Справа № 600/644/24-а
Суддя: Кушнір Віталіна Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 р. м. Чернівці справа № 600/644/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнір В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У поданому до суду позові ОСОБА_1 просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та не виплати додаткової винагороди за серпень 2022 р., вересень 2022 р., жовтень 2022 р., листопад 2022 р. в розмірі 70000 грн. на місяць;

- зобов`язати П`ятий прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити майору ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за серпень 2022 р., вересень 2022 р., жовтень 2022 р., листопад 2022р. в розмірі 70000 грн. на місяць.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що у період з 12.02.2022 року по 11.04.2023 року проходив військову службу у НОМЕР_1 прикордонному загоні (військова частина НОМЕР_2 ), який дислокується в АДРЕСА_1 та брав участь у заходах для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України. Під час служби позивачу не було здійснено в повному обсязі виплату додаткової винагороди, яка передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі в діях та заходах за період серпень, вересень, жовтень, листопад 2022 року. Позивач вважає таку бездіяльність протиправною, що обумовило звернутись до суду з метою захисту порушеного права.

Ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Вказаною ухвалою, серед іншого, відповідачу встановлено 15-денний термін з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач-1 подав до суду відзив на позов, в обґрунтування якого заперечив щодо задоволення позовних вимог. Вказував на те, що згідно бойових розпоряджень командира ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » зазначено, що персонал НОМЕР_1 прикордонного загону приймає участь виключно у стабілізаційних заходах, а при ускладненні обстановки - визначено прийняття участі в оборонних заходах. Тобто, основними завданнями НОМЕР_1 прикордонного загону, згідно зазначених розпоряджень, було визначено забезпечення національних інтересів на державному кордоні та підтримання правового режиму воєнного стану. У НОМЕР_1 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) відсутнє будь-яке документальне підтвердження того, що позивач у спірний період брав участь у бойових діях, зокрема виконання бойових (спеціальних) завдань в серпні, вересні та листопаді 2022 року на лінії бойового зіткнення, під вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником. Враховуючи, що позивачем в серпні, вересні та листопаді 2022 року виконання бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення та за умови вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником не здійснювалось, відповідно підстави до виплати додаткової винагороди збільшеної до 70000 гривень відсутні. Також, спростовує доводи позову щодо того, що позивачу не було здійснено виплату додаткової винагороди в розмірі до 70000 гривень за період жовтень 2022 року. Виплата такої винагороди здійснюється у наступному місяці за попередній, а зі змісту розрахункового листа щодо позивача за листопад 2022 року вбачається, що НОМЕР_1 прикордонним загоном у листопаді 2022 року за жовтень 2022 року (10/22), на підставі наказу №780-ОС від 01.11.2022, позивачу було виплачено 33870,97 гривень за «15» календарних днів в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Крім того, на думку відповідача-1, позивачем пропущено місячний строк звернення до суду з адміністративним позовом, передбачений частиною 5 статті 122 КАС України. При цьому, також зазначав, що у випадку наявності підстав щодо нарахування та виплати додаткової винагороди в розмірі збільшеному до 100 000 гривень, за серпень, вересень та листопад 2022 року, такі вимоги мають бути реалізовані саме НОМЕР_4 прикордонним загоном Державної прикордонної служби України, оскільки саме до цього загону позивач був переведений для подальшого проходження військової служби.

У поданій відповіді на відзив НОМЕР_1 прикордонного загону представником позивача зазначено, що з огляду на те, що позивача звільнено 10.01.2024 року, наказ про звільнення та довідку-доведення отримано позивачем 12.01.2024 року, позивачем не пропущено строк звернення до суду, встановлений ст.233 КЗпП України. Також, спростовувала доводи відзиву про те, що позивач брав участь тільки у стабілізаційних діях, оскільки довідкою, виданою НОМЕР_1 прикордонним загоном ДПС України №12/845-23 від 11.04.2023 року він брав участь у заходах для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України. Вказані обставини, як зазначила представник позивача, також підтверджується розрахунковими листами, в яких видно, що за час проходження служби ОСОБА_1 виплачувалась додаткова винагорода в розмірі 100000грн.

Ухвалою суду від 04.03.2024 року до участі у справі у якості співвідповідача (відповідача-2) було залучено НОМЕР_4 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військову частину НОМЕР_3 ) та встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

У поданому відзиві відповідач-2 повідомив, що НОМЕР_4 прикордонний загін із заявленими вимогами не згоден, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Пояснив, що після прибуття позивача для подальшого проходження служби до НОМЕР_4 прикордонного загону ним було надано грошовий атестат № 41 від 11.04.2023, у якому наявний запис про те, що додаткова винагорода у розмірі 30 000, 00 грн. буде виплачена НОМЕР_1 прикордонним загоном ДПСУ по 11.04.2023. У зв`язку цим та враховуючи відсутність інформації від НОМЕР_1 прикордонного загону щодо позивача про дні безпосередньої участі у бойових діях або заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів, за формою, наведеною у наказі від 30.07.2022 р. №392-/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. №168», підстав для включення до наказу НОМЕР_4 прикордонним загоном ДПСУ позивача не було.

Крім того, звертає увагу на те, що надана позивачем довідка, на яку останній посилається як на підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів, не відповідає формі наведеній у додатку 1 та додатку 2 до наказу 392АГ, не містить у собі обов`язкової сукупності даних, а саме посилання на бойовий наказ, запис журналу бойових дій, рапорт начальника підрозділу. Крім того, у ній чітко зазначено, що вона «не являється підставою для виплати додаткової винагороди згідно Постанови КМУ №168 від 28.02.2022р.».

Ухвалою суду від 04.03.2024 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано у НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) докази, а саме: витяги з бойового розпорядження за період з серпня по листопад 2022року; витяги з журналу бойових дій в частині, що стосується майора ОСОБА_1 за період з серпня по листопад 2022 року; відомості з книг прикордонної служби про виїзди та заступання прикордонних нарядів у складі позивача на лінію бойового зіткнення з територіями окупованих громад дати та кількості днів заступання у наряди за період з серпня по листопад 2022 року; витяги (копії) з бойових донесень (підсумкових, термінових та поза термінових) за період за період з серпня по листопад 2022 року; витяги (копії) з журналів бойових дій (оперативних) завдань, ведення оперативної обстановки) за період з серпня по листопад 2022 року; витяги (копії) з вахтових журналів за період за період з серпня по листопад 2022 року.

На виконання зазначеної ухвали, військова частина НОМЕР_2 направила до суду додаткові пояснення, у яких повідомлено, що у НОМЕР_1 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) відсутнє будь-яке документальне підтвердження про те, що Позивач у спірні періоди брав участь у бойових діях, зокрема виконання бойових (спеціальних) завдань в серпні, вересні, жовтні та листопаді 2022 року на лінії бойового зіткнення, під з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником. Щодо надання витягів з бойових розпоряджень за період з серпня по листопад 2022 року та витягів з журналу бойових дій в частині, що стосується майора ОСОБА_1 за період з серпня по листопад 2022 року зазначено, що фактично зміст бойових розпоряджень та Журналу бойових дій не містить переліку персонального складу особового складу військової частини, яка задіяна у виконання бойових (спеціальних) завдань. А так само не містять і не повинні містити деталізованої інформації, яка може підтвердити або спростувати безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони відсічі і стримуванні збройної агресії, безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів позивачем. Військовою частиною підтверджено, що в журналах бойових дій та в бойових розпорядженнях НОМЕР_1 прикордонного загону за спірний період відсутнє будь-яке згадування прізвища позивача. Також посилання на прізвище позивача відсутнє в бойових донесеннях за спірні періоди.

Щодо надання відомостей з книг прикордонної служби про виїзди та заступання прикордонних нарядів у складі позивача на лінію бойового зіткнення з територіями окупованих громад дати та кількості днів заступання у наряди за період з серпня по листопад 2022 року повідомлено, що в період з 24.02.2022 по 04.04.2022 територія м.Суми та Сумської області знаходились під окупацією збройних сил російської федерації. З 11.04.2022 військовослужбовцями НОМЕР_1 прикордонного загону відновлено контроль на раніше непідконтрольних прикордонних ділянках. Тобто, фактично з 11.04.2022 Сумська область не межує з територіями окупованих громад, тому позивач фактично не заступав до прикордонних нарядів на лінії бойового зіткнення з територіями окупованих громад у спірні періоди.

Додатково повідомлено, що у НОМЕР_1 прикордонному загоні відсутні будь-які відомості про те, що ОСОБА_1 у спірні періоди ніс службу вахтовим методом.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно з витягом з наказу начальника НОМЕР_4 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України від 25.02.2022р. майора ОСОБА_1 , якого призвано на військову службу по мобілізації, призначено начальником групи дільничних інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_4 " (тип В) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_5 " (тип В) (ВОС-0210003, 15 тарифний розряд) (а.с.8 на звороті).

Наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 18.05.2022р. №215-ОС, зокрема відповідно до Указів Президента України від 24.02.2022р. №69/2022 "Про загальну мобілізацію", від 24.02.2022р. №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", призначено майора запасу ОСОБА_1 старшим офіцером (старшим оперуповноваженим прикордонного оперативно-розшукового відділу (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) (а.с.10).

ОСОБА_1 видано довідку від 11.04.2023р. №12/845-23.вих про те, що він в період з 12.03.2022р. по 11.04.2023р. проходив військову службу в НОМЕР_1 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (військовій частині НОМЕР_2 ), який дислокується в Сумській області та виключено зі списків особового складу на підставі наказу по НОМЕР_1 прикордонному загону від 11.04.2023р. №334-ОС. Брав участь в заходах для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України. Відповідно до наказу Голови Держприкордонслужби України від 04.03.2023р. №461-ОС вибув для подальшого проходження служби до НОМЕР_4 прикордонного загону. Довідка видана для представлення за місцем вимоги та не являється підставою для виплати додаткової винагороди згідно Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 року (а.с.8).

Згідно з витягом з наказу начальника НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 12.01.2024 року №29-ОС майора ОСОБА_1 , начальника групи моніторингу обстановки відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_6 " (тип Б) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_7 " (тип Б), який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, звільненого з військової служби наказом НОМЕР_4 прикордонного загону від 10.01.2024 №22-ОС за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 ст.26 Закону у запас, з 12 січня 2024 року, виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення (а.с.9).

Матеріалами справи підтверджується, що у спірні місяці (серпень 2022, вересень 2022, жовтень 2022, листопад 2022) військовою частиною НОМЕР_2 виплачувалася позивачу додаткова винагорода в розмірі 30000,00грн, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168 від 28.02.2022 року у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання обов`язків військової служби (а.с.40).

У серпні 2022 року на підставі наказу від 07.08.2022 року №445-ОС позивачу виплачено додаткову винагороду в розмірі із розрахунку 70000грн на місяць пропорційно часу проходження служби за липень 2022 (а.с.40).

У листопаді 2022 року на підставі наказу від 01.11.2022 року №780-ОС позивачу виплачено додаткову винагороду в розмірі із розрахунку 70000грн на місяць пропорційно часу проходження служби за період з 01.10.2022 по 31.10.2022 (тобто за жовтень) (а.с.40-41).

Позивач у процесі звільнення встановив, що йому не було здійснено в повному обсязі виплату додаткової винагороди, яка передбачена постановою КМУ №168 у розмірі 100000грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі в діях та заходах за період серпень, вересень, жовтень, листопад 2022 року, що порушило його права та обумовило звернення до суду з цим позовом.

До вказаних правовідносин суд застосовує наступні положення чинного законодавства та робить висновки по суті спору.

Предметом позову є протиправна бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу у повному обсязі додаткової винагороди, встановленої п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. №168 за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період серпень-листопад 2022 року.

До заявлених позовних вимог застосовується спеціальний строк звернення до суду, встановлений ч.2 ст.233 КЗпП України, який становить три місяці з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні. У даному випадку, нарахування оспорюваних сум не відбулось, відповідно з урахуванням такого строку в системному взаємозв`язку із ч.3 ст.122 КАС України (щодо обчислення строку, якщо не встановлено інше) строк звернення до суду слід відраховувати з дня звільнення, коли позивач дізнався (повинен був дізнатись) про порушення його прав.

Саме тому, суд зауважує, що доводи відзиву відповідача-1 щодо порушення строку звернення до суду, наведені як підстави для відмови у задоволенні позовних вимог, судом визнаються необґрунтованими. При цьому, суд зауважує, що судом на стадії відкриття провадження у цій справі перевірено дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом та встановлено, що його не пропущено.

За змістом частини 1 статті 6, частини 1 статті 14 Закону України від 03.04.2003 №661-IV "Про Державну прикордонну службу України" Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення, до особового складу якої входять військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України.

Згідно зі статтею 16 цього Закону умови грошового забезпечення військовослужбовців та оплати праці працівників Державної прикордонної служби України визначаються законодавством.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", дія якого, в силу приписів пункту 1 частини першої статті 3 цього Закону, поширюється в тому числі на військовослужбовців правоохоронних органів спеціального призначення, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

У частині 2 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" установлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з абзацами 1 і 2 частини 4 статті 9 цього Закону грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", в пункті 1 якої установив, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793 в абзаці першому пункту 1 постанови №168 слова і цифри "додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно" замінено словами і цифрами "додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць".

В решті зміст пункту 1 цієї постанови в частині, що стосується виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби, на час виникнення спірних правовідносин не змінювався.

Таким чином, аналіз наведених норм чинного законодавства України свідчить, що встановлена постановою Кабінету Міністрів України №168 додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень на місяць є складовою грошового забезпечення військовослужбовців Державної прикордонної служби, що виплачується їм на період дії воєнного стану та підлягає збільшенню до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу їх безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Водночас реалізація зазначених приписів постанови Кабінету Міністрів України №168 вимагала визначення порядку й умов виплати додаткової винагороди з метою встановлення переліку бойових дій та заходів, передбачених абзацом першим пункту 1 цієї постанови, а також визначення документів, які підтверджують безпосередню участь військовослужбовця у таких діях і заходах, враховуючи, що Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 №558, не врегульовувала цих питань.

Про необхідність визначення керівниками відповідних міністерств та державних органів порядку і умов виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених постановою Кабінету Міністрів України №168, вказано і в пункті 2-1 цієї постанови, доповненому згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793.

Згідно п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793, вказаний пункт 2-1 постанови №168 підлягає застосуванню з 24.02.2022.

На реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022р., Адміністрацією Державної прикордонної служби України прийнято наказ №164-АГ від 31.03.2022 «Про реалізацію вимог Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168» (далі - Наказ №164-АГ), який був чинний до 01.08.2022 та визначав вичерпний перелік бойових завдань, що входять в поняття «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів» та порядок документального підтвердження участі військовослужбовців у таких бойових діях або заходах.

30.07.2022 Адміністрація Держприкордонслужби, посилаючись на пункт 2-1 постанови №168, видала наказ №392-/0/81-22-АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168", який був уведений в дію з 01.08.2022 та діяв до 01.12.2022 (далі - Наказ № 392-/0/81-22-АГ).

Пункт 2 цього наказу визначав вичерпний перелік бойових дій і заходів, передбачених пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168, виконання яких у відповідні дні давало військовослужбовцю право на збільшення додаткової винагороди до 100000 гривень пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Зокрема, підпунктами 7 та 8 пункту 2 цього наказу до таких заходів віднесено виконання:

- бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань органом (підрозділом, у тому числі зведеним) Держприкордонслужби оборони або наступу, контрнаступу (контратаки) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угрупування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави;

- бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення органів Держприкордонслужби або їх підрозділів (у тому числі зведених), які виконують завдання у складі діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовим розпорядженням, поєднане з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником.

У пункті 4 Наказу №392-/0/81-22-АГ встановлено, що підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, здійснюється на підставі сукупності наявної інформації у таких документах:

1) бойового наказу (бойового розпорядження);

2) журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційно-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад;

3) рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.

Згідно з абзацом 1 пункту 5 Наказу №392-/0/81-22-АГ для військовослужбовців, відряджених до органів військового управління Держприкордонслужби, окрім документів, зазначених у пункті 4 цього наказу, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, додатково підтверджується довідкою за формою, наведеною у додатку 1 до цього наказу, що видається начальником органу Держприкордонслужби, який веде (вів) бойові дії та до якого для виконання завдань відряджені військовослужбовці, із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі (абзац перший пункту 5 наказу).

Для військовослужбовців Держприкордонслужби, які відряджені до органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, у підпорядкування яких вони передані, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, підтверджується довідкою, виданою керівником відповідного органу військового управління, з відображенням у ній термінів безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця (абзац другий пункту 5 Наказу №392-/0/81-22-АГ).

У довідках, передбачених цих пунктом, обов`язково мають зазначатися відомості про підтверджуючі документи, передбачені пунктом 4 цього наказу (абзац третій пункту 5 Наказу №392-/0/81-22-АГ).

У відповідності до абзацу 2 пункту 11 Наказу №392-/0/81-22-АГ, інформація про військовослужбовців, відряджених з інших органів та підрозділів Держприкордонслужби, дні їх безпосередньої участі у бойових діях або заходах, передбачених п.2 вказаного наказу, подаються начальниками органів Держприкордонслужби (органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, до 5 числа щомісячно (у поточному місяці за попередній) в органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу, за формою, наведеною у додатку 2 до цього наказу.

Виплата військовослужбовцям додаткової винагороди здійснюється щомісяця (у поточному місяці за попередній) на підставі наказів начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби на підставі наказів вищих начальників (командирів).

До наказу про виплату додаткової винагороди, виходячи з розміру до 100 тисяч гривень на місяць, в обов`язковому порядку додаються узагальнені дані, отримані з документів, передбачених пунктами 4 - 6 цього наказу (абзаци 1, 2 пункту 12 Наказу № 392-/0/81-22-АГ).

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що для отримання військовослужбовцем додаткової винагороди в розмірі до 100000,00 гривень, визначеним переліком документів має бути підтверджена його безпосередня участь у бойових діях, або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період здійснення зазначених дій або заходів.

В подальшому, з 01.12.2022 був введений в дію наказ Адміністрації Держприкордонслужби від 09.12.2022 №628/0/81-22-АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168", в якому був дещо змінений перелік бойових дій і заходів, передбачених пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168, проте залишився незмінним перелік документів для підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців, у тому числі відряджених, у таких бойових діях або заходах.

Проте, на підставі частини 3 статті 117 Конституції України, Указом Президента України від 03.10.1992 №493 "Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади" і Положенням про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 №731, подібні накази центрального органу виконавчої влади підлягають обов`язковій державній реєстрації Міністерством юстиції України, оскільки містять норми, що зачіпають права, свободи та законні інтереси осіб і встановлюють організаційно-правовий механізм їх реалізації.

Виходячи з цього, Адміністрацією Держприкордонслужби не дотримано зазначених вимог законодавства при прийнятті наказів від 31.03.2022 №164-АГ, від 30.07.2022 №392-/0/81-22-АГ і від 09.12.2022 №628/0/81-22-АГ, які не пройшли державну реєстрацію в Мін`юсті у встановленому порядку.

Між тим, при вирішенні питання про наслідки порушення зазначених вимог необхідно враховувати обставини фактичного виконання протягом 2022 року, в тому числі й у спірний період, органами Держприкордонслужби наказів Адміністрації Держприкордонслужби від 31.03.2022 №164-АГ, від 30.07.2022 №392-/0/81-22-АГ і від 09.12.2022 №628/0/81-22-АГ, зокрема, в частині визначення бойових дій та заходів, передбачених пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168, а також документування безпосередньої участі військовослужбовців у таких діях і заходах.

У спірний період, виключно зазначені накази Адміністрації Держприкордонслужби визначали механізм реалізації постанови Кабінету Міністрів України №168 щодо виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Держприкордонслужби під час дії воєнного стану, адже наказ Міністерства внутрішніх справ України від 26.01.2023 №36 "Про затвердження Порядку та умов виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України" (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31.01.2023 за №196/39252) набрав чинності з дня його офіційного опублікування та застосовувався з 01.02.2023, тобто не підлягав ретроспективному застосуванню до спірних правовідносин.

У свою чергу Інструкція про порядок та розміри виплати винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, розвідувального органу Адміністрації Державної прикордонної служби України за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.03.2016 №188 (далі - Інструкція №188), була прийнята на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 №18 "Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських", що передбачала виплату військовослужбовцям винагороди в порядку і розмірах, визначених керівниками відповідних державних органів, за час участі у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях чи в антитерористичній операції, у воєнних конфліктах, інших заходах в умовах особливого періоду.

Отже, Інструкція №188 визначала порядок та розміри виплати конкретно тієї винагороди, яка була встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 №18, тому застосування її положень при визначенні порядку та умов виплати додаткової винагороди, встановленої на період дії воєнного стану постановою Кабінету Міністрів України №168, не передбачає можливості такого застосування.

Крім того, документування (фіксація) у спірний період органами Держприкордонслужби безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях і заходах та фактична виплата їм додаткової винагороди до 100000 гривень відповідно до приписів наказів Адміністрації Держприкордонслужби від 31.03.2022 №164-АГ, від 30.07.2022 №392-/0/81-22-АГ і від 09.12.2022 №628/0/81-22-АГ унеможливлює застосування іншого механізму реалізації постанови Кабінету Міністрів України №168 до правовідносин, що вже відбулися.

За відсутності цих відомчих нормативно-правових актів не здійснювався би облік особового складу, який мав право на збільшену додаткову винагороду, що призвело б до невиплати цієї частини грошового забезпечення військовослужбовцям.

Таким чином, застосуванню для визначення порядку та умов виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168, у спірний період підлягає у даному випадку наказ Адміністрації Держприкордонслужби від 30.07.2022 №392-/0/81-22-АГ.

Протилежний висновок поставив би питання необхідності повернення вже виплачених на підставі цих наказів сум додаткової винагороди.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом в постанові від 21.12.2023 у справі № 200/193/23.

Отже, для визначення права військовослужбовця на отримання додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень відповідно до постанови №168, необхідно встановити докази безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення відповідних заходів на території бойових дій.

Тобто, законодавець, очевидно, запроваджуючи два види доплат (30000грн та 100000грн), мав на меті те, що збільшений розмір доплати пов`язаний не лише з виконання обов`язків військової служби, а й має характер винагороди за виконання особливо складних бойових завдань.

Відповідно до частин першої, другої статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

З наведених міркувань суд вважає, що протягом спірного періоду командування НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) діяло правомірно, коли у свій діяльності та в умовах дії воєнного стану дотримувалося затверджених Наказом №392-АГ вимог.

У контексті цього спору це означає, що військова частина НОМЕР_2 мала б пов`язувати виплату додаткової винагороди у розмірі до 100000,00грн з виконанням військовослужбовцем завдань, які перелічені у Наказі №392-АГ.

Як вже зазначалось судом, в силу абз.1 п.12 Наказу №392-АГ виплата військовослужбовцям додаткової винагороди здійснюється щомісяця (у поточному місяці за попередній) на підставі наказів начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби на підставі наказів вищих начальників (командирів).

Отже, судом досліджено розрахункові листи за період з серпня 2022 року по грудень 2022 року, наявні у матеріалах справи та встановлено, що позивачу у вересні 2022 р. виплачено додаткову винагороду в розмірі із розрахунку 30000грн за серпень 2022 року в сумі 30000грн; у жовтні 2022 р. виплачено додаткову винагороду в розмірі із розрахунку 30000грн за вересень 2022 року в сумі 30000грн; у листопаді 2022 р. виплачено додаткову винагороду в розмірі із розрахунку 30000грн за жовтень 2022 року в сумі 14516,13грн та в розмірі із розрахунку 70000грн в сумі 33870,97грн; у грудні 2022 р. виплачено додаткову винагороду в розмірі із розрахунку 30000грн за листопад 2022 року в сумі 29000,00грн та в сумі 30000,00грн.

Аналізуючи позовну заяву, надані позивачем документи, а також документи та пояснення відповідача-1, що надійшли на виконання ухвали суду, суд зазначає, що доказів, які б підтверджували прийняття позивачем безпосередньої участі (в сукупності) у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у періоди, інші ніж вказано відповідачем-1 не надані.

Також, позивачем не надано ані пояснень, ані доказів, які можуть бути враховані судом, як підстава для отримання спірної додаткової винагороди (рапорти, накази чи інше).

Матеріали справи не містять будь яких доказів безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах введення воєнних (бойових) дії в спірному періоді.

Суд враховує, що позивач в позовній заяві, викладаючи власну позицію та вказуючи на наявність у нього законного права на отримання належних йому нарахувань та виплат відповідно до Постанови №168 за серпень-листопад 2022 року, посилається лише на те, що у період з 12.02.2022 року по 11.04.2023 року проходив військову службу у прикордонному загоні (військова частина НОМЕР_2 ), який дислокується в АДРЕСА_1 та брав участь в заходах для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, що підтверджує довідкою №12/845-23 від 11.04.2023 року.

У зв`язку з цим, позивач вважає, що набув право на отримання збільшеної додаткової винагороди до 100000,00грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. №168.

В результаті дослідження довідки №12/845-23 від 11.04.2023 року встановлено, що така видана позивачу про те, що він в період з 12.03.2022р. по 11.04.2023р. проходив військову службу в НОМЕР_1 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (військовій частині НОМЕР_2 ), який дислокується в Сумській області. Брав участь в заходах для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України. Відповідно до наказу Голови Держприкордонслужби України від 04.03.2023р. №461-ОС вибув для подальшого проходження служби до НОМЕР_4 прикордонного загону. Довідка видана для представлення за місцем вимоги та не являється підставою для виплати додаткової винагороди згідно Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 року.

Надаючи оцінку вказаній довідці, на яку позивач і посилається як на підставу про підтвердження безпосередньої участі у бойових діях, суд приходить до висновку, що така довідка не є тим документом, який передбачений пунктами 4, 5 Наказу №392/0/81-22-АГ, оскільки не містить посилань на документи, як підтверджують безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях та в залежності яких здійснюється відповідна виплата.

Суд звертає увагу не те, що згідно пункту 5 Наказу №392-/0/81-22-АГ для військовослужбовців, відряджених до органів військового управління Держприкордонслужби, окрім документів, зазначених у пункті 4 цього наказу, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, додатково підтверджується довідкою за формою, наведеною у додатку 1 до цього наказу, що видається начальником органу Держприкордонслужби, який веде (вів) бойові дії та, до якого для виконання завдань відряджені військовослужбовці, із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі.

У довідках, передбачених цим пунктом, обов`язково мають зазначатися відомості про підтверджуючі документи, передбачені пунктом 4 цього наказу, а саме:

1) бойового наказу (бойового розпорядження);

2) журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційно-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад;

3) рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.

Тобто, вищезазначена довідка встановленої форми є додатковим документом, що складається з огляду на первинні документи, які підтверджують виконання безпосередніх службових дій кожним військовослужбовцем за визначений відрізок дат. Достовірність її відомостей має підтверджуватися окрім бойового наказу (розпорядження) записами журналах бойових дій, відповідних рапортах, уповноваженої особи.

Структуру і порядок ведення Історичного формуляру, Історичної довідки та Журналу бойових дій визначає Інструкція з ведення Історичного формуляру, Історичної довідки та Журналу бойових дій, затверджена наказом Міністерства оборони України від 06.10.2020 №363 (далі - Інструкція № 363).

Відповідно до пункту 2 розділу 1 Інструкції №363 Журнал бойових дій - це звітно-інформаційний документ, що входить до складу бойових документів, в якому відображаються підготовка і хід бойових дій.

Журнал бойових дій ведеться у військових частинах (її підрозділах) з моменту отримання наказу, директиви про залучення до ведення бойових дій до моменту завершення виконання завдань у районі бойових дій. Журналу бойових дій надається гриф обмеження доступу відповідно до відомостей, які містяться в ньому (пункт 1 розділу 4 Інструкції № 363).

Згідно пункту 2 розділу 4 Інструкції №363 ведення Журналу бойових дій здійснюється в довільній формі на підставі оперативних директив, бойових наказів, розпоряджень, зведень, бойових донесень тощо, а також усних розпоряджень старших начальників і командирів.

У додаткових поясненнях, направлених до суду на виконання вимог ухвали про витребування, відповідач-1 пояснив, що в журналах бойових дій та в бойових розпорядженнях НОМЕР_1 прикордонного загону за спірний період чи в бойових донесеннях за спірні періоди відсутнє будь-яке згадування прізвища позивача. Крім того, зазначив, що позивач у спірні періоди не заступав до прикордонних нарядів на лінії бойового зіткнення з територіями окупованих громад у спірні періоди.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що довідка №12/845-23 від 11.04.2023 року не підтверджує факт безпосередньої участі позивача за період 12.03.2022 по 11.04.2023 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій.

Таким чином, суд вважає, що позивачем доводів відзиву не спростовано, документів, передбачених пунктами 4, 5 Наказу №392/0/81-22-АГ щодо його безпосередньої участі у бойових діях та заходах у спірний період суду не надано.

Решта доводів та аргументів сторін суд не бере до уваги, оскільки вони не спростовують відсутність інформації про безпосередню участь позивача протягом спірного періоду у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій.

З огляду на викладене позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову.

Підстави для розподілу судових витрат, передбачені ст.139 КАС України, відсутні, оскільки у задоволенні позову позивачу відмовлено повністю.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

У відповідності до статей 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_5 );

Відповідач-1 - НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_4 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_6 );

Відповідач-2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_3 ) ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ).

Суддя В.О. Кушнір