Справа № 712/12095/24
Суддя: Пироженко (С.А.) С. А.
Дата ухвалення: 2024-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/712/154/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2024 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі - ГАНДЖА В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що 25 вересня 2024 року ОСОБА_2 зупинили працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 для перевірки військово - облікових документів. Позивач повідомив, що є інвалідом дитинства, надав пенсійне посвідчення та довідку № 6735 (замість військового квитка) від 25.05.2006 оскільки він є непридатним до військової служби та знятий із обліку. Працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 почали вести себе агресивно, погрожувати Позивачеві, на що останній викликав наряд поліції.

Працівники поліції, які прибули на місце виклику перевірили у Позивача документи та склали протокол АА №156754 про адміністративне затримання від 25.09.2024 у зв`язку із вчиненням адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та здійснення доставки до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після того як доставили Позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно нього був складений протокол №1425/М/2024 від 25 вересня 2024 року про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. В протоколі вказано, що 25.09.2024 о 13 годині 00 хв. під час планового оповіщення уповноваженими працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 було виявлено ОСОБА_2 , який у порушення вимог законодавства, а саме ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не мав при собі військово - облікового документу та як наслідок не зміг його пред`явити за вимогою уповноваженої особи. Йому було рекомендовано з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

О 14 годині 00 хв. 25.09.2024 після доставлення працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 у ході перевірки облікових даних, було встановлено, що ОСОБА_2 не перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 (довідка № 6735 від 25.05.2006). ОСОБА_2 пояснив, що забув військово - обліковий документ вдома.

За таких обставин ОСОБА_2 не мав при собі військово - облікового документу всупереч вимогам законодавства України, скоїв правопорушення у особливий період, чим порушив вимоги ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-ХІІ зі змінами.

Розгляд справи відбувся у день складання проколу 25.09.2024 о 17 год. 30 хв. в кабінеті 302 ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до оскаржуваної постанови №1245/2024 від 25.09.2024 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 , ОСОБА_2 визнано винним за ч.3 ст. 210-1 КУпАП у тому, що він 25.09.2024 не мав при собі військово - облікового документу всупереч вимогам законодавства України, скоїв правопорушення у особливий період, чим порушив вимоги ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-ХІІ зі змінами. Накладено на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн.

Вважає дану постанову не обґрунтованою та незаконною. У зв`язку з чим просить її скасувати та закрити провадження по справі відносно нього за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою від 14 жовтня 2024 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

12.11.2024 року відповідачем подано відзив на адміністративний позов.

12.12.2024 року позивачем подано відповідь на відзив на адміністративний позов.

Позивач та його адвокат Захарченко Н.О. до судового засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, адміністративний позов підтримали та просили його задовольнити.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, про розгляд справи був повідомлений належним чином, до суду направив відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити.

У відповідності до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 25.09.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_4 стосовно позивача ОСОБА_2 винесена Постанова № 1245/2024 від 25.09.2024 року по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 2101 Кодексу України про адміністративні порушення, якою на Позивача накладений штраф в розмірі 17 000 грн.

У оскарженій Постанові вказано, що вона винесена на підставі Протоколу № 1425/М/2024 про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що о 13.00 годині 25.09.2024 під час планового оповіщення уповноваженими працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 було виявлено громадянина ОСОБА_2 , який в порушення вимог законодавства, а саме ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не мав при собі військово-облікового документа та як наслідок не зміг його пред`явити за вимогою уповноваженої особи. Тому йому було рекомендовано з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 для складення протоколу та розгляду справи.

О 14.00 год., 25.09.2024 після доставляння працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , в ході перевірки облікових даних, було встановлено, що громадянин не перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 (Довідка № 6735 від 25.05.2006). Як пояснив ОСОБА_2 , він не мав при собі військового квитка у зв`язку з тим, що забув його вдома.

На підставі вищевказаних обставин, у оскарженій Постанові зроблений висновок про те, що не маючи при собі військово-облікового документа, Позивач порушив вимоги ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

За правилами ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ч.1 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.2 ст. 210-1 КУпАП повторне протягом року вчинення порушення, протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 3 ст. 210-1 КУпАП передбачено, що вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно із абз. 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває до цього часу.

У відповідності до п. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Під час перевірки документів уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Виходячи з наведених правових норм, в контексті спірних правовідносин, визначальним для кваліфікації дій позивача як порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене під час дії особливого періоду, є факт відсутності у особи на момент здійснення перевірки військово-облікового документу та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського.

Отже, зі змісту оскаржуваної постанови № 1245/2024 від 25.09.2024 ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності на підставі ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за відсутність військово-облікового документу.

При цьому, матеріалами справи встановлено, що призовною комісією ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , визнаний непридатним до військової служби із зняттям із військового обліку за ст. 14а (наказ МО України №207 1999 р пр-л №2 від 04.01.2006). На підставі викладеного Позивачеві видано довідку замість військового квитка № НОМЕР_1 від 25.05.2006.

15 грудня 2014 року Позивач отримав III групу інвалідності (інвалід дитинства) безтерміново, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 10 ААБ № 343848. Про даний факт позивач також повідомив ІНФОРМАЦІЯ_7 та надав копію довідки МСЕК.

Позивач визнаний непридатним до військової служби у віці 17 років та знятий із обліку. Про даний факт свідчить довідка, яка йому була видана замість військового квитка 25.05.2006. Тобто він не є військовозобов`язаним.

Вказані обставини підтверджують і самі працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки у постанові міститься вказівка на те, що ОСОБА_2 не перебуває на обліку (довідка № 6735 від 25.05.2006). посилання на те, що у своїх поясненнях ОСОБА_2 пояснив, що забув військово - обліковий документ спростовується власноручними поясненнями ОСОБА_2 , зробленими у протоколі про адміністративне правопорушення, у якому він вказав, що не вчиняв адміністративне правопорушення, бо надав документи на підтвердження зняття його з обліку та наголосив, що він є невійськовозобов`язаним.

Відповідно до ч. 1 Положення про військовий квиток рядового, сержантського і старшинського складу № 263/94 від 25.05.1994, в редакції чинній на час видачі довідки № 6735 від 25.05.2006 Військовий квиток рядового, сержантського і старшинського складу (далі - військовий квиток) є документом, що визначає належність його власника до військової служби, служби в запасі та військового обов`язку.

Частиною 2 передбачено, що військовий квиток є єдиним для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України, Цивільної оборони України, Управління державної охорони України та інших військових формувань, створених відповідно до законів України, а також Державної спеціальної служби транспорту.

Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу» № 2232 - XII від 25.03.1992, у редакції чинній на час видачі довідки №6735 від 25.05.2006, а саме ч.6 п. 3 передбачено, що виключенню з військового обліку у районних (міських) військових комісаріатах (військовозобов`язаних Служби безпеки України у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних Служби зовнішньої розвідки України у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які:визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку.

При цьому, суд також звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення № 1425/М/2024 від 25.09.2024 і постанова у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 2101-1 КУпАП від 25.09.2024 винесені відносно ОСОБА_2 , тоді як відповідно до протоколу про адміністративне затримання АА № 156754 від 25.09.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 доставлений ОСОБА_2 . А також згідно паспорту громадянина України, Довідки до Акта огляду МСЕК, Довідки (замість військового квитка) від 25.05.2006 року він є ОСОБА_2 .

Згідно з ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, на відповідача покладено обов`язок доказування правомірності складення оскаржуваної постанови.

Так, зі змісту відзиву та оскаржуваної постанови вбачається, що позивачу інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Відповідачем жодних доказів вчинення позивачем зазначеного адміністративного правопорушення не надано. Тому, суд приходить до висновку, що відповідачем вказаний обов`язок не виконано і не спростовано доводів позивача про неправомірність винесення оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки доводи позивача спростовані не були, будь-які сумніви з приводу наявності вини позивача трактуються на користь останнього, а наявні у справі докази не дають суду підстав зробити висновок про те, що позивач вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Отже, за таких обставин, оскаржена постанова у справі про адміністративне правопорушення є незаконною та в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у зв`язку з чим зазначена постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі до закриття.

Відповідно до ч.1ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп., що підтверджено відповідною квитанцією. У зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволені, відповідно до ст.139 КАС України судовий збір слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72-74, 122, 241-246, 250-251, 262, 286 КАС України, ст.ст. 210-1, 245, 251, 268, 283 КпАП України, суд -

В И Р І Ш И В:

Постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 № 1245/2024 від 25 вересня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 2101 КУпАП, якою накладено адміністративне стягнення на ОСОБА_4 у вигляді штрафу 17 000 грн. - скасувати, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 1 211 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня його проголошення в порядку визначеному ч. 4 ст. 286 та ст. 297 КАС України.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ: