував обов`язок щодо виплати надбавки за особливості проходження військової служби, що регулюється постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704 та наказом Міністерства оборони України «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» від 07 червня 2018 року №260 у розмірі 81,3% посадового окладу, як військовослужбовець, що проходив службу на посадах інструкторського складу навчальних центрів (центрів підготовки), полігонів та з 24.02.2022 додаткової щомісячної винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 15000 - 30000 гривень на місяць, як військовослужбовець, якій обіймає посади керівного та інструкторсько-викладацького складу в навчальних військових частинах (навчальних центрах, навчальних підрозділах) та здійснює підготовку та навчання персоналу. Однак, відповідач всупереч законодавчим нормам виплату надбавки та додаткової винагороди у передбачених розмірах не здійснював, про що позивач дізнався виключно після отриманням адвокатом відомостей про складові грошового забезпечення позивача, як відповідь на повторний адвокатський запит. Просить позов задовольнити повністю.

Відповідно до поданого відзиву на позовну заяву, відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог. Наголошує, що Сили спеціальних операцій є окремим родом сил Збройних Сил України, до яких військова частина НОМЕР_1 не належить, оскільки відноситься до окремої ланки структури Збройних Сил України та підпорядковується Національній академії сухопутних військ, яка у свою чергу замикається на командування Сухопутних військ ЗСУ, тому щомісячна виплата надбавки за службу в Силах спеціальних операцій Збройних Сил, як військовослужбовцю, який займає посаду інструктора не виплачується. Зазначена вище виплата позивачу була б можлива виключно за умови, що він проходив службу безпосередньо в Силах спеціальних операцій, до яких військова частина НОМЕР_1 не відноситься. Щодо виплати додаткової щомісячної винагороди зауважує, що відповідно до Постанови №168 з 24.02.2024 усі без виключення військовослужбовці щомісячно отримували додаткову винагороди у розмірі 30000 гривень без будь-яких обмежень, відповідно таку винагороду отримував і позивач. Зміст пункту 1 Постанови в такій редакції діяв до 21.01.2023, після цієї редакції щомісячна виплата усім військовослужбовцям додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень припинилася. Натомість, редакцією від 11.08.2023 Постанова №168 була доповнена пунктом 1-1, яким встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям, які обіймають посади керівного та інструкторсько-викладацького складу у навчальних військових частинах (навчальних центрах, навчальних підрозділах), щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі від 15000 до 30000 гривень урахуванням їх рівня підготовки (кваліфікації) пропорційно часу здійснення підготовки та навчання персоналу в розрахунку на місяць відповідно до переліку посад керівного та інструкторсько-викладацького складу в навчальних військових частинах (навчальних центрах, навчальних підрозділах), затвердженого керівниками відповідних міністерств та державних органів. Умовами для виплати додаткової винагороди з інструкторсько-викладацькому складу у розмірі від 15000 до 30000 гривень є: кількість проведених занять інструкторсько-викладацьким складом на місяць; посади, які займає інструкторсько-викладацький склад. У частині виплати додаткової винагороди пункт 1-1 застосовується з 1 червня 2023 року. Звертає увагу, що виплата позивачу додаткової винагороди як інструкторсько-викладацькому складу у розмірі від 15000 до 30000 гривень проводилася пропорційно часу здійснення підготовки та навчання персоналу в розрахунку на місяць, що підтверджується карткою його особового рахунку за 2023 рік. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Представником позивача подано відповідь на відзив. Вважає безпідставними доводи відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву. Просить позов задовольнити повністю.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 23.02.2021, з 31.03.2016 по 11.07.2024 перебував на службі в Військовій частині НОМЕР_1 , зокрема:

з 28.04.2016 по 28.09.2018 займав посаду Сержанта-інструктора відділення підготовки загальновійськових підрозділів відділу підготовки підрозділів навчального центру підготовки підрозділів військової частини НОМЕР_1 ;

з 28.09.2018 по 10.05.2021 сержант-інструктор відділення підготовки загальновійськових підрозділів відділу підготовки загальновійськових та танкових підрозділів навчального центру підготовки підрозділів військової частини НОМЕР_1 ;

з 10.05.2021 та до звільнення перебував на посаді сержант-інструктора відділення підготовки загальновійськових підрозділів відділу підготовки загальновійськових та танкових підрозділів навчального центру підготовки підрозділів військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.07.2024 №205 сержанта-інструктора відділення підготовки загальновійськових підрозділів відділу підготовки загальновійськових та танкових підрозділів навчального центру підготовки підрозділів, звільненого наказом начальником Міжнародного центру миротворчості та безпеки Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (по особовому складу) від 09.07.2024 №100-РС у відставку з виключенням з військового обліку за підпунктом б (за станом здоров`я) на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців)) пункту три часини п`ятої статті 26 Закону України Про військовий облік і військову службу з 11.07.2024 виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

15.08.2024 до військової частини НОМЕР_1 в інтересах позивача надіслано адвокатський запит в якому представник просила: «виготовити та надіслати Довідки про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат підвищень) та премій по ОСОБА_1 за період з 28.04.2016 по 11.07.2024; надати інформацію про індексацію грошового забезпечення по ОСОБА_1 за період з 28.04.2016 по 11.07.2024)».

26.08.2024 у відповідь на адвокатський запит, військова частина НОМЕР_1 надіслала Довідки про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат підвищень) та премій за період з 28.04.2016 по 11.07.2024 щодо ОСОБА_1 .

Позивач вважаючи, що відповідач своєю бездіяльністю порушує його права щодо отримання надбавки за особливості проходження військової служби у розмірі 81,3%, як військовослужбовцю, що проходив службу на посадах інструкторського складу навчальних центрів (центрів підготовки), полігонів за період з 28.04.2016 по 11.07.2024, а також додаткової щомісячної винагороди у розмірі 15000-30000 гривень на місяць, як військовослужбовцю, який обіймав посади керівного та інструкторсько-викладацького складу в навчальних військових частинах (навчальних центрах, навчальних підрозділах) та здійснюює підготовку та навчання персоналу за період з 24.02.2022 по 11.07.2024, звернувся з позовом до суду.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991 (далі Закон №2011-XII) соціальний захист військовослужбовців це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частинами 1-4 статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військово-службовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

30.08.2017 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою, зокрема, затверджено: тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу; схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил, Національної гвардії, Державної прикордонної служби та Державної спеціальної служби транспорту; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 2 вказаної постанови встановлено, що грошове забезпечення військово-службовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі Порядок №260).

До 07.06.2018 порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам регулювався Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 №260, що втратив чинність на підставі Наказу Міністерства оборони від 07.06.2018 №260. Водночас, норми цієї Інструкції не передбачали виплату надбавки військовослужбовцям, які займають посади інструкторів і посади в основних підрозділах (згідно зі штатом) полків, центрів спеціального призначення (центрів спеціальних операцій) та навчально-тренувальних центрів.

Вимоги позивача щодо виплатити надбавки за особливості проходження військової служби у розмірі 81,3% посадового окладу, як військовослужбовцю, що проходив службу на посадах інструкторського складу навчальних центрів (центрів підготовки), полігонів стосуються періоду з 28.04.2016 по 11.07.2024. Отже, вказані вимоги за період з 28.04.2016 по 07.06.2018 є повністю безпідставними.

Розділом VII Порядку №260 передбачено виплату надбавки за службу в Силах спеціальних операцій Збройних Сил України.

Відповідно до пункту 1 розділу VII Порядку №260 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які проходять службу в частинах і підрозділах Сил спеціальних операцій Збройних Сил України, виплачується надбавка за службу в Силах спеціальних операцій Збройних Сил України у відсотках прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01 січня календарного року, в таких розмірах на місяць:

100 відсотків - військовослужбовцям, які займають посади інструкторів і посади в основних підрозділах (згідно зі штатом) полків, центрів спеціального призначення (центрів спеціальних операцій) та навчально-тренувальних центрів, а також військовослужбовцям, які виконують бойові (службові) завдання в районі воєнного конфлікту, проведення антитерористичної операції чи операції об`єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони (за час виконання таких завдань);

80 відсотків - військовослужбовцям, які займають посади в командуванні Сил спеціальних операцій Збройних Сил України, в управліннях (згідно зі штатом) полків, центрів спеціального призначення (центрів спеціальних операцій) та навчально-тренувальних центрів;

70 відсотків - військовослужбовцям, які займають посади у підрозділах забезпечення (згідно зі штатом) полків, центрів спеціального призначення (центрів спеціальних операцій) та навчально-тренувальних центрів; в управліннях і основних підрозділах (згідно зі штатом) військових частин інформаційно-психологічних операцій;

50 відсотків - іншим військовослужбовцям Сил спеціальних операцій Збройних Сил України.

Отже, з 07.06.2018 Порядком №260 передбачено виплату надбавки за службу в Силах спеціальних операцій Збройних Сил України військовослужбовцям, які займають посади інструкторів і посади в основних підрозділах (згідно зі штатом) полків, центрів спеціального призначення (центрів спеціальних операцій) та навчально-тренувальних центрів, а також військовослужбовцям, які виконують бойові (службові) завдання в районі воєнного конфлікту, проведення антитерористичної операції чи операції об`єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони (за час виконання таких завдань).

Функції, склад Збройних Сил України, правові засади їх організації, діяльності, дислокації, керівництва та управління ними визначає Закон України «Про Збройні Сили України» від 06.12.1991 № 1934-XII (далі Закон №1934-XII).

Відповідно до частини 3 Закону №1934-XII Збройні Сили України мають таку загальну структуру:

Генеральний штаб Збройних Сил України;

Командування об`єднаних сил Збройних Сил України;

види Збройних Сил України - Сухопутні війська, Повітряні Сили, Військово-Морські Сили;

окремі роди сил Збройних Сил України - Сили спеціальних операцій, Сили територіальної оборони, Сили логістики, Сили підтримки, Медичні сили;

окремі роди військ Збройних Сил України - Десантно-штурмові війська, Війська зв`язку та кібербезпеки;

органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України.

Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

ОСОБА_1 з 31.03.2016 по 11.07.2024 перебував на службі в Військовій частині НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ).

Однак, матеріали справи не містять доказів, що позивач у спірний період проходив службу в частинах і підрозділах Сил спеціальних операцій Збройних Сил України, які є окремим родом сил Збройних Сил України, до яких військова частина НОМЕР_1 не належить.

Натомість, судом встановлено, що розмір надбавки за особливості проходження служби, який виплачувався позивачу становив 81,3% посадового окладу, окладу за військове звання та надбавку за вислугу років по 11 липня 2024 року, що підтверджується витягом з наказу командира військової частини (по стройовій частині) від 11.07.2024 №205.

Оскільки, Сили спеціальних операцій є окремим родом сил Збройних Сил України, до яких військова частина НОМЕР_1 не належить, вимоги позивача в зазначеній частині позовних вимог задоволенню не підлягають.

Щодо вимоги в частині виплати додаткової щомісячної винагороди у розмірі 15 000 30 000 гривень на місяць, як військовослужбовцю, який обіймав посади керівного та інструкторсько-викладацького складу в навчальних військових частинах (навчальних центрах, навчальних підрозділах) та здійснюює підготовку та навчання персоналу за період з 24.02.2022 по 11.07.2024, суд зазначає наступне.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану» №64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» №69/2022 від 24.02.2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Строк дії режиму воєнного стану неодноразово продовжувався Указами Президента України і триває на даний час.

На виконання Указів Президента України №64/2022 та №69/2022 від 24.02.2022, Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята Постанова №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168).

Пунктом 1 Постанови №168 (із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 07.03.2022 №217 і від 22.03.2022 №350) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «є Підтримка», виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 Постанови №168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022.

Пунктом 1 Постанови №168 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України №43 від 20.01.2023) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), розмір додаткової винагороди може бути збільшений відповідно до умов та розмірів, визначених Міністерством оборони, але не більше ніж до 50000 гривень.

Таким чином, з 24.02.2024 усі без виключення військовослужбовці щомісячно отримували додаткову винагороди у розмірі 30 000 гривень без будь-яких обмежень.

Судом встановлено, що таку винагороду отримував позивач, що підтверджується картками його особового рахунку за 2022-2023 роки.

Водночас, зі змісту пункту 1 Постанови №168 в редакції з 21.01.2023 слідує, що необхідними умовами для виплати додаткової винагороди в розмірі до 30 000 гривень стали: безпосередня участь у бойових діях або здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії; перебування безпосередньо в районах ведення (здійснення) бойових дій. Тому, з січня 2023 року щомісячна виплата усім військовослужбовцям додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень припинилася.

Сторона позивача вважає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню висновки, які наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2023 за результатами розгляду зразкової справи №260/3564/22.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2023 у зразковій справі №260/3564/22 вказано на ознаки цієї типової справи: а) позивачем є співробітник Служби судової охорони; б) відповідачем є центральний орган управління (Центральний апарат) або територіальний підрозділ (територіальне управління) Служби судової охорони; в) предметом спору є додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України №168; г) спір виник внаслідок невиплати співробітнику Служби судової охорони додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168; г) предметом позову є позовні вимоги (по-різному сформульовані, але однакові по суті) про визнання протиправними дій (бездіяльності) відповідача щодо ненарахування і невиплати додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України №168, та зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити таку винагороду, починаючи з 24 лютого 2022 року (стягнення з відповідача суми додаткової винагороди за певний період).

Суд звертає увагу, що до даних правовідносин не підлягають застосуванню висновки, які наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2023 за результатами розгляду зразкової справи №260/3564/22, оскільки обставини справ є різними та дана справа не відповідає ознакам типової справи.

Постанову №168 доповнено пунктом 1-1 згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 09.08.2023, яка у частині виплати додаткової винагороди застосовується з 1 червня 2023 року.

Пунктом 1-1 Постанови №168 передбачено зокрема, що військовослужбовцям, які обіймають посади керівного та інструкторсько-викладацького складу у навчальних військових частинах (навчальних центрах, навчальних підрозділах), щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі від 15000 до 30000 гривень з урахуванням їх рівня підготовки (кваліфікації) пропорційно часу здійснення підготовки та навчання персоналу в розрахунку на місяць відповідно до переліку посад керівного та інструкторсько-викладацького складу в навчальних військових частинах (навчальних центрах, навчальних підрозділах), затвердженого керівниками відповідних міністерств та державних органів. Розмір додаткової винагороди за конкретними категоріями посад керівного та інструкторсько-викладацького складу затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням заінтересованих центральних органів виконавчої влади та державних органів.

Згідно з пунктом 1 розділу ХХХV Порядку №260 на період дії воєнного стану військовослужбовцям, які обіймають посади керівного та інструкторсько-викладацького складу в навчальних військових частинах (навчальних центрах, навчальних підрозділах), додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 »Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в розмірах від 15000 до 30000 гривень (у розрахунку на місяць пропорційно часу здійснення підготовки та навчання персоналу).

Пунктом 2 розділу ХХХV Порядку №260 встановлено, що підтвердження проведення підготовки у навчальних військових частинах здійснюється на підставі таких документів:

розпорядження на здійснення підготовки;

наказу командира навчальної військової частини про організацію проведення підготовки;

розкладу занять;

журналу обліку бойової підготовки;

плану-конспекту проведення занять;

відомості визначення індивідуальної оцінки та обліку результатів виконання вправ стрільб (водіння);

оціночної відомісті виконання нормативів з предметів навчання.

Підтвердження військовослужбовцям, направленим у службові відрядження для виконання завдань, пов`язаних з підготовкою та навчанням особового складу (підрозділів), часу виконання цих завдань здійснюється командирами навчальних військових частин шляхом повідомлення про це військових частин за місцем штатної служби військовослужбовців.

Відповідно до пункту 4 розділу ХХХV Порядку №260 до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці (з числа зазначених у пункті 1 цього розділу):

1) які тимчасово вибули з військової частини зі збереженням посад за місцем служби:

у відпустку зі збереженням грошового забезпечення - за час перебування у відпустці;

за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва)) - за час перебування на лікуванні та у відпустці для лікування;

у службове відрядження, виконання завдань у якому не пов`язане з підготовкою та навчанням особового складу (підрозділів),- за час перебування у відрядженні;

2) у разі якщо особи, які обіймають посади (тимчасово виконують обов`язки за посадами) інструкторського складу (зазначені у пункті 1 цього розділу), не мають відповідного рівня підготовки сержантського (старшинського) та інструкторського складу;

3) у випадках, визначених у пункті 15 розділу ХХХIV цього Порядку.

Підготовка проєктів наказів про залучення керівного та інструкторсько-викладацького складу до проведення підготовки та виплату додаткової винагороди покладається на підрозділи, що відповідають за ведення обліку особового складу та здійснюється на підставі рапортів командирів підрозділів про дні фактичного виконання ними заходів щодо підготовки персоналу (з урахуванням вимог пункту 4 цього розділу) та звітних документів щодо проведення підготовки (пункт 5).

Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказу командира військової частини, командирам військових частин - на підставі наказу вищого командира за підпорядкованістю (пункт 2).

Суд наголошує, що згідно з пунктом 1-1 Постанови №168 з 1 червня 2023 року військовослужбовцям, які обіймають посади керівного та інструкторсько-викладацького складу у навчальних військових частинах (навчальних центрах, навчальних підрозділах), щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі від 15000 до 30000 гривень з урахуванням їх рівня підготовки (кваліфікації) пропорційно часу здійснення підготовки та навчання персоналу в розрахунку на місяць. При цьому, відповідно до пункту 2 розділу ХХХV Порядку №260 підтвердження проведення підготовки у навчальних військових частинах здійснюється на підставі чітко визначених документів.

Як встановлено судом, з 10.05.2021 по 11.07.2024 позивач перебував на посаді сержант-інструктора відділення підготовки загальновійськових підрозділів відділу підготовки загальновійськових та танкових підрозділів навчального центру підготовки підрозділів військової частини НОМЕР_1 .

Матеріалами справи підтверджується, що позивачу здійснювалась виплата додаткової винагороди згідно з пунктом 1-1 Постанови №168 пропорційно часу здійснення підготовки та навчання персоналу в розрахунку на місяць, що підтверджується карткою його особового рахунку за 2023 рік.

Водночас, у матеріалах справи відсутні докази (розпорядження на здійснення підготовки, накази командира навчальної військової частини про організацію проведення підготовки, розклад занять, журнал обліку бойової підготовки, план-конспект проведення занять, відомості визначення індивідуальної оцінки та обліку результатів виконання вправ стрільб (водіння), оціночні відомості виконання нормативів з предметів навчання), які підтверджують, що позивач здійснював підготовку та навчання персоналу у період відмінний від виплати за час пропорційно здійсненної підготовки та навчання персоналу, що вбачається з карти особового рахунку за 2023-2024 роки.

При цьому, суд зауважує, що позивач не звертався до відповідача по питанню виплати додаткової щомісячної винагороди у розмірі 15 000 30 000 гривень на місяць, як військовослужбовцю, який обіймав посади керівного та інструкторсько-викладацького складу в навчальних військових частинах (навчальних центрах,навчальних підрозділах) та здійснюює підготовку та навчання персоналу за період з 24.02.2022 по 11.07.2024.

Щодо наявного в матеріалах справи клопотання про витребування доказів суд наголошує, що згідно з частиною 4 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Частиною 1 статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Частина 2 статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України містить вимоги до форми клопотання про витребування доказів. У клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу (частина 4 статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України).

Зі змісту наведених норм слідує, що чітко встановлений порядок подання клопотання про витребування доказів, обов`язковою складовою якого є зазначення про неможливість самостійно надати докази з підтверджуючими документами про те, що усі належні дії, спрямовані на отримання відповідного доказу здійснені, та (або) з зазначенням у клопотанні при витребуванні доказів причин неможливості самостійно отримати відповідний доказ.

У клопотанні про витребування доказів зазначено, що для отримання доказів вживались заходи - запити з відомостями на ознайомлення з особовою картою позивача та надати документи.

Згідно з частиною першої статті 24 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність від 05.07.2012 №5076-VI (далі Закон №5076-VI), адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правничої допомоги клієнту. До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється. Адвокатський запит не може стосуватися надання консультацій і роз`яснень положень законодавства.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону №5076-VI під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правничої допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правничої допомоги, зокрема: звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб) та збирати відомості про факти, що можуть бути використані як докази, в установленому закономпорядку запитувати, отримувати і вилучати речі, документи, їх копії, ознайомлюватися з ними та опитувати осіб за їх згодою.

Водночас, в адвокатському запиті від 15.08.2024 порушувалось питання «виготовити та надіслати Довідки про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат підвищень) та премій по ОСОБА_1 за період з 28.04.2016 по 11.07.2024; надати інформацію про індексацію грошового забезпечення по ОСОБА_1 за період з 28.04.2016 по 11.07.2024)».

При цьому, представник позивача стверджує, що вказаний адвокатський запит був повторним.

Однак, матеріали справи не містять первісного адвокатського запиту та доказів його надіслання відповідачу.

26.08.2024 у відповідь на адвокатський запит від 15.08.2024, військова частина НОМЕР_1 надіслала Довідки про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат підвищень) та премій за період з 28.04.2016 по 11.07.2024 щодо ОСОБА_1 .

Відповідно, відповідач не відмовляв у наданні документів та у виплаті спірної додаткової щомісячної винагороди.

Таким чином, Адвокат Пуха Н.С. не вчиняла дій щодо отримання копій документів (розпорядження на здійснення підготовки, накази командира навчальної військової частини про організацію проведення підготовки, розклад занять, журнал обліку бойової підготовки, план-конспект проведення занять, відомості визначення індивідуальної оцінки та обліку результатів виконання вправ стрільб (водіння), оціночні відомості виконання нормативів з предметів навчання).

Отже, представник позивача не вживала заходів для отримання цих доказів самостійно, доказів вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Натомість, у відповідь на адвокатський запит, військова частина НОМЕР_1 надіслала Довідки про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат підвищень) та премій за період з 28.04.2016 по 11.07.2024 щодо ОСОБА_1 .

Відповідно, відповідач не відмовляв ОСОБА_1 у виплаті спірної додаткової щомісячної винагороди.

Враховуючи вищенаведене, норми чинного законодавства та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що відповідачем не порушено права ОСОБА_1 щодо отримання додаткової щомісячної винагороди у розмірі 15 000 30 000 гривень на місяць, як військовослужбовцю, який обіймав посади керівного та інструкторсько-викладацького складу в навчальних військових частинах (навчальних центрах,навчальних підрозділах) та здійснюює підготовку та навчання персоналу за період з 24.02.2022 по 11.07.2024.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На переконання суду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а сторона позивача не довела обставин, на яких ґрунтуються вимоги.

Оскільки, факт наявності у позивача порушеного права не знайшов своєпідтвердження у ході розгляду справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат у відповідності до статтей 134, 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та не виплатити надбавки за особливості проходження військової служби, що регулюється постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704 та наказом Міністерства оборони України «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» від 07.06.2018 №260 у розмірі 81,3% посадового окладу, як військовослужбовцю, що проходив службу на посадах інструкторського складу навчальних центрів (центрів підготовки), полігонів за період з 28.04.2016 по 11.07.2024; визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та не виплатити додаткової щомісячної винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 15000 - 30000 гривень на місяць, як військовослужбовцю, який обіймає посади керівного та інструкторсько-викладацького складу в навчальних військових частинах (навчальних центрах, навчальних підрозділах) та здійснює підготовку та навчання персоналу за період з 24.02.2022 по 11.07.2024, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 16 грудня 2024 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 )

Суддя Н.В. Друзенко