Справа № 240/25517/23
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2024-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/25517/23

Головуючий у 1-й інстанції: Шимонович Р.М.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

16 грудня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Смілянця Е. С. Драчук Т. О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 березня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 повної суми додаткової винагороди у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» за час перебування на лікуванні та у відпустці за станом здоров`я у зв`язку із пораненням, що пов`язане із захистом Батьківщини з 02 листопада 2022 року по 20 лютого 2023 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 повну суму збільшеної додаткової винагороди, а саме 120 101 (сто двадцять тисяч сто одна) грн. 59 коп., у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» за час перебування на лікуванні та у відпустці за станом здоров`я у зв`язку із пораненням, що пов`язане із захистом Батьківщини з 02 листопада 2022 року по 20 лютого 2023 року.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 25.03.2024 позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 збільшеної до 100000 грн додаткової винагороди з розрахунку на місяць, пропорційно часу перебування на лікуванні та у відпустці за станом здоров`я у зв`язку із пораненням, що пов`язане із захистом Батьківщини, за період з 02.11.2022 року по 20.02.2023 року.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", збільшену до 100000 грн, із розрахунку на місяць, пропорційно часу перебування на лікуванні та у відпустці за станом здоров`я у зв`язку із пораненням, що пов`язане із захистом Батьківщини, за період з 02.11.2022 року по 20.02.2023 року, з урахуванням проведених виплат за цей період.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 призваний у Збройні Сили України ІНФОРМАЦІЯ_1 09 квітня 2022 року в рамках загальної мобілізації, військова професія: гранатометник.

02 листопада 2022 року в районі населеного пункту Невське, Сватівського району, Луганської області внаслідок артилерійського обстрілу, одержав поранення: МВТ, вогнепальне осколкове сліпе поранення м`яких тканин правого плеча у нижній третині та правої гомілки у в/з з наявністю металевого осколка. Післятравматична нейропатія правого малогомілкового нерва.

В результаті поранення ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в період з 02 листопада по 15 грудня 2022 року, що підтверджується первинною медичною карткою форми 100 від 02 листопада 2022 року, випискою з медичної карти стаціонарного хворого №27157 від 04 листопада 2022 року, перевідним епікризом №15153 від 07 листопада 2022 року, випискою з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №4983 від 15 грудня 2022 року.

Як вбачається з довідки ВЛК №3409 від 13 грудня 2022 року, травма ОСОБА_1 відноситься до тяжких, відповідно до наказу МОЗ України від 04.07.2007 №370. На підставі ст. 81 гр. ІІ Розкладу хвороб, потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

Згідно довідки про обставини травми №2143 від 16 грудня 2022 року, 02 листопада 2022 року старший солдат ОСОБА_1 за обставин безпосередньої участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань в складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 , в районі населеного пункту АДРЕСА_1 внаслідок артилерійського обстрілу, отримав МВТ, вогнепальне осколкове сліпе поранення м`яких тканин правого плеча у нижній третині та правої гомілки у в/з з наявністю металевого осколка. Післятравматична нейропатія правого малогомілкового нерва.

Згідно довідки ВЛК №633 від 19 січня 2023 року, поранення ОСОБА_1 пов`язане із захистом Батьківщини. На підставі ст. 81 гр. ІІ Розкладу хвороб, потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

Згідно довідки ВЛК №2233 від 07 березня 2023 року, ОСОБА_1 на підставі ст. 76-в, 64-г графи ІІ Розкладу хвороб визнаний непридатним до служби у високомобільних військах та придатним до військової служби, а також вказано, що травма тяжкого ступеня важкості та пов`язана із захистом Батьківщини.

З метою отримання ОСОБА_1 виплати збільшеної додаткової винагороди 100 000 гривень на місяць, згідно вимог п. 1 Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 року, було надіслано скаргу до Міністерства оборони України №7661 від 03 травня 2023 року та рапорт командиру військової частини НОМЕР_1 №7665 від 23 травня 2023 року із проханням про здійснення нарахування додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень за період лікування та перебування у відпустці за період з 02 листопада 2022 року по 20 лютого 2023 року, а також адвокатський запит №7672 від 17 липня 2023 року про результати розгляду рапорту №7665 від 23 травня 2023 року.

У відповідь на рапорт надійшов лист №5010/813 від 14 червня 2023 року та у відповідь на адвокатський запит - лист №813/7232 від 26 липня 2023 року. В обох відповідях зазначено, що для здійснення виплат додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн. у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) військовослужбовцю необхідно подати підтверджувальні документи про перебування на лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) до медичної служби військової частини НОМЕР_1 (виписні епікризи, тощо) для внесення до проекту наказу командира військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди.

Позивач у позовній заяві зазначив, що відповідачем було частково здійснено виплату додаткової винагороди позивачу в сумі 30 000, 00 на місяць (28 000 грн - 28 днів у листопаді 2022, 30 000 грн - грудень 2022, 30 000 грн - січень 2023), що підтверджується довідкою №133/3677 від 21 травня 2023 року, а також разова виплата у сумі 159 993, 65 грн, що підтверджується квитанцією №OMC7K6Q283KOEPTR.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати повної суми додаткової винагороди у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» за період перебування на лікуванні та у відпустці протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з часткової обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною другою статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII(далі - Закон України №2232-ХІІ) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з п.1 ст.9 Закону України №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Пунктами 2 - 4 цієї правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Наказом Міністра оборони України №260 від 07.06.2018 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260).

Відповідно до пункту 17 Порядку №260, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану" від 24.02.2022 №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії якого продовжено Указами Президента України: №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022,№573/2022 від 12.08.2022 та№757/2022 від 07.11.2022,№58/2023 від 06.02.2023, від01.05.2023 № 254/2023.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята Постанова №168, пунктом 1 якої (із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України №217 від 07.03.2022 та №350 від 22.03.2022) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка», виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 постанови №168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022 року.

01.04.2022 до постанови №168 постановою Кабінету Міністрів України №400 внесено зміни, згідно якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у пункті 1, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Таким чином, додаткова винагорода в розмірі 100000 грн виплачується військовослужбовцям у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі 100000 гривень.

Спірним питанням в межах розгляду цієї справи є наявні у позивача права на нарахування та виплату додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 за час перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці, у зв`язку з отриманим пораненням 02.11.2022.

Порядок та умови виплати зазначеної винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України на час виникнення спірних правовідносин був встановлений рішенням Міністра оборони України, доведеним телеграмою №248/1298 від 25.03.2022.

Пунктом 8 вказаного рішення визначено, що у період дії воєнного стану, військовослужбовцям, які отримали поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язані із захистом Батьківщини, додаткову винагороду виплачувати у розмірі 100000 грн за весь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

У подальшому, з метою врегулювання та встановлення єдиних підходів щодо порядку виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, Міністром оборони України прийнято рішення - окреме доручення від 23.06.2022 №912/з/29, яким серед іншого у пункті 7 визначено, що у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень також включати військовослужбовців, які [...] у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії (ця норма застосовується з 24.02.2022).

Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 24.08.2008 №402, видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Отже, виходячи зі змісту наведених норм в контексті спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що збільшена до 100000 гривень додаткова винагорода виплачується військовослужбовцю за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з дня отримання поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого) й підставою для видання наказу щодо виплати такої винагороди є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 24.08.2008 №402, видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Як вбачається з довідки ВЛК №3409 від 13 грудня 2022 року, травма ОСОБА_1 відноситься до тяжких, відповідно до наказу МОЗ України від 04.07.2007 №370. На підставі ст. 81 гр. ІІ Розкладу хвороб, потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

В подальшому, довідкою про обставини травми №2143 від 16 грудня 2022 року встановлено, що 02 листопада 2022 року старший солдат ОСОБА_1 за обставин безпосередньої участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань в складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 , в районі населеного пункту Невське, Сватівського району, Луганської області внаслідок артилерійського обстрілу, отримав МВТ, вогнепальне осколкове сліпе поранення м`яких тканин правого плеча у нижній третині та правої гомілки у в/з з наявністю металевого осколка. Післятравматична нейропатія правого малогомілкового нерва.

Згідно довідки ВЛК №633 від 19 січня 2023 року, поранення ОСОБА_1 пов`язане із захистом Батьківщини. На підставі ст.81 гр. ІІ Розкладу хвороб, потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

Згідно довідки ВЛК №2233 від 07 березня 2023 року, ОСОБА_1 на підставі ст. 76-в, 64-г графи ІІ Розкладу хвороб визнаний непридатним до служби у високомобільних військах та придатним до військової служби, а також вказано, що травма тяжкого ступеня важкості та пов`язана із захистом Батьківщини.

Тобто, матеріалами справи документально підтверджено, що ОСОБА_1 отримав захворювання внаслідок мінно-вибухової травми (02.11.2022), важкого ступеню тяжкості, яка пов`язана із захистом Батьківщини.

Матеріали справи свідчать, що позивач, у зв`язку з отриманим пораненням, перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, в період з 02.11.2022 року по 15.12.2022 року, а в період з 20.01.2023 року по 19.02.2023 року (довідка ВЛК №633 від 19.01.2023) у відпустці за станом здоров`я.

Суд констатує, що обидві вищевказані умови (пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини; факт перебування у відпустці за станом здоров"я внаслідок такої травми (мінно-вибухова травма 02.11.2022) у даних спірних правовідносинах дотримані та підтверджуються медичними документами складеними на позивача, які містяться в матеріалах справи.

Отже беззаперечним є те, що позивач перебував у відпустці для лікування після отриманої травми (02.11.2022) за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

При цьому, час перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку із таким пораненням підтверджується належними доказами (виписками із медичної карти стаціонарного хворого, епікризу), а тому суд дійшов висновку що позивач набув право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень за час проходження такого лікування, а її ненарахування у такому розмірі є протиправною бездіяльністю військової частини НОМЕР_1 .

Також, суд враховує, що сам по собі факт припинення стаціонарного лікування наслідків отриманого поранення (контузії, травми, каліцтва), а потім його продовження в силу об`єктивних причин (ускладнення після завершення лікування тощо) не можуть бути підставою для позбавлення військовослужбовця права на отримання збільшеної до 100000 грн додаткової винагороди у тих періодах, коли військовослужбовець знаходився на стаціонарному лікуванні, в тому числі у відпустці за станом здоров`я.

Таким чином, у вказані проміжки часу позивачу мало бути нараховано та виплачено додаткову винагороду, передбачену Постановою №168, збільшену до 100000 грн.

Проте, відповідачем було частково здійснено виплату додаткової винагороди позивачу в сумі 30 000, 00 на місяць (28 000 грн - 28 днів у листопаді 2022, 30 000 грн - грудень 2022, 30 000 грн - січень 2023), що підтверджується довідкою №133/3677 від 21 травня 2023 року, а також разова виплата у сумі 159 993, 65 грн, що підтверджується квитанцією №OMC7K6Q283KOEPTR.

Вказане не заперечується апелянтом.

Щодо періоду з 13 січня 2023 року по 14 січня 2023 року, то апелянт зазначає, що оскільки позивач не виконував у вказаний період жодних бойових завдань, тому він не має права на отримання додаткової винагороди з розрахунку 100 000 грн.

Колегія суддів вказані доводи відхиляє та зазначає, що згідно ч. 11 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцю на підставі висновку військово-лікарської комісії надається відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва).

Так, на підставі довідки ВЛК від 13 грудня 2022 року №3409 позивач був направлений у відпустку після закінчення лікування 15 грудня 2022 року (виписка №4983) та перебував у відпустці у період з 16 грудня 2022 року по 14 січня 2023 року (витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16 грудня 2022 №354).

Таким чином, позивач має право на отримання додаткової винагороди за період з 13 по 14 січня 2023 року.

В період з 15 по 18 січня 2023 року позивач проходив військово-лікарську комісію та відповідно до довідки ВЛК від 19.01.2023 №633, комісією було зазначено, що позивач потребує відпустки за станом здоров`я на 30 днів, у зв`язку з цим позивач було надано відпустку для лікування у зв`язку з хворобою на 30 діб з 18.01.2023 по 16.02.2023.

При цьому, обґрунтовуючи правомірність своїх дій в частині не виплати позивачу грошової винагороди, в період з 18.01.2023 по 16.02.2023, відповідач посилається на не зазначення у Довідці ВЛК від 19.01.2023 №633, ступеня тяжкості травмування, та не встановлення тяжкості поранення.

З цього приводу суд зазначає, що нормативно-правовим актом, який визначає порядок організації та проведення військово-лікарської експертизи у Збройних силах України є Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджене наказом Міністерства оборони України від 14.08.2022 №402 (Положення №402).

Згідно з п.2.1. Положення №402, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови.

Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

Згідно з п.6.11. Положення №402, постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін - не менше 30 календарних днів.

Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК (без затвердження).

При цьому, форма та зміст згаданої довідки ВЛК встановлені додатком 4 до Положення №402.

Водночас, встановленою законодавством формою довідки ВЛК не передбачено зазначення у ній відомостей про потребу військовослужбовця в лікуванні та про ступінь тяжкості отриманої травми.

Підпунктом в п.20.3 Положення №402 встановлено виключний перелік повноважень ВЛК при винесенні постанови в частині визначення, чого потребує військовослужбовець за результатами медичного огляду.

Натомість, даним підпунктом не передбачено винесення ВЛК постанови про потребу у відпустці для лікування після тяжкого поранення.

Зокрема, ВЛК наділена повноваженням визначати потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я на визначену нею кількість календарних днів.

На думку суду наявне протиріччя у юридичних формулюваннях між Постановою №168, яка передбачає відпустку для лікування після тяжкого поранення за висновком ВЛК та Положенням №402, яке передбачає можливість ВЛК виключно визначити потребу у відпустці лише за станом здоров`я.

В той же час, потреба у лікуванні під час відпустки встановлюється лікувальним закладом, в якому проходило стаціонарне лікування.

Так, всі надані позивачем виписки, епікризи та виписні епікризи щодо подальшого лікування містять розділ щодо лікувальних рекомендації, в якому перераховано конкретні види лікування, необхідні для застосування після закінчення стаціонарного лікування, а тому суд дійшов висновку, що всі надані за станом здоров`я відпустки фактично були відпустками для лікування, оскільки рекомендації щодо лікування передбачалися після кожної виписки з медичних закладів, які передували таким відпусткам.

Відповідно до п.11 ст.10-1 Закону №2011-XII, у зв`язку з хворобою військовослужбовця йому надається відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання.

Таким чином, Закон, що є нормативно-правовим актом вищої юридичної сили відносно як Постанови №168, так і Положення №402, містить формулювання відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії, в той час як ВЛК формально позбавлена права виносити постанови про потребу військовослужбовця саме у такій відпустці.

Оскільки Закон №2011-ХІІ, Постанова №168 та Положення №402 містять різні юридичні формулювання одного й того самого терміну - відпустки за станом здоров`я для лікування поза умовами стаціонару, а всі заперечення відповідача зводяться виключно до формалізованого підходу у визначенні зазначених понять, то слід застосовувати Закон, що є нормативно-правовим актом вищої юридичної сили.

Також, згідно п.9 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).

Тобто, у вищенаведеному випадку законодавство ототожнює поняття відпустка для лікування у зв`язку з хворобою та відпустка за станом здоров`я.

Також слід вказати, що Постанова №168 за своєю правовою природою не є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правові відносини у сфері охорони здоров`я, оскільки предметом правового регулювання даної постанови є фінансове забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій осіб.

Як наслідок, вжите у Постанові №168 формулювання відпустка для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії має бути трактовано установою (військовою частиною), що приймає рішення про таку відпустку лише з урахуванням спеціального законодавства у сфері охорони здоров`я, яке, в свою чергу такого виду відпустки не передбачає.

Отже, єдиний вид відпустки, рішення про потребу в якій може прийняти ВЛК - відпустка за станом здоров`я, передбачена Положенням №402, є тотожним за своїм юридичним змістом відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, передбаченій Постановою №168.

Відповідно, перебування особи у відпустці за станом здоров`я за постановою ВЛК, якщо такій відпустці передувало лікування у стаціонарному закладі у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, проходженням військової служби із визначенням лікувальним закладом подальших лікувальних рекомендації на час перебування у відпустці, є підставою для включення такої особи до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, на підставі абз.4 п.1 Постанови №168.

Утім суд наголошує, що відповідно до довідки ВЛК Військової частини НОМЕР_2 від 07.03.2023 №2233, яка видана більш пізнішою датою аніж вищевказані, підтверджено, що позивач отримав вибухову травму (02.11.2022) пов`язану з захистом Батьківщини, також чітко вказано, що травма важкого ступеня тяжкості (а.с. 17).

З огляду на викладене, вказані висновки суду повністю спростовують доводи відповідача.

Разом з тим, згідно з виписками з медичних карток хворого та епікризом, що вказані вище, позивач у зв"язку з отриманим захворюванням, яке пов`язане із захистом Батьківщини, перебував на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я за висновком ВЛК.

Таким чином, позивач має право на отримання додаткової винагороди за період з 15 січня 2023 року по 16 лютого 2023 року.

В той же час, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.02.2023 №49 позивач повернувся з відпустки за станом здоров"я 18.02.2023 до оперативної групи, місто Житомир та приступив до виконання службових обов`язків.

З цього дня, позивач припинив лікування та повернувся до виконання службових обов`язків, що, на переконання суду апеляційної інстанції, зумовлює припинення виплати додаткової винагороди позивачу, як військовослужбовцю, що перебуває у відпустці за станом здоров"я.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що період відпустки за станом здоров"я становить з 18.01.2023 по 16.02.2023 року включно, тобто 30 (тридцять) календарних дні, за які позивач має право на отримання додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн, на що не звернув уваги суд першої інстанції при вирішенні даної справи.

При цьому, час перебування у відпустці за станом здоров"я у зв`язку із такою травмою підтверджується належними доказами (виписками із медичної карти стаціонарного хворого, епікризу, довідками ВЛК), а тому виходячи з встановлених фактичних обставин справи, приймаючи до уваги повноваження суду при вирішенні справи, передбачені ст.245 КАС України, колегія суддів лише часткового погоджується з позицією суду першої інстанції, що належним способом захисту порушеного права є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову грошову винагороду на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", збільшену до 100000 грн, із розрахунку на місяць, пропорційно часу перебування у відпустці за станом здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, за період з 02.11.2022 року по 16.02.2023 року, з урахуванням проведених виплат за цей період.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим в частині задоволення позовних вимог за період з 17.02.2023 по 20.02.2023, рішення суду першої інстанції у цій частині належить скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 березня 2024 року скасувати частині задоволення позовних вимог за період з 17.02.2023 по 20.02.2023.

Ухвалити у вказаній частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В іншій частині рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25.03.2024 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Смілянець Е. С. Драчук Т. О.