Справа № 380/13575/24
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2024 року м. Львівсправа № 380/13575/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Клименко О.М., за участю секретаря судового засідання Давид О.Ю., та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Смик Д.П.

відповідача: представник Мерза Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Львівській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Держаної податкової служби у Львівській області №15540/13-01-24-08 від 08.04.2024 року, яким за порушення ч. 1, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» до ФОП ОСОБА_1 застосовано пеню у розмірі 2 231 396, 61 грн;

- вирішити питання про розподіл судових витрат.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що не погоджується з винесеним ГУ ДПС у Львівській області податковим повідомленням-рішенням за наслідками проведеної перевірки, що оформлені актом від 28.02.2024 №7514/13-01-24-08-03/ НОМЕР_1 , у якому встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 ч. 1, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції».

Позивач наголошує, що нею виконано всі вимоги валютного законодавства та не допущено жодних порушень, адже товар за вказаними контрактами отримано в Україні. У рахунок перерахованих партнерам Pentagon Sportswear (Греція) та Condor Outdoor (США) коштів позивачем, в межах граничного строку розрахунків за імпортними операціями, отримано в Україні товар загальною вартістю 44 023 євро 90 євроцентів та 26 494 долари США 72 центи, що підтверджується митними деклараціями форми CN23 та актами огляду відповідних поштових відправлень, також отримання товару за зовнішньоекономічними контрактами підтверджується листами від постачальників.

Крім цього, отриманий позивачем товар реалізовувався ним в України дистанційно за допомогою мережі інтернет, у тому числі відправкою поштовим оператором «Нова Пошта», згідно основного КВЕДу 47.91 Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет (основний).

Позивач стверджує, що не здійснювала жодної експортної операції, митного оформлення експорту будь - яких товарів, не оформлено і не підписано (у паперовому або електронному вигляді) жодного акту, рахунку (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує експорт робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав нерезиденту. Враховуючи вказане, тобто фактичну відсутність експортної операції, неможливо встановити будь-які строки, в тому числі і строк граничного зарахування на рахунок позивача грошових коштів, а відповідно і їх порушення і тривалість порушення таких строків.

Позивач вказує, що незважаючи на не здійснення експортних операцій, ГУ ДПС у Львівській області в Акті вперто та помилково вказує на обов`язок зарахування на рахунок грошових коштів протягом граничного строку розрахунків за експортною операцією, аргументуючи це підпунктом 1 пункту 7 розділу II Інструкції про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, що затверджена постановою правління Національного банку України від 02.01.2019 року №7. При цьому, позивачем не оформлено ні МД типу ЕК-10 «Експорт», ЕК-11 «Реекспорт» на продукцію, що експортується, ні акта або іншого документа, що засвідчує поставку нерезиденту товару відповідно до умов експортного договору, а отже фактично відсутнє порушення ч. 2. ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції».

Також позивач зазначив, що відповідач нараховує пеню за порушення граничних строків розрахунків за операціями з імпорту товарів за зовнішньоекономічними контрактами №PRО7144 від 22.09.2022 року; №1263690 від 22.09.2022 року; №PRO1371 від 08.12.2022 року; №PRО9784 від 13.12.2022 року; №PRО9971 від 19.12.2022 року; №1270045 від 23.12.2022 року, що укладені з фірмою-нерезидентом MEEST GERMANY GMBH (Німеччина), при цьому, позивачем з вказаним нерезидентом не укладено жодних договорів поставки та відповідно не здійснено жодних платежів в рахунок імпорту товарів.

Позивач просить врахувати висновки Верховного Суду у постанові від 15.02.2023 у справі №420/1538/23, що пеня за порушення строків розрахунків в іноземній валюті є одним із різновидів пені в розумінні приписів пп,, 14.1.162 п. 14.1 ст. 14 ПК України, та, відповідно, її нарахування у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СОVID-19) суперечить положенням абз. 11 підрозділу 10 розділу XX ПК України.

Крім цього, позивач покликається на норми пп. 69.9 п. 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, згідно із якою, тимчасово, до 01 серпня 2023 року, для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім випадків, передбачених абз. 2-6 вказаного підпункту.

Саме тому позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 15540/13-01-24-08 від 08.04.2024 року.

У позовній заяві позивач також зазначив, що у зв`язку з розглядом даної справи судом першої інстанції очікує понести судові витрати, що включатимуть судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу, докази про що будуть надані відповідно до вимог ст. ст. 134, 139 КАС України.

У клопотанні від 16.09.2024 представник позивача також зазначила, що згідно рахунку на оплату послуг перекладу №-16/ від 11.09.2024 на суму 8513,00 грн, понесені у зв`язку із розглядом даної справи, тому належать до судових витрат.

17.07.2024 позивачем подано відповідь на відзив, в якому позивач підтримав мотиви, наведені у позовній заяві.

Також у додаткових письмових поясненнях від 11.11.2024 позивач покликається на п. 14-3 Постанови Правління НБУ 24.02.2022 № 18 та зазначає, що доводи відповідача про дроблення операцій є помилковими, оскільки поняття «дроблення» може відноситися стосовно експорту товару, а не до імпорту, як в межах в даного спору.

Окремо позивач звертає увагу, що зобов`язання з поставки товару по імпортних операціях припинено належним виконанням та своєчасно, що підтверджено доказами поставки товару на територію України та наголошує, що перебування операцій на валютному контролі саме по собі не спричиняє наслідки у вигляді застосування штрафних санкцій (пені), що передбачені статтею 13 Закону України «Про валюту і валютні операції».

Представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, з підстав, що викладені у позовній заяві, відповіді на відзив та додаткових письмових поясненнях. Просила позов задоволити.

Відповідач у поданому на позовну заяву відзиві проти позову заперечив з підстав, що за результатами проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з питань дотримання вимог валютного законодавства по зовнішньоекономічному контракту від 22.09.2022 №/1263690, дата здійснення авансового платежу - 06.10.2022, від 23.12.2022 №/1270045, дата здійснення авансового платежу - 06.01.2023, від 22.09.2022 №/PRO7144, дата здійснення авансового платежу - 29.09.2022, від 13.12.2022 №/PRO9784, дата здійснення авансового платежу - 21.12.2022, від 19.12.2022 №/PRO9971, дата здійснення авансового платежу -22.12.2022, від 08.12.2022 №PRO1371, дата здійснення авансового платежу - 13.12.2022, що оформлена актом від 28.02.2024 №7514/13-01-24-08-03/ встановлено порушення позивачем вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій.

Відповідач зазначив, що отримано податкову інформацію Національного банку України про виявлені агентами валютного нагляду (АТ КБ «Приватбанк») факти ненадходження в установлені Національним банком України граничні строки розрахунків грошових коштів чи товарів станом на 01.04.2023, яка надається згідно з Інструкцією про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженої постановою Правління НБУ від 02.01.2019 № 7, надіслану листом ДПС України від 02.05.2023 № 9610/7/99-00-07-05-05-02.

Під час перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_1 (Покупець) уклала зовнішньоекономічний контракт з фірмами-нерезидентами (Продавець), на поставку товару (одяг та туристичне спорядження) за зовнішньоекономічним контрактом з нерезидентом CONDOR OUTDOOR (США) від 22.09.2022 №/1263690, дата здійснення авансового платежу - 06.10.2022, від 23.12.2022 №/1270045, дата здійснення авансового платежу - 06.01.2023, та з

нерезидентом PENTAGON SPORTSWEAR (Греція) від 22.09.2022 №/PRO7144, дата здійснення авансового платежу - 29.09.2022, від 13.12.2022 №/PRO9784, дата здійснення авансового платежу - 21.12.2022, від 19.12.2022 №/PRO9971, дата здійснення авансового платежу - 22.12.2022, від 08.12.2022 №PRO1371, дата здійснення авансового платежу - 13.12.2022.

ГУ ДПС у Львівській області було скеровано запити щодо надання інформації по ФОП ОСОБА_1 до Львівської митниці (від 14.06.2023 №18226/6/13-01-24-08, від 17.08.2023 №24275/6/13-01-24-08). Львівською митницею надано відповідь (вх. від 22.08.2023 №21128/5), у якій зазначено, що номера митних декларацій ЄАД (раніше - ВМД), це номера міжнародних поштових відправлень (далі-МПВ) і у всіх МПВ отримувачем зазначено фізичну особу ОСОБА_2 . Нарахування митних платежів за вказаними в листі МПВ не здійснювались, оскільки вартість переміщуваних товарів не перевищувала еквівалент 150 євро (згідно ч. 2 ст. 234 та ч. 7 ст. 374 Митного кодексу України) - фактично здійснювалось дроблення партій товарів та відправка отримувачу - фізичній особі Най Любові з метою уникнення оподаткування.

ФОП ОСОБА_1 до перевірки не представлено відповідної довідки про підтвердження форс-мажорних обставин по вищенаведеним зовнішньоекономічними контрактами з фірмами-нерезидентами.

Таким чином, за результатами перевірки інформації Національного банку України про виявлені агентами валютного нагляду (ПАТ КБ «Приватбанк») факти ненадходження в установлені Національним банком України граничні строки розрахунків грошових коштів чи товарів станом на 01.04.2023, яка надається згідно з Інструкцією про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженої постановою Правління НБУ від 02.01.2019 № 7, надіслану листами ДПС України від 02.05.2023 №9610/7/99-00-07-05-02, дата здійснення авансових платежів - 06.10.2022, 06.01.2023, 29.09.2022, 21.12.2022, 22.12.2022, 13.12.2022, встановлено порушення позивачем частини 2 статті 13 Закону № 2473, з урахуванням пункту 21 розділу ІІ Положення № 5.

Крім цього, відповідач просить врахувати висновки Верховного Суду у Постанові від 21.05.2024 у справі № 140/10623/23 щодо застосування пунктів 1,2,3 ст. 13 Закону України від 21.06.2018 № 2473 «Про валюту та валютні операції», а також, що на пеню, нараховану відповідно до Закону 2473, не поширюються положення пункту 52-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України. При цьому норми Закону № 2473 та інших нормативно-правових актів, які регулюють зовнішньоекономічну діяльність, не звільняють від застосування штрафних санкцій та пені за порушення валютного законодавства у період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19).

Отже, у контролюючого органу були підстави для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, саме тому відповідач вважає вимоги позивача, викладені в позовній заяві необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 28 червня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 12 липня 2024 року задоволено клопотання представника позивачки від 09 липня 2024 року про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні 30.07.2024 ухвалою суду, яка занесена в протокол судового засідання продовжено строк підготовчого судового засідання відповідно до вимог ч. 4 ст. 173 КАС України.

В судовому засіданні 15.10.2024 ухвалою суду, яка занесена в протокол судового засідання було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Суд заслухав пояснення представників позивача та відповідача, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності і встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 01.02.2024 внесено запис про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 . Видами економічної діяльності є: 47.91. Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет (основний).

ГУ ДПС у Львівській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з питань дотримання вимог валютного законодавства по зовнішньоекономічному контракту від 22.09.2022 №/1263690, дата здійснення авансового платежу - 06.10.2022, від 23.12.2022 №/1270045, дата здійснення авансового платежу - 06.01.2023, від 22.09.2022 №/PRO7144, дата здійснення авансового платежу - 29.09.2022, від 13.12.2022 №/PRO9784, дата здійснення авансового платежу - 21.12.2022, від 19.12.2022 №/PRO9971, дата здійснення авансового платежу - 22.12.2022, від 08.12.2022 №/PRO1371, дата здійснення авансового платежу - 13.12.2022, згідно отриманої інформації Національного банку України про виявлені агентами валютного нагляду (АТ КБ «Приватбанк») факти ненадходження в установлені Національним банком України граничні строки розрахунків грошових коштів чи товарів станом на 01.04.2023, яка надається згідно з Інструкцією про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженої постановою Правління НБУ від 02.01.2019 № 7, надіслану листом ДПС України від 02.05.2023 № 9610/7/99-00-07-05-05-02, що оформлена актом від 28.02.2024 №7514/13-01-24-08-03/ (далі Акт від 28.02.2024).

Зі змісту Акту від 28.02.2024 слідує, що ФОП ОСОБА_1 (Покупець) уклала зовнішньоекономічний контракт з фірмами: нерезидентом (Продавець), на поставку товару (одяг та туристичне спорядження) за зовнішньоекономічним контрактом з нерезидентом CONDOR OUTDOOR (США) від 22.09.2022 №/1263690, дата здійснення авансового платежу - 06.10.2022, від 23.12.2022 №/1270045, дата здійснення авансового платежу - 06.01.2023 та з нерезидентом PENTAGON SPORTSWEAR (Греція) від 22.09.2022 №/PRO7144, дата здійснення авансового платежу - 29.09.2022, від 13.12.2022 №/PRO9784, дата здійснення авансового платежу - 21.12.2022, від 19.12.2022 №/PRO9971, дата здійснення авансового платежу - 22.12.2022, від 08.12.2022 №PRO1371, дата здійснення авансового платежу - 13.12.2022.

Предмет контракту: одяг взуття та спорядження.

Умови поставки: після оплати згідно інвойсів товари (туристичне спорядження та одяг) були доставлені до спільного українського підприємства MEEST (ROSAN) у США та (MEEST GERMANY GMBH) в Німеччині.

Умови розрахунків: передоплата у розмірі 100%. Оплата здійснювалась за товари безпосередньо виробникам CONDOR OUTDOOR (США) та PENTAGON SPORTSWEAR (ГРЕЦІЯ). Валюта, що використовується для цілей цього контракту, ЄВРО (978) та ДОЛАР (840).

На виконання умов контракту оплата здійснювалась за товари безпосередньо виробникам CONDOR OUTDOOR (США) та SPORTSWEAR (ГРЕЦІЯ) з метою їх подальшої роздрібної реалізації.

Відповідно до наданої інформації ФОП ОСОБА_1 (вх. №30311/6 від 17.05.2023), усі товари були доставлені адресно з Греції через ТНТ та з США через MEEST-AMERIKA, в Україну, доставку в руки робить «Міст ЕКСПРЕС».

ГУ ДПС у Львівській області було скеровано запити, щодо надання інформації по ФОП ОСОБА_1 до Львівської митниці (від 14.06.2023 №18226/6/13-01-24-08, від 17.08.2023 №24275/6/13-01-24-08), по наступних ВМД: CR503999474US, CR474735230US, CR490905621US, CR512297956US, CR465197400DE, CR482588683DE, CR480664665US, CR465486260US, CR490934945US, CR508646195US, CR465197679DE, CR482590585DE, CR482144778US, CR470617590US, CR511488910US, CR509435003US, CR465197926DE, CR482589128DE, CR472878638US, CR466185425US, CR507921722US, CR497358240US, CR507304521DE, CR492370221DE, CR472300102US, CR465486260US, CR507773312US, CR465135776DE, CR507305014DE, CR502096597DE, CR466199565US, CR470617590US, CR495752468US, CR465195766DE, CR512664068DE, CR502096212DE, CR466185425US, CR471168420US, CR488228215US, CR512579965DE, CR502091201DE, CR465196069DE, CR465498577US, CR511487018US, CR490945055US, CR512663650DE, CR507308126DE, CR465196523DE, CR475682856US, CR505566723US, CR512325949US, CR482590568DE, CR512579965DE, CR465196069DE.

Львівською митницею надано відповідь (вх. від 22.08.2023 №21128/5), номера вищезазначених митних декларацій ЄАД (раніше - ВМД), це номера міжнародних поштових відправлень (далі - МПВ) і у всіх МПВ отримувачем зазначено фізичну особу ОСОБА_2 . Нарахування митних платежів за вказаними в листі МПВ не здійснювались, оскільки вартість переміщуваних товарів не перевищувала еквівалент 150 євро (згідно ч. 2 ст.234 та ч. 7 ст. 374 Митного кодексу України) - фактично здійснювалось дроблення партій товарів та відправка отримувачу - фізичній особі Най Любові з метою уникнення оподаткування.

ФОП ОСОБА_1 на користь нерезидентів було здійснено авансові платежі: PENTAGON SPORTSWEAR (Греція): 29.09.2022 р. сума 11524,60 євро; 13.12.2022 р. сума 11112,49 євро; 21.12.2022 р. сума 10742,80 євро; 22.12.2022 р. сума 10644,01 євро;

на користь нерезидента CONDOR OUTDOOR (США): 06.10.2022 р. сума 13277,00 доларів США; 06.01.2023 р. сума 13217,00 доларів США.

ФОП ОСОБА_1 на запит від 05.05.2023 №14386/6/13-01-24-08, надано інформацію (вх. від 17.05.2023 №30311/6) квитанції за сплату мит та логістики/імпорту немає змоги надати, тому як фінансовий моніторинг АТ КБ «ПРИВАТБАНК» після цих платежів розірвав ділові відносини з клієнтом, повернувши залишкові кошти, та закривши доступ до виписок/квитанцій.

ФОП ОСОБА_1 додатково надано документи (вх.11050/6 від 13.02.2024), де зазначено, що отримано в Україні товар, як фізична особа (громадянин), загальною вартістю 44023,90 євро та 26494,00 доларів США, що підтверджується митними деклараціями форми CN 23 (копії додаються). Також повідомлено, що поштовий оператор Міст-Експрес (Росан), якому було доручено здійснити доставку товару «під ключ» із декларуванням та сплатою митних платежів, однак останній не оформив належним чином товаросупровідні документи, та відповідно не здійснив розмитнення отриманого товару зі платою відповідних платежів.

Перевіркою позивача встановлено порушення частини 1 та частини 2 статті 13 Закону України від 21.06.2018 № 2473-VІІІ «Про валюту і валютні операції», в результаті чого допущено порушення законодавчо встановленого строку розрахунків по імпортних операціях за зовнішньоекономічним контрактом з нерезидентом CONDOR OUTDOOR (США) від 22.09.2022 №/1263690, дата здійснення авансового платежу - 06.10.2022, від 23.12.2022 №/1270045, дата здійснення авансового платежу - 06.01.2023, та з нерезидентом PENTAGON SPORTSWEAR (Греція) від 22.09.2022 №/PRO7144, дата здійснення авансового платежу - 29.09.2022, від 13.12.2022 №/PRO9784, дата здійснення авансового платежу - 21.12.2022, від 19.12.2022 №/PRO9971, дата здійснення авансового платежу - 22.12.2022, від 08.12.2022 №PRO1371, дата здійснення авансового платежу - 13.12.2022.

На підставі Акту перевірки від 28.02.2024 та пп. 54.3.3 п. 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, ч. 5 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 № 2473-VІІІ ГУ ДПС у Львівській області винесено податкове повідомлення-рішення №15540/13-01-24-08 від 08.04.2024 року, яким за порушення ч. 1, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» до ФОП ОСОБА_1 застосовано пеню у розмірі 2 231 396, 61 грн.

За наслідками адміністративного оскарження спірного рішення, скаргу позивача залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення №15540/13-01-24-08 від 08.04.2024 року без змін.

Предметом спору у даній справі є правомірність прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, саме тому позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010, який зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (далі ПК України, в редакції на час спірних відносин).

Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до положень підпункту 19-1.1.4. пункту 19-1.1.статті 19-1 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, зокрема, здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів.

За змістом підпунктів 20.1.4. пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до підпункту 75.1.2. пункту 75.1. статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 78.1.1. пункту 78.1. статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка (пункт 86.1. статті 86 ПК України).

За змістом підпункту 54.3.3. пункту 54.3. статті 53 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо: згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку про те, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкового повідомлення-рішення у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового, валютного та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами, тому за відсутності проведеної перевірки, як юридичного факту, у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення-рішення.

Так, Законом України «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16 квітня 1991 року № 959-XII (тут і далі у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; Закон № 959-XII) встановлено, що зовнішньоекономічна діяльність будується на окремих принципах здійснення такої та одним з таких принципів є - принцип свободи зовнішньоекономічного підприємництва, що полягає у: праві суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності добровільно вступати у зовнішньоекономічні зв`язки; праві суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності здійснювати її в будь-яких формах, які прямо не заборонені чинними законами України; обов`язку додержувати при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності порядку, встановленого законами України; виключному праві власності суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності на всі одержані ними результати зовнішньоекономічної діяльності (стаття 2 Закону № 959-XII).

Крім того, у статті 7 Закону № 959-XII визначено основи регулювання зовнішньоекономічної діяльності. Так, регулювання зовнішньоекономічної діяльності в Україні здійснюється згідно з принципами, визначеними у статті 2 цього Закону, з метою: забезпечення збалансованості економіки та рівноваги внутрішнього ринку України; стимулювання прогресивних структурних змін в економіці, в тому числі зовнішньоекономічних зв`язків суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України; створення найбільш сприятливих умов для залучення економіки України в систему світового поділу праці та її наближення до ринкових структур розвинутих зарубіжних країн.

Згідно з положеннями статті 5 Закону № 959-XII усі суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності незалежно від форми власності та інших ознак мають рівне право здійснювати будь-які види зовнішньоекономічної діяльності та дії щодо її провадження, у тому числі будь-які валютні операції та розрахунки в іноземній валюті з іноземними суб`єктами господарської діяльності, що прямо не заборонені або не обмежені законодавством, у тому числі заходами захисту, запровадженими Національним банком України відповідно до Закону України «Про валюту і валютні операції». Втручання державних органів у зовнішньоекономічну діяльність її суб`єктів у випадках, не передбачених цим Законом, в тому числі і шляхом видання підзаконних актів, які створюють для її здійснення умови гірші від встановлених в цьому Законі, є обмеженням права здійснення зовнішньоекономічної діяльності і як таке забороняється.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 Закону № 959-XII суб`єкти, які є сторонами зовнішньоекономічного договору (контракту), мають бути здатними до укладання договору (контракту) відповідно до цього та інших законів України та/або закону місця укладання договору (контракту). Зовнішньоекономічний договір (контракт) складається відповідно до цього та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України. Суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності при складанні тексту зовнішньоекономічного договору (контракту) мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо та у виключній формі цим та іншими законами України. Зовнішньоекономічний договір (контракт) укладається суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності або його представником у простій письмовій або в електронній формі, якщо інше не передбачено міжнародним договором України чи законом. У разі експорту послуг (крім транспортних) зовнішньоекономічний договір (контракт) може укладатися шляхом прийняття публічної пропозиції про угоду (оферти) або шляхом обміну електронними повідомленнями, або в інший спосіб, зокрема шляхом виставлення рахунка (інвойсу), у тому числі в електронному вигляді, за надані послуги. Повноваження представника на укладення зовнішньоекономічного договору (контракту) може випливати з доручення (довіреності), установчих документів, договорів та інших підстав, які не суперечать цьому Закону. Дії, які здійснюються від імені іноземного суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності України, уповноваженим на це належним чином, вважаються діями цього іноземного суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності.

При цьому, відповідно до частини четвертої статті 6 Закону № 959-XII суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України.

Згідно з положеннями частини першої статті 14 Закону № 959-XII всі суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право, зокрема, самостійно визначати форму розрахунків по зовнішньоекономічних операціях з-поміж тих, що не суперечать законам України та відповідають міжнародним правилам.

У відповідності до статей 627, 628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) сторони вільні у виборі виду договору та його умов, а згідно зі статтею 629 цього Кодексу укладений договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Таким чином, суд зазначає, що вказані норми, зокрема, цивільного законодавства кореспондуються з положеннями Закону № 959-XII, який є спеціальним в контексті спірних правовідносин, та передбачають, що суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім прямо або у винятковій формі заборонених законами України, а також, що всі суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право самостійно визначати форму розрахунків по зовнішньоекономічних операціях з-поміж тих, що не суперечать законам України та відповідають міжнародним правилам.

Положеннями статті 13 Закону № 2473-VIII визначено особливості встановлення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів

Так, частиною першою вказаної статті Закону № 2473-VIII передбачено, що Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

У відповідності до положень частини другої та третьої статті 13 Закону № 2473-VIII у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання. У разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).

Правління Національного банку України (далі - НБУ) затвердило постановою від 02 січня 2019 року №5 «Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті» (далі - Положення №5).

Згідно із пунктом 21 розділу ІІ вказаного Положення граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.

У зв`язку з введенням Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 воєнного стану в Україні, Правлінням НБУ прийнято постанову від 24.02.2022 № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану», якою з 05 квітня 2022 року встановлено граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів - 180 календарних днів. Для операцій, що проведені до 05.04.2022, граничні строки розрахунків становлять 365 календарних днів.

Таким чином, за загальним правилом імпорт товарів має здійснюватися у строки, зазначені у договорах, але не пізніше граничного строку розрахунків, встановленого НБУ, що обчислюється з дня здійснення авансового платежу (попередньої плати). До 05 квітня 2022 року такі граничні строки розрахунків становили 365 календарних днів. З огляду на введення в Україні воєнного стану НБУ змінив граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту. При цьому змінені Постановою №18 строки застосовуються лише до операцій, що здійснені з 05 квітня 2022 року.

Відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону № 2473-VIII порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).

Крім того, у відповідності до частини восьмої статті 13 Закону № 2473-VIII центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, за результатами перевірки стягує у встановленому законом порядку з резидентів пеню, передбачену частиною п`ятою цієї статті.

Суд звертає увагу, що з урахуванням положень вказаного цивільного законодавства та законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пов`язаного з її здійсненням валютного контролю (за валютними операціями), при вирішенні таких спорів визначальним є встановлення факту виконання/не виконання відповідних обов`язків за вказаними договорами (контрактами) у встановлені строки (щодо отримання товару, сплати або повернення коштів (валютних цінностей)). При цьому, судова практика вирішення таких спорів свідчить, що встановленню та дослідженню підлягають обставини, як щодо формального дотримання спеціального законодавства (Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», Закону України «Про валюту і валютні операції» та ін.), так і цивільного законодавства, з якими пов`язуються встановлення фактів виконання зовнішньоекономічних договорів (контрактів).

Таким чином, суд зазначає, що для правильного вирішення спірних правовідносин у цій справі необхідно з`ясувати виконання позивачем та його контрагентами договорів (в частині здійснення розрахунків за поставлений товар та надходження такого товару на митну територію України на користь позивача) з урахуванням вимог вказаного спеціального законодавства.

Інструкцією про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженою постановою Правління НБУ від 02.01.2019 №7 (далі - Інструкція №7), встановлено та регламентовано порядок здійснення банками валютного нагляду за дотриманням клієнтами граничних строків розрахунків та порядок інформування банками НБУ про дотримання клієнтами-резидентами граничних строків розрахунків.

Відповідно до пп. 3 п. 6 Інструкції № 7 банк згідно з цією Інструкцією здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентом граничних строків розрахунків за імпортною операцією резидента, якщо на дату оплати резидентом продукції [а в разі застосування розрахунків у формі документарного акредитива - на дату здійснення банком платежу на користь нерезидента (дату списання коштів з рахунку банку)] імпортна операція без увезення продукції на територію України не була завершена або в банку немає інформації про завершення імпортної операції без увезення продукції на територію України.

Підпунктом 2 пункту 7 Інструкції № 7 передбачено, що банк розпочинає відлік установлених Національним банком граничних строків розрахунків з дати здійснення платежу (списання коштів з рахунку клієнта), а в разі застосування розрахунків у формі документарного акредитива - здійснення банком платежу на користь нерезидента (списання коштів з рахунку банку) - за операціями з імпорту товарів.

Як зазначено в підпунктах 1 пункту 25 Інструкції № 7 банк відповідно до Правил організації статистичної звітності, що подається до Національного банку України, затверджених постановою Правління Національного банку України від 13 листопада 2018 року № 120, надає Національному банку інформацію про виявлені факти ненадходження в установлені Національним банком граничні строки розрахунків або строки, визначені у висновках, грошових коштів, товарів (або незавершення у граничні строки розрахунків імпортних операцій резидентів без увезення продукції на територію України), уключаючи такі факти за власними операціями банку.

Матеріалами справи підтверджено, що у спірних правовідносинах банк, здійснюючи валютний нагляд за дотриманням позивачем граничних строків розрахунків за операціями з імпорту товарів по зовнішньоекономічних контрактах від 22.09.2022 №/1263690, дата здійснення авансового платежу - 06.10.2022, від 23.12.2022 №/1270045, дата здійснення авансового платежу - 06.01.2023, від 22.09.2022 №/PRO7144, дата здійснення авансового платежу - 29.09.2022, від 13.12.2022 №/PRO9784, дата здійснення авансового платежу - 21.12.2022, від 19.12.2022 №/PRO9971, дата здійснення авансового платежу - 22.12.2022, від 08.12.2022 №/PRO1371, дата здійснення авансового платежу - 13.12.2022, діяв як агент валютного нагляду, та його подальші дії зумовили перевірку контролюючим органом позивача та прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

ГУ ДПС у Львівській області, приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення №15540/13-01-24-08 від 08.04.2024 року, виходило з того, що за результатами перевірки інформації Національного банку України про виявлені агентами валютного нагляду (ПАТ КБ «Приватбанк») факти ненадходження в установлені Національним банком України граничні строки розрахунків грошових коштів чи товарів станом на 01.04.2023, позивачем допущено порушення законодавчо встановленого строку розрахунків по імпортних операціях за зовнішньоекономічним контрактом з нерезидентом CONDOR OUTDOOR (США) від 22.09.2022 №/1263690, дата здійснення авансового платежу - 06.10.2022, від 23.12.2022 №/1270045, дата здійснення авансового платежу - 06.01.2023, та з нерезидентом PENTAGON SPORTSWEAR (Греція) від 22.09.2022 №/PRO7144, дата здійснення авансового платежу - 29.09.2022, від 13.12.2022 №/PRO9784, дата здійснення авансового платежу - 21.12.2022, від 19.12.2022 №/PRO9971, дата здійснення авансового платежу - 22.12.2022, від 08.12.2022 №PROT1371, дата здійснення авансового платежу - 13.12.2022.

Оцінюючи вказані вище доводи, суд зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що ФОП ОСОБА_1 (Покупець) уклала зовнішньоекономічні контракти з фірмами:

нерезидентом (Продавець) CONDOR OUTDOOR (США) на поставку товарів для подорожі від 22.09.2022 №/1263690, від 23.12.2022 №/1270045;

нерезидентом (Продавець) PENTAGON SPORTSWEAR (Греція) на поставку товару (одяг, взуття та спорядження) від 22.09.2022 №/PRO7144, від 13.12.2022 №/PRO9784, від 19.12.2022 №/PRO9971, від 08.12.2022 №/PRO1371.

Відповідно до умов даних контрактів: Право власності на товар утримується до остаточної оплати рахунку-фактури.

Умови розрахунків: передоплата у розмірі 100%. Оплата здійснювалась за товари безпосередньо CONDOR OUTDOOR (США) та PENTAGON SPORTSWEAR (ГРЕЦІЯ). Валюта, що використовувалась для цілей цих контрактів, ЄВРО та ДОЛАР.

На виконання умов контрактів ФОП ОСОБА_1 на користь нерезидентів було здійснено платежі відповідно до відомостей АТ КБ «Приватбанк» по свіфт-преказу:

PENTAGON SPORTSWEAR (Греція): 29.09.2022 на суму 11524,60 євро у рахунок інвойсу №PR07144 від 22.09.2022 року; 13.12.2022 на суму 11112,49 євро у рахунок інвойсу №PRO1371 від 08.12.2022 року; 21.12.2022 на суму 10742,80 євро у рахунок інвойсу №PRО9784 від 13.12.2022 року; 22.12.2022 на суму 10644,01 євро у рахунок інвойсу №PRО9971 від 19.12.2022 року;

CONDOR OUTDOOR (США): 06.10.2022 на суму 13277,00 доларів США у рахунок інвойсу №1263690 від 22.09.2022 року; 06.01.2023 на суму 13217,00 доларів США у рахунок інвойсу №1270045 від 23.12.2022 року.

З урахуванням положень пункту 7 Інструкції № 7, відлік установлених Національним банком граничних строків розрахунків ФОП ОСОБА_1 , щодо повернення валютної виручки та/або поставки товару на митну територію України розпочався з CONDOR OUTDOOR (США) по контракту від 22.09.2022 №/1263690 з 06.10.2022, по контракту від 23.12.2022 №/1270045 з 06.01.2023; з PENTAGON SPORTSWEAR (Греція) по контракту від 22.09.2022 №/PRO7144 з 29.09.2022, по контракту від 13.12.2022 №/PRO9784 з 21.12.2022, по контракту від 19.12.2022 №/PRO9971 з 22.12.2022, по контракту від 08.12.2022 №PRO1371 з 13.12.2022 (з дати здійснення платежу (списання коштів з рахунку клієнта).

Відповідно до долученого до матеріалів справи Розрахунку пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності ФОП ОСОБА_1 (Додаток № 1 до акту перевірки від 28.02.2024) граничний термін надходження валютної виручки (товару) по зовнішньоекономічних контрактах: від 22.09.2022 №/1263690 04.04.2023; від 23.12.2022 №/1270045 05.07.2023; від 22.09.2022 №/PRO7144 28.03.2023; від 13.12.2022 №/PRO9784 19.06.2023; від 19.12.2022 №/PRO9971 20.06.2023; від 08.12.2022 №/PRO1371 11.06.2023.

В подальшому, після оплати згідно інвойсів, товари (туристичне спорядження та одяг) були отримані позивачем в Україні у відділенні поштового оператора «Міст Експрес»:

- за інвойсом №PRО7144 від 22.09.2022 року поставка підтверджується митними деклараціями форми CN23 за поштовими відправленнями № CR465197926DE, CR465197679DE, CR465197400DE, CR465196523DE, CR465196069DE, CR465195766DE, CR465135776DE, отримано відповідно до актів огляду поштового відправлення №1-7 від 15.12.2022 року;

- за інвойсом №1263690 від 22.09.2022 року поставка підтверджується митними деклараціями форми CN23 за поштовими відправленнями № CV947454396US, CV947609429US, CV947454391US, CV947454394US, CV947495691US, CV947512899US, CV947512926US, CV947512825US, CV947512807US, CV947521813US, CV947452865US, отримано відповідно до актів огляду поштового відправлення №1-11 від 28.12.2022 року;

- за інвойсом №PRO1371 від 08.12.2022 року поставка підтверджується митними деклараціями форми CN23 за поштовими відправленнями № CR482589128DE, CR482590585DE, CR482588683DE, CR482590568DE, CR482589692DE, CR482590599DE, CR492370221DE, отримано відповідно до актів огляду поштового відправлення № 1-6 від 03.01.2023 та №1 від 13.02.2023 року;

- за інвойсом №PR09784 від 13.12.2022 року поставка підтверджується митними деклараціями форми CN23 за поштовими відправленнями № CR492361746DE, CR502091201DE, CR502096212DE, CR502096597DE, CR502090563DE, CR507308126DE, отримано відповідно до актів огляду поштового відправлення №2 від 13.02.2023, №1-4 від 16.03.2023 та №4 від 10.04.2023 року;

- за інвойсом №PR09971 від 19.12.2022 року поставка підтверджується митними деклараціями форми CN23 за поштовими відправленнями № CR507305014DE, CR507304521DE, CR507309047DE, CR512579965DE, CR512664068DE, CR512663650DE, отримано відповідно до актів огляду поштового відправлення №1-3 від 10.04.2023 та №1-3 від 16.05.2023 року;

- за інвойсом №1270045 від 23.12.2022 року поставка підтверджується митними деклараціями форми CN23 за поштовими відправленнями № CV947665013US, CV947679145US, CV947679173US, CV947679126US, CV947679093US, CV947758272US, CV947844973US, CV947814110US, CV947862839US, CV947862844US, CV947878829US, CV947905544US, CV947915956US, CV947915968US, отримано відповідно до актів огляду поштового відправлення №1 від 09.02.2023, №1-3 від 16.02.2023, №1 від 22.02.2023, №1 від 02.03.2023, №1-2 від 25.04.2023, №1 від 03.05.2023, №1 від 08.05.2023, №1 від 17.05.2023, №1 від 24.05.2023 та №1-2 від 30.05.2023 року.

Зазначена інформація також підтверджується наявним в матеріалах справи листами CONDOR OUTDOOR (США) від 26 січня 2024 та PENTAGON SPORTSWEAR (Греція) від 21.06.2024, зі змісту яких слідує, що зобов`язання з ФОП ОСОБА_1 виконані в повному обсязі.

Отриманий позивачем товар реалізовано шляхом роздрібної торгівлі дистанційно за допомогою мережі інтернет, згідно основного КВЕДу 47.91 Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет (основний), що підтверджується експрес - накладними поштового оператора «Нова Пошта».

Із урахуванням встановлених обставин, суд констатує, що згідно з вищеперерахованими митними деклараціями форми CN23, тобто до закінчення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, встановлених Національним банком України, на виконання умов зовнішньоекономічних контрактів на поставку товарів для подорожі від 22.09.2022 №/1263690, від 23.12.2022 №/1270045; на поставку товару (одяг, взуття та спорядження) від 22.09.2022 №/PRO7144, від 13.12.2022 №/PRO9784, від 19.12.2022 №/PRO9971, від 08.12.2022 №/PRO1371, нерезидентами CONDOR OUTDOOR (США) та PENTAGON SPORTSWEAR (Греція) було поставлено на митну територію України на користь ФОП ОСОБА_1 товар, загальною вартістю 44023,90 євро та 26494,72 доларів США, що не спростовується контролюючим органом жодними належними, достатніми та допустимими доказами.

Більше того, як слідує зі змісту листа Львівської митниці від 29.06.2023 №7.4-1/27/8.16/16227, номера вищезазначених митних декларацій ЄАД (раніше - ВМД), це номера міжнародних поштових відправлень (далі - МПВ). У всіх МПВ отримувачем зазначено фізичну особу ОСОБА_2 . Нарахування митних платежів за вказаними в листі МПВ не здійснювались, оскільки вартість переміщуваних товарів не перевищувала еквівалент 150 євро (згідно ч. 2 ст.234 та ч. 7 ст. 374 Митного кодексу України).

Таким чином, судом встановлено, що контролюючим органом не спростовано жодними належними, достатніми та допустимими доказами, що фінансові зобов`язання ФОП ОСОБА_1 перед її контрагентами-нерезидентами були виконані в повному обсязі, а товар, за який Продавцям за зовнішньоекономічними контрактами було сплачено повну вартість, був імпортований на територію України та переданий Покупцю (позивачу) до закінчення граничних строків розрахунків, за операціями з експорту та імпорту товарів, встановлених Національним банком України, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, які досліджено судом.

При цьому, суд звертає увагу, що у межах даного спору контролюючим органом не було зазначено та надано жодних належних доводів та доказів на підтвердження того, що позивачем допущено порушення законодавчо встановленого строку розрахунків по імпортних операціях за зовнішньоекономічними контрактами з нерезидентами. В даному випадку, контролюючий орган обмежився лише інформацією Національного банку України про виявлені агентами валютного нагляду (АТ КБ «Приватбанк») факти ненадходження в установлені Національним банком України граничні строки розрахунків грошових коштів чи товарів станом на 01.04.2023.

Тоді як, відповідачем не було надано належної оцінки первинним документам, які надані позивачем на вимогу контролюючого органу, зокрема, щодо розрахунку позивачем з контрагентами - нерезидентами за поставлений товар у встановленому контрактами розмірі та у відповідності до строків таких розрахунків, що товар був поставлений позивачу (що не заперечувалось контролюючим органом) до закінчення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, встановлених Національним банком України.

Також суд уважає слушними доводи позивача, щодо недоречних покликань відповідача в Акті перевірки від 28.02.204 на пп. 1 п. 7 розділу II «Інструкції про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів», що затверджена постановою правління Національного банку України від 02.01.2019 року №7, адже позивачем не здійснювалось жодних операцій з експорту товару. З цих же підстав, суд не враховує застереження відповідача стосовно «дроблення партій товарів та відправку отримувачу - фізичній особі Най Любові з метою уникнення оподаткування».

При вирішенні даного спору, суд також враховує правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 07 листопада 2024 року у справі № 380/9564/23 відповідно до імперативних норм ч. 5 ст. 242 КАС України.

З урахуванням вказаних положень чинного законодавства, а також встановлених у справі, що розглядається, обставин, суд зазначає, що контролюючий орган приймаючи спірне податкове повідомлення-рішення №15540/13-01-24-08 від 08.04.2024 року, яким за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності до ФОП ОСОБА_1 застосовано пеню у розмірі 2 231 396,61 грн, діяв всупереч та не у відповідності до вимог чинного податкового законодавства, оскільки позивачем не було порушено положень ч. 1, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції», що обумовлює безпідставність застосування до позивача санкцій, передбачених частиною п`ятою статті 13 Закону № 2473-VIII.

Водночас, щодо нарахування пені за порушення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), суд враховує наступне.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 23 липня 2024 року у справі №240/25642/22 виснував, що хоча положеннями Закону України «Про валюту і валютні операції» не врегульовано процедуру прийняття рішення про нарахування пені, як виду адміністративно - господарської санкції за порушення строків проведення розрахунків в іноземній валюті, а такий порядок унормований положеннями Податкового кодексу України, проте це не означає, що правовідносини у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду стають частиною законодавства щодо справляння податків і зборів та на них розповсюджуються всі положення ПК України. Закон «Про валюту і валютні операції» та Податковий кодекс України регулюють різні сфери державної політики. Підстави для ототожнення пені, яка застосовується у податкових правовідносинах, із пенею, яка застосовується у сфері валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду (за порушення строків надходження валютної виручки за операціями з експорту та імпорту товарів, відповідальність за яке встановлено статтею 13 Закону України «Про валюту і валютні операції») - відсутні.

У наведеній вище постанові Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду вказав, що аналіз наведених положень свідчить, що Закон України «Про валюту і валютні операції» розмежовує заходи впливу, до яких віднесено штрафні санкції і штрафи, які передбачені статтею 14 вказаного Закону, та пеню за порушення строків розрахунків в іноземній валюті, нарахування якої врегульовано статтею 13 Закону «Про валюту і валютні операції». Отже, положення абзацу другого частини восьмої статті 16 Закону «Про валюту і валютні операції», яким визначено, що рішення про застосування до суб`єктів валютних операцій заходів впливу приймається у порядку, визначеному законодавством, що діє на день прийняття відповідного рішення, не є застосовним по відношенню до пені за порушення строків розрахунків в іноземній валюті, оскільки така (пеня) не є заходом впливу, перелік яких наведено у статті 14 Закону «Про валюту і валютні операції».

З урахуванням цього Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду прийшов до висновку, що спірні правовідносини є специфічними та врегульовані спеціальним Законом України «Про валюту і валютні операції», і саме норми вказаного Закону підлягають застосуванню, зокрема і в питанні нарахування пені за порушення строків розрахунків в іноземній валюті.

У справі № 240/25642/22 Верховний Суд також зазначив, що підпункт 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України та Закон України «Про валюту і валютні операції», зокрема стаття 13, не є конкуруючими нормами, і те що підпункт 69.9 пункту 69 прийнятий пізніше у часі (03 березня 2022 року) не є підставою для його застосування до спірних правовідносин.

Враховуючи зазначене Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду сформулювала правовий висновок, відповідно до якого положення підпункту 69.9 пункту 69 підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, яким зупинено перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не розповсюджуються на строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, що врегульовано законодавством у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду.

Із урахуванням наведених правових висновків, суд відхиляє доводи позивача, що пеня за порушення строків розрахунків в іноземній валюті є одним із різновидів пені в розумінні приписів пп., 14.1.162 п. 14.1 ст. 14 ПК України, та, відповідно, її нарахування у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СОУШ-19) суперечить положенням абз. 11 підрозділу 10 розділу XX ПК України, а також не враховує покликання позивача на норми пп. 69.9 п. 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, згідно із якою, тимчасово, до 01 серпня 2023 року, для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім випадків, передбачених абз. 2-6 вказаного підпункту.

У свою чергу, як встановлено судом вище, висновки ГУ ДПС у Львівській області, викладені в Акті перевірки від 28.02.2024 щодо наявності порушень позивачем ч. 1, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції», не відповідають дійсним обставинам справи, встановлених судом під час судового розгляду.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оскільки у даній справі оспорюється рішення прийняте відповідачем, суб`єктом владних повноважень, суд відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України, перевіряє чи прийнято (вчинено) воно: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених обставин та наведених правових положень, суд приходить до висновку, що відповідачем не дотримано наведені приписи ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення №15540/13-01-24-08 від 08.04.2024 року є протиправним та підлягає скасуванню.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору. А решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до вимог ч. 1, п.2 ч.2 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов слід задоволити повністю.

Щодо розподілу судових витрат суд враховує наступне.

Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з частиною 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до правил абзацу першого частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивачем сплачено судовий збір в сумі 15140,00 грн згідно платіжної інструкції №253 від 21.06.2024, такі судові витрати відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Львівській області.

Щодо витрат, пов`язаних із розглядом справи, такі будуть вирішені судом із урахуванням та в порядку, передбаченому ч. 7 ст. 139, ст. 252 КАС України.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79003) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 08 квітня 2024 року № 15540/13-01-24-08.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79003, код ЄДРПОУ ВП 43968090) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 15140,00 грн сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повне рішення складено 13 грудня 2024 року.

СуддяКлименко Оксана Миколаївна