Справа № 400/14930/23
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2024-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/14930/23

Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В.В.

Місце та час укладення судового рішення «--:--», м. Одеса

Повний текст судового рішення складений 12.03.2024р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Єщенка О.В., Яковлєва О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 березня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

08.12.2023р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними та скасування рішень від 18.07.2023р. №958, від 13.10.2023р. №58 про відмову у призначенні їй пенсії за віком; зобов`язання зарахувати до її страхового стажу періоди роботи з 01.12.1990р. по 01.03.1991р., з 13.08.1996р. по 30.12.2000р., з 10.01.2001р. по 02.06.2006р., з 01.07.2006р. по 30.12.2014р. згідно трудової книжки від 15.08.1980р. НОМЕР_1 ; зобов`язання призначити їй пенсію за віком з 23.07.2023р.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 11.07.2023р. та 06.10.2023р. вона звернулася до Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком, однак рішеннями від 18.07.2023р. №958, від 13.10.2023р. №58 їй протиправно відмовлено в призначені пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного трудового стажу.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.03.2024р. позов задоволено частково; визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 18.07.2023р. №58 в частині не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 24.09.1982р. по 31.05.1984р., з 17.11.1986р. по 11.01.1987р., з 01.12.1990р. по 01.03.1992р., з 02.03.1992р. по 12.08.1996р., з 13.08.1996р. по 30.12.2000р.; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 13.10.2023р. №58 в частині не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 01.12.1990р. по 01.03.1992р., з 13.08.1996р. по 30.12.2000р.; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 01.12.1990р. по 01.03.1992р., з 13.08.1996р. по 30.12.2000р.; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком; в задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій посилається на ухвалення рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити у цій частині нове про задоволенні позовних вимог.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції в порушення вимог чинного законодавства безпідставно відмовлено у позовних вимогах щодо зарахування до її страхового стажу періодів роботи з 10.01.2001 по 02.06.2006, з 01.07.2006 по 30.12.2014р., та в частині щодо зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком з 23.07.2023р., оскільки основним документом про підтвердження трудового стужу, - трудовою книжкою підтверджується її трудовий стаж належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що 11.07.2023р. ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 18.07.2023р. №958 відмовлено ОСОБА_1 в призначені пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу визначеного ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Страховий стаж позивача для призначення пенсії складає 10 років 04 місяці 11 днів. /а.с.15/

Вищезазначеним рішенням повідомлено ОСОБА_1 , що до страхового стажу не зараховано наступні періоди: з 24.09.1982р. по 31.05.1984р., оскільки неможливо ідентифікувати дату в наказі про звільнення,

з 17.11.1986р. по 11.01.1987р., оскільки наявне виправлення у даті звільнення з роботи,

з 01.12.1990р. по 01.03.1991р., оскільки відсутня печатка підприємства у записі про звільнення,

з 02.03.1992р. по 12.08.1996р., оскільки неможливо прочитати печатку у записі про звільнення з роботи,

з 13.08.1996р. по 30.12.2000р., оскільки неможливо прочитати печатку у записі про звільнення,

з 10.01.2001р. по 31.12.2003р., оскільки наявне виправлення у даті звільнення з роботи.

06.10.2023р. ОСОБА_1 повторно звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 13.10.2023р. №58 відмовлено ОСОБА_1 в призначені пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу визначеного ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Страховий стаж позивача для призначення пенсії складає 15 років 02 місяці 24 дні. /а.с.17/

Вищезазначеним рішенням повідомлено ОСОБА_1 , що до страхового стажу не зараховано наступні періоди:

з 01.12.1990р. по 01.03.1991р., оскільки відсутня печатка підприємства у записі про звільнення,

з 13.08.1996р. по 30.12.2000р., оскільки неможливо прочитати печатку у записі про звільнення,

з 10.01.2001р. по 31.12.2003р., оскільки наявне виправлення у даті звільнення з роботи та даті наказу про звільнення.

Не погоджуючись з рішеннями про відмову у призначенні пенсії, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки судове рішення оскаржується в частині відмови у задоволенні позовних вимог, то перевірка законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог апеляційним судом не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов`язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі - Закон України №1058-IV).

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною 1 ст.24 Закону України №1058-IV встановлено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону № 1058-IV).

За змістом ч.2 ст. 26 Закону України №1058- IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу 60 років, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 18 до 28 років.

Згідно ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, ст.48 Кодексу законів про працю України передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідні положення містить і постанова Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі - Порядок №637).

Так, п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у п.3 Порядку №637.

Апелянт зазначає про протиправність не зарахування пенсійним органом до її страхового стажу періодів роботи з 10.01.2001р. по 02.06.2006р., з 01.07.2006р. по 30.12.2014р., оскільки вони підтверджуються трудовою книжкою від 15.08.1980р. НОМЕР_1 .

Згідно записів №№33-34 трудової книжки позивача, 10.01.2001р. позивач прийнята на посаду директора ТОВ «Ол-Трейд» на підставі наказу №1 від 10.01.2001р., а 02.06.2006р. звільнена з вказаної посади за власним бажанням на підставі наказу №2 від 10.06.2006р.

Згідно записів №№36-37 трудової книжки позивача, 01.07.2006р. позивач прийнята на посаду директора ТОВ «Золота Підкова-Люкс» на підставі наказу №2 від 03.06.2006р., а 30.12.2014р. звільнена з вказаної посади за власним бажанням на підставі наказу №26 від 30.12.2014р. /а.с.13/

Слід зазначити, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993р. №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

З огляду на зазначене, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Колегія суддів вважає, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.

Також доречно зазначено судом першої інстанції про те, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Поряд з цим, що відповідно до ст.1 Закону №1058-IV застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Тобто, саме на страхувальника, який є роботодавцем, покладається обов`язок зі сплати відповідних внесків за найману особу відповідно до цього закону.

Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон) визначає порядок організації ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та порядок надання інформації з Реєстру застрахованих осіб.

Відповідно до п. 4 розділу 1 Положення, реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд України, який є володільцем даних Реєстру застрахованих осіб.

Тобто, відсутність відомостей за спірний період в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування не може бути підставою для відмови у врахуванні стажу наявного у трудовій книжці, оскільки позивач не може нести за це відповідальність, адже внесення таких даних покладається на страхувальника - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Крім того, довідкою ТОВ «Олд-Трейд» підтверджується нарахування та виплата позивачу заробітної плати за період з 10.01.2001р. по 31.12.2005р., а з 01.01.2006р. по 10.06.2006р. нарахування та наявність заборгованості із заробітної плати. /а.с.97/

Довідкою ТОВ «Золота Підкова-Люкс» від 12.01.2015р. підтверджується нарахування та виплата позивачу заробітної плати за період з 01.07.2006р. по 31.12.2010р., а з 01.01.2011р. по 30.12.2014р. нарахування та наявність заборгованості із заробітної плати. /а.с.98-99/

Отже пенсійним органом протиправно не враховано до страхового стажу позивача період трудової діяльності з 10.01.2001р. по 02.06.2006р., з 01.07.2006р. по 30.12.2014р. згідно трудової книжки від 15.08.1980р. НОМЕР_1 .

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про протиправність рішень від 18.07.2023р. №958; від 13.10.2023р. №58 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком та наявність підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи з 01.12.1990р. по 01.03.1991р., з 13.08.1996р. по 30.12.2000р., з 10.01.2001р. по 31.12.2003р., з 10.01.2001р. по 02.06.2006р., з 01.07.2006р. по 30.12.2014р. згідно трудової книжки від 15.08.1980р. НОМЕР_2 .

Отже, з метою ефективно захисту інтересів позивача, колегія суддів вважає необхідним зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.10.2023р. про призначення пенсії за віком, з урахування висновків суду.

На підставі викладеного, оскільки судом першої інстанції при вирішенні справи неповно з`ясовано обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду першої інстанції в порядку ст.317 КАС України підлягає скасуванню.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України, якою передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись ст.ст.139, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 березня 2024 року скасувати.

Ухвалити постанову, якою визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 18.07.2023р. №58, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 13.10.2023р. №58.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.12.1990р. по 01.03.1992р., з 13.08.1996р. по 30.12.2000р. з 10.01.2001р. по 02.06.2006р., з 01.07.2006р. по 30.12.2014р. згідно трудової книжки від 15.08.1980р. НОМЕР_2

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.10.2023р. про призначення пенсії за віком, з урахування висновків суду.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір в розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Суддя-доповідач А.В. Крусян
Судді О.В. Єщенко О.В. Яковлєв