Справа № 320/7490/23
Суддя: Мєзєнцев Євген Ігорович
Дата ухвалення: 2024-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/7490/23 Суддя (судді) першої інстанції: Лисенко В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Епель О.В., Файдюка В.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської міської державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Київської міської державної адміністрації в якому просив:

- визнати учинення Київською міською державною адміністрацією як суб`єктом владних повноважень, зафіксованої її листом № 4 від 15.12.2022, відмови у наданні запитаних відповідно до індивідуального письмового звернення від 08.12.2022 копій заперечень на відповіді на відзиви КМДА, Київської міської ради на позов у справі № 640/13578/22 у разі їх (заперечень) складання згідно із ч.ч.1,4 ст.159, ст.164 КАС України та інформації про факт їх (заперечень) подання або неподання до суду у справі № 640/13578/22 протиправним, тобто таким, що порушило гарантоване ч.2 ст.34 Конституції України право на інформацію;

- зобов`язати КМДА відшкодувати моральну шкоду, завдану учиненням зафіксованої її листом № 4 від 15.12.2022 відмови у наданні запитаних відповідно до індивідуального письмового звернення від 08.12.2022 копій заперечень на відповіді на відзиви КМР, КМДА на позов у справі № 640/13578/22 та інформації про факт їх (заперечень) подання або неподання до суду у справі №640/13578/22, шляхом надання КМДА запитаних відповідно до індивідуального письмового звернення від 08.12.2022 копій заперечень на відповіді на відзиви КМР, КМДА на позов у справі № 640/13578/22 у разі їх (заперечень) складання згідно із ч.ч.1,4 ст.159, ст.164 КАС України та інформації про факт їх (заперечень) подання або неподання до суду у справі № 640/13578/22; здійснення КМДА окремим актом індивідуальної дії (у формі письмового розпорядження голови КМДА) офіційного вибачення КМДА на адресу позивача за протиправну відмову у наданні інформації про факт подання або неподання до суду заперечень на відповіді КМДА на позов у справі № 640/13578/22, запитаної відповідно до індивідуального письмового звернення від 08.12.2022, та виготовлення, надання офіційного примірника цього розпорядження.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2024 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 05.05.2021.

У вересні 2022 року до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Київської міської ради, Київської міської державної адміністрації, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Київської міської ради, Київської міської державної адміністрації, що триває дотепер та проявилась у ненаданні ОСОБА_1 , як військовослужбовцю (ветерану війни - учаснику бойових дій; посвідчення серії НОМЕР_1 ), який має понад 24 роки вислуги на військовій службі, потребує поліпшення житлових умов й обрав місто Київ для проживання з урахуванням встановленого порядку (у результаті вільного вибору місця проживання в районі проходження військової служби), всупереч положенням ч.2 ст.3, ч.1 ст.47, ст.64 Конституції України, ст.4, п.6 ст.12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", п. 14 ч.1 ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" запитуваної мною відповідно до клопотання від 24.06.2022, раніше (27.06.2022) внесеного на розгляд Київської міської ради та Київської міської державної адміністрації, земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на території міста Києва;

- визнати протиправними (такими, що суперечать положенням абз.3 ч.3 ст.24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності") дії Київської міської державної адміністрації () та Київської міської ради, спрямовані на відмову у наданні ОСОБА_1 , як військовослужбовцю (ветерану війни - учаснику бойових дій; посвідчення серії НОМЕР_1 ), який має понад 24 роки вислуги на військовій службі, потребує поліпшення житлових умов й обрав місто Київ для проживання з урахуванням встановленого порядку (у результаті вільного вибору місця проживання в районі проходження військової служби), дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення присадибної земельної ділянки площею 0,10 га за адресою: АДРЕСА_1 , яка охоплена Генеральним планом міста Києва, у зв`язку із відсутністю одного із видів містобудівної документації - детального плану території, ідентифікованої цією адресою, та зобов`язати Київську міську державну адміністрацію, Київську міську раду утриматися від вчинення надалі таких дій;

- зобов`язати Київську міську державну адміністрацію у межах її повноважень, передбачених п/п.3 п."а" ст.30, п/п.1 п. "а" ч.1 ст.33, п/п.2 п. "а" ч.1 ст.34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", п."в" ч.2 ст.9 Земельного кодексу України, підготувати і внести на розгляд Київської міської ради пропозиції щодо надання ОСОБА_1 , як військовослужбовцю (ветерану війни - учаснику бойових дій; посвідчення серії НОМЕР_1 ), який має понад 24 роки вислуги на військовій службі, потребує поліпшення житлових умов й обрав місто Київ для проживання з урахуванням встановленого порядку (у результаті вільного вибору місця проживання в районі проходження військової служби), на підставі положень ч.2 ст.3, ч.1 ст.47, ст.64 Конституції України, п.6 ст.12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", п. "в" ч.3 ст.116 Земельного кодексу України безоплатно у власність із земель територіальної громади міста Києва, які придатні для житлової забудови, земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у місті Києві (відповідно до заявленого позивачем до Київської міської ради у матеріалах клопотання від 24.06.2022 бажаного місця розташування ділянки у всіх можливих варіантах його деталізації за пріоритетністю, а саме: неподалік від берегів річки Дніпро, насамперед, або за адресою: АДРЕСА_1 , у частині, що становить 0,10 га не зайнятої об`єктами благоустрою багатоквартирного житлового будинку № 5 на провулку Польовому у місті Києві площі, або на іншій території, придатній для приєднання приватного жилого будинку до технічних каналів постачання комунальних послуг - електроенергії, води, водовідведення) першочергово (згідно із п.14 ч.1 ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") та на найближчій відстані до адреси проходження мною військової служби;

- зобов`язати Київську міську раду у межах її повноважень на підставі положень ч.2 ст.3, ч.1 ст.47, ст.64 Конституції України, п.6 ст.12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", п."в" ч.3 ст.116 Земельного кодексу України надати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), як військовослужбовцю (ветерану війни - учаснику бойових дій; посвідчення серії НОМЕР_1 ), який має понад 24 роки вислуги на військовій службі, потребує поліпшення житлових умов й обрав місто Київ для проживання з урахуванням встановленого порядку (у результаті вільного вибору місця проживання в районі проходження військової служби), безоплатно у власність із земель територіальної громади міста Києва, які придатні для житлової забудови, земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у місті Києві (відповідно до одного із заявлених мною до Київської міської ради, Київської міської державної адміністрації у матеріалах клопотання від 24.06.2022 варіантів деталізації бажаного місця розташування ділянки шляхом визначення цього варіанту з дотриманням пріоритетності, а саме: неподалік від берегів річки Дніпро, насамперед, або за адресою: АДРЕСА_1 , у частині, що становить 0,10 га не зайнятої об`єктами благоустрою багатоквартирного житлового будинку № 5 на провулку Польовому у місті Києві площі, або на іншій території, придатній для приєднання приватного жилого будинку до технічних каналів постачання комунальних послуг - електроенергії, води, водовідведення) першочергово (згідно із п. 14 ч.1 ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") та на найближчій відстані до адреси проходження мною військової служби (01010, місто Київ, провулок Аскольдів,3-а), а також усю необхідну й допустиму у межах повноважень Київської міської ради допомогу в будівництві - забудові цієї земельної ділянки за її цільовим призначенням після її передачі у власність и Київську міську раду () у межах її повноважень, визначених п."г" ч.1 ст.9, п.п. "б", "г", "д" ч.1 ст.12, ст.149 Земельного кодексу України, ст.ст.16,19 Закону України "Про землеустрій", п.п.30,34,42 ч.1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", п.5 ч.1 ст.4, п.п.2,11 ст.22 Закону України "Про столицю України - місто-герой Київ", ч.ч.1,3 ст.12, ч.5 ст.17, ч.1 ст.18 "Про основи містобудування", ч.ч.3,4 ст.16, ч.ч.6,14 ст.17, ч.5 ст.18, ч.ч.8,10 ст.19 "Про регулювання містобудівної діяльності", п.п.34,38 "Порядку розроблення, оновлення, внесення змін та затвердження містобудівної документації", затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 01.09.2021 № 926, у ході виконання передбаченого абзацом 2 пункту 6 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" обов`язку Київської міської ради щодо надання ОСОБА_1 , як військовослужбовцю (ветерану війни - учаснику бойових дій; посвідчення серії НОМЕР_1 ), який має понад 24 роки вислуги на військовій службі, потребує поліпшення житлових умов й обрав місто Київ для проживання з урахуванням встановленого порядку (у результаті вільного вибору місця проживання в районі проходження військової служби), безоплатно у власність запитуваної мною згідно із клопотанням від 24.06.2022, раніше (27.06.2022) внесеним на розгляд Київської міської ради, присадибної земельної ділянки площею 0,10 га із земель територіальної громади міста Києва, на підставі положень ч.2 ст.3, ч.1 ст.47, ст.64 Конституції України з дотриманням вимог законів України "Про регулювання містобудівної діяльності", "Про землеустрій", Земельного кодексу України прийняти і забезпечити (організувати) виконання рішень про розроблення, затвердження або оновлення містобудівної документації та/або внесення до містобудівної документації змін, та/або про проведення інвентаризації усіх або окремих земель територіальної громади міста Києва; зобов`язати Київську міську раду, Київську міську державну адміністрацію відшкодувати спричинену позивачу їх протиправною бездіяльністю (ненаданням присадибної земельної ділянки) моральну шкоду шляхом надання на підставі абз.2 п.6 ст.12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" допомоги у вигляді забезпечення за рахунок матеріально-фінансових ресурсів територіальної громади міста Києва виконання будівельних робіт (включно із постачанням усіх необхідних будівельних матеріалів) у частині, що стосується будівництва на присадибній земельній ділянці, яка має бути передана позивачу у власність безоплатно із комунальної власності у разі задоволення даного позову, підземної частини (конструктивних елементів) приватного жилого будинку, включаючи його фундамент, відповідно до проектно-кошторисної документації на це будівництво, у розмірі 7% загальної вартості зведення (побудови) будинку до стану, придатного для уведення його в експлуатацію;

- зобов`язати Київську міську раду, Київську міську державну адміністрацію у межах їх повноважень неухильно виконувати визначений ч. 2 ст.3 Конституції України головний обов`язок держави щодо утвердження і забезпечення гарантованого положеннями ч.1 ст.47 Конституції України і п.6 ст.12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" права на будівництво власного житла у частині, що стосується надання на підставі абз.2 п.6 ст.12 цього ж Закону допомоги у забудові присадибної земельної ділянки, яка має бути передана у власність безоплатно із комунальної власності (із земель територіальної громади міста Києва) у разі задоволення даного позову, за її цільовим призначенням у повному обсязі після її передачі у власність у встановленому порядку; визнати рішення Київської міської ради від 20.04.2017 № 241/2463 "Про затвердження Порядку набуття прав на землю із земель комунальної власності у місті Києві" як нормативно-правовий акт протиправним та нечинним у частині, що стосується затвердження форми клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (додаток 2 до рішення) та передбачених положеннями пункту 1.3 розділу 1, пунктів 2.2, 2.4 розділу 2, пунктів 4.2, 4.3 розділу 4 цього Порядку (додаток 1 до рішення) вимог щодо необхідності її (форми клопотання із визначеними нею додатками) обов`язкового дотримання, у зв`язку з його (рішення) невідповідністю у цій частині вимогам ч.б ст.118 Земельного кодексу України та прийняттям його (рішення) Київською міською радою поза межами її повноважень;

- визнати протиправними (такими, що суперечать положенням ч.б ст.118 Земельного кодексу України) дії Київської міської державної адміністрації (), спрямовані на відмову у надані ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), на підставі п.6 ст.12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" присадибної земельної ділянки, у зв`язку із невідповідністю внесеного мною на розгляд Київською міською державною адміністрацією, Київською міською радою клопотання від 24.06.2022 про надання цієї ділянки формі клопотання (включно із передбаченими нею додатками), затвердженій рішенням Київської міської ради від 20.04.2017 № 241/2463 "Про затвердження Порядку набуття прав на землю із земель комунальної власності у місті Києві" і відображеній у додатку 2 до нього, та зобов`язати КМДА утриматися від учинення таких дій надалі; визнати рішення Київської міської ради від 29.04.2004 № 237/1447 як індивідуальний акт протиправним у частині, що стосується передбачених його пунктом 16 положень про надання комунальному підприємству "Київський центр нових технологій в стоматології" земельної ділянки (кадастровий номер: :69:024:0031), розташованої за адресою: 03057, місто Київ, провулок Польовий,7, тобто на території, функціонально призначеній для середньо- і малоповерхової житлової забудови згідно із Генеральним планом міста Києва та для благоустрою багатоквартирного житлового будинку № 5 на провулку Польовому у місті Києві відповідно до пункту 4.10 "Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів", складених на підстав Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення" і затверджених наказом МОЗ України від 19.06.1996 № 173 (далі - Державні санітарні правила), у постійне користування для будівництва багатоповерхового житлового будинку із підземним паркінгом, у зв`язку з його (рішення) невідповідністю у цій частині вимогам містобудівної документації (Генерального плану міста Києва), частини 2 статті 5 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (справа №640/13578/22).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.10.2022 у вказаній справі відкрито провадження в адміністративній справі.

У зв`язку з розглядом вказаної справи, позивач 08.12.2022 звернувся до Київської міської державної адміністрації з індивідуальним зверненням про надання інформації, матеріалів на підставі ч.3 ст.8, ч.1 ст.38, ст. 40 Конституції України, у якому просив відповідача поінформувати чи скористались КМР, КМДА своїм як відповідачів правом на внесення до суду заперечень на відповіді на відзиви позивача, подані у справі №640/13578/22, та надати копію цих заперечень.

Розглянувши вказане звернення позивача, Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради надав відповідь від 15.12.2022 №4, у якій зазначив те, що запитувана позивачем інформація не є публічною інформацією у розумінні ст. 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації", оскільки отримана суб`єктом владних повноважень не на виконання своїх обов`язків, передбачених законодавством, а на виконання Кодексу адміністративного судочинства України.

Не погоджуючись з вказаною відмовою відповідача у наданні запитуваної інформації, позивач звернувся за захистом своїх прав з відповідним позовом до суду.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами 1-2 статті 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Спеціальними законами, які регулюють правовідносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації, здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації є Закон України "Про інформацію" від 2 жовтня 1992 року №2657-XІІ (далі - Закон №2657-XІІ) та Закон України "Про доступ до публічної інформації" від 13 січня 2011 року №2939-VІ (далі - Закон №2939-VІ).

Частина 1 статті 3 Закону №2657-XІІ встановлює право кожного на вільне одержання, використання, поширення, зберігання та захист інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Відповідно до статті 1 Закону №2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Право на доступ до публічної інформації гарантується: обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом. Доступ до інформації забезпечується шляхом: надання інформації за запитами на інформацію (пункт 1 частини першої статті 3, пункт 2 частини першої статті 5 Закону № 2939-VІ).

Суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації згідно з частиною 1 статті 12 Закону є:

1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до частин 1-2 статті 13 Закону розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків;

4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

За змістом наведених статей можна виділити такі ознаки публічної інформації: 1) готовий продукт інформації, який отриманий або створений лише в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством; 2) заздалегідь відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація; 3) така інформація знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень або інших розпорядників публічної інформації; 4) інформація не може бути публічною, якщо створена суб`єктом владних повноважень не під час виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків; 5) інформація не може бути публічною, якщо створена не суб`єктом владних повноважень.

Отже, визначальним для публічної інформації є те, щоб вона була заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків.

Одним із способів доступу до інформації відповідно до п.2 ч.2 ст.5 Закону №2939-VI є надання її за відповідними запитами.

Згідно з частиною 1 статті 19 Закону №2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Пунктом 6 частини 1 статті 14 Закону №2939-VI встановлено, що розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Частиною 1 статті 3 Закону №2939-VI визначені гарантії забезпечення права на публічну інформацію, зокрема: обов`язок розпорядників інформації надавати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до частини 1, 4 статті 20 Закону №2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту, а у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Також, у вказаному Законі є низка винятків, коли інформація не вважається публічною та може бути обмежена в доступі.

Так, не є публічною інформацією:

- конфіденційна інформація - інформація, що стосується особистих даних фізичної особи, яка ідентифікує або може ідентифікувати конкретну особу, персональні дані (ім`я, дата народження, адреса, місце роботи, сімейний стан тощо); інформація про стан здоров`я, освіту, майновий стан тощо; приватна кореспонденція та листування;

- таємна інформація - інформація, що містить державну таємницю (дані, що можуть завдати шкоди національній безпеці, обороні, економіці або іншим національним інтересам, якщо їх розголошення буде відбуватися);

- службова інформація - інформація, що відноситься до документів, що мають гриф обмеженого доступу ("Для службового користування");

- інформація, що стосується судового процесу, зокрема, процесуальні документи, які стосуються судових справ, зокрема позови, відзиви, клопотання, рішення до їх опублікування, можуть не бути публічною інформацією, оскільки вони стосуються приватних осіб та їхніх прав;

- інтелектуальна власність - інформація, що охороняється правами інтелектуальної власності (авторські права, патенти, комерційна таємниця), не є публічною і не може бути розповсюджена без дозволу власника;

- комерційна таємниця - інформація, що стосується комерційної діяльності суб`єктів господарювання і має значення для конкурентної боротьби (фінансові звіти, маркетингові плани, комерційні договори, угоди тощо.

Як було вказано вище, позивач звернувся у грудні 2022 року до Київської міської державної адміністрації з індивідуальним зверненням про надання інформації, матеріалів на підставі ч.3 ст.8, ч.1 ст.38, ст. 40 Конституції України, Закону України "Про доступ до публічної інформації", у якому просив відповідача поінформувати чи скористались КМР, КМДА своїм правом, як відповідачем, на внесення до суду заперечень на відповіді на відзиви позивача, подані у справі №640/13578/22, та надати копію цих заперечень.

Суд звертає увагу, що позивач в своєму індивідуальному письмовому зверненні від 08.12.2022 посилається саме на вимоги закону Закону України "Про доступ до публічної інформації", вважаючи спірну інформацію (про надання відомостей про подачу заперечення на відповідь на відзив у справі №640/13578/22) публічною.

Втім, Кодекс адміністративного судочинства України регламентує спеціальний порядок доступу (ознайомлення) учасників відповідних процесів до інформації, створеної (одержаної) у ході (досудового) судового провадження.

Відтак, доступ осіб, які беруть участь у розгляді справи, та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси чи обов`язки, до інформації, створеної (одержаної) у ході судового провадження, до судових рішень забезпечується у порядку, встановленому процесуальним законодавством, з урахуванням особливостей передбачених нормами Закону України "Про доступ до судових рішень".

Так, відповідно до вимог ч.2 ст. 159 КАС України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у визначених цим Кодексом випадках.

Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до вимог ст. 164 КАС України у запереченні відповідач викладає свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів і мотиви їх визнання або відхилення.

До заперечення застосовуються правила, встановлені частинами другою - четвертою статті 162 цього Кодексу, а саме додавання до заперечення документів, що підтверджують надіслання його і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Заперечення подається в строк, встановлений судом. Суд має встановити такий строк подання заперечення, який дасть змогу іншим учасниками справи отримати заперечення завчасно до початку розгляду справи по суті.

З наведеного вбачається, що у разі подання відповідачем заперечення на відповідь на відзив, відповідач зобов`язаний направити копію такого заперечення усім учасникам справи, зокрема, позивачеві. У разі не дотримання такого порядку, таке заперечення повертається судом без розгляду.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що у разі подання відповідачем заперечення на відповідь на відзив, його копія одночасно надсилається позивачеві.

Крім того, таке заперечення відповідача не є публічною інформацією, оскільки воно є частиною процесуальних документів, що мають приватний характер і подаються в межах судового розгляду конкретної справи.

Відтак положення Закону №2939-VI не поширюються на доступ учасників відповідних процесів та сторін до викладеної інформації.

Звернення особи стосовно судового розгляду справи, у якій вона бере участь, належить адресувати до суду як суб`єкта процесуальних правовідносин на підставі процесуального законодавства.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 №10 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації».

Отже, відповідачем було правомірно відмовлено у наданні запитуваної інформації як такої, яка не є публічною інформацією та доступ до якої регламентовано спеціальним порядком доступу (ознайомлення) учасників відповідних процесів до інформації, створеної (одержаної) у ході (досудового) судового провадження.

Крім того, відповідно до вимог ч.3 ст. 44 КАС України позивач, як учасник адміністративної справи №640/13578/22, наділений певним переліком прав (ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень, та подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти; оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках; користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами) та не позбавлений можливості скористатися ними.

За наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необґрунтованість позовних вимог, що є підставою для відмови в задоволенні адміністративного позову.

Позовна вимога в частині зобов`язання КМДА відшкодувати моральну шкоду також не підлягає задоволенню, оскільки є похідною від основної вимоги про визнання відмови у наданні запитуваної інформації протиправною, в задоволенні якої відмовлено.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

cуддя О.В.Епель

суддя В.В.Файдюк