Справа № 420/6153/24
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2024-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/6153/24
Головуючий в 1 інстанції: Скупінська О.В.

Дата і місце ухвалення 23.05.2024 р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області щодо не розгляду заяв громадянина Азербайджану Хейдарова ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 01.11.2023 року та 17.01.2024 року про визнання поважними причин пропуску звернення до органу ДМС та про продовження строку перебування в Україні;

- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області прийняти та розглянути заяви громадянина Азербайджану Хейдарова ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 01.11.2023 року та 17.01.2024 року про визнання поважними причин пропуску звернення до органу ДМС та про продовження строку перебування в Україні, а також продовжити строк перебування на території України.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23.05.2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги апелянт вказував на те, що він з 2015 року проживає однією сім`єю у цивільному шлюбі із ОСОБА_3 , яка є громадянкою України, та має доньку, ІНФОРМАЦІЯ_2 . Апелянт вказав на те, що 25.06.2022 року він останній раз приїхав до України, але з огляду на те, що його новонароджена донька та цивільна дружина потребували постійної матеріальної допомоги, а донька хворіла, по закінченню строку безвізового перебування на території України, він не виїхав з України.

Крім того, апелянт вказував на те, що 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 був введений воєнний стан, який діє до цього часу.

З огляду на вказані обставини, як зазначає апелянт, він не зміг своєчасно оформити документи на право постійного проживання в Україні, а у разі не продовження строку перебування на території України до настання моменту розгляду його документів по переоформленню дозволу на імміграцію в Україну, він буде вимушений розлучитися зі своєю сім`єю.

Апелянт вказав на те, що він звернувся до відповідача із відповідною заявою про визнання поважними причин пропуску строку подання ним заяви про продовження строку перебування на території України та продовження строку його перебування на території України, однак подану заяву відповідач не розглянув та замість сприяння та дієвої допомоги у позитивному вирішенні питання щодо продовження терміну перебування в Україні, відповідної відповіді не надав.

З огляду на вказане позивач повторно звернувся до відповідача із заявою, в якій просив повторно розглянути його заяву та визнати поважними причини пропуску звернення до органу ДМС із заявою про продовження строку перебування в Україні та продовжити строк перебування на території України.

Як вказав апелянт, його повторну заяву також не було розглянуто та не винесено жодного рішення.

Враховуючи викладене, апелянт вважає, що дії посадових осіб ГУ ДМС України в Одеській області щодо не розгляду та не винесення будь-якого рішення щодо його вищезазначених заяв є протиправною бездіяльністю, що і стало підставою для його звернення до суду із позовом.

В апеляційній скарзі апелянт посилався на те, що судом першої інстанції було встановлено, що листи Головного управління ДМС України в Одеській області були направлені на адресу ОСОБА_1 та поштові відправлення повернулись адресату. Проте апелянт вказує на те, що лист від 19.02.2024 року №Х-60/6/5101-24/5100.19.1/2066-24, на який є посилання у рішенні суду першої інстанції, не отримувався ним та про його існування, а також про надсилання будь-яких відповідей на його заяви йому відомо не було. З огляду на це апелянт вважає вказаний лист неналежним та недопустимим доказом.

Апелянт звернув увагу суду апеляційної інстанції на те, що лист від 19.02.2024 року №Х-60/6/5101-24/5100.19.1/2066-24 не може бути належним результатом розгляду заяви ОСОБА_1 у розумінні п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 р. № 150 «Про затвердження Порядку продовження строку перебування та тимчасового проживання, продовження та скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України», оскільки є інформативного та роз`яснювального характеру.

Апелянт посилається на те, що судом першої інстанції були проігноровані його доводи, викладені у позові, про те, що відповідач не розглянув звернення (клопотання) про продовження строку перебування на території України та не прийняв документи, або не виніс рішення про відмову у продовженні строку перебування на території України, чим допустив протиправну бездіяльність.

На підставі викладеного апелянт просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 травня 2024 року та постановити нове судове рішення, яким задовольнити позов ОСОБА_1 .

Згідно статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином Республіки Азербайджан.

Матеріали справи містять заяву ОСОБА_1 від 01.11.2023 року адресовану Головному управлінню ДМС України в Одеській області, в якій позивач просив визнати поважними причини пропуску строку звернення із заявою про продовження строку перебування на території України та продовжити йому строк перебування на території України.

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 посилався на те, що він з 2015 року проживає однією сім`єю із ОСОБА_3 . Як зазначив заявник, увесь цей час він в установленому законом порядку виїздив за межі України і через деякий час повертався до м.Одеси з метою дотримання терміну строків перебування на території України. На час перебування у м.Одесі проживає разом із ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 у своїх родичів. Також заявник вказував на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у нього та ОСОБА_3 народилась донька. 25.06.2022 року заявник останній раз приїхав до України, але з огляду на те, що донька та ОСОБА_3 потребували постійної матеріальної допомоги, а донька хворіла, по закінченню строку безвізового перебування на території України, не виїхав з України. Крім того, заявник посилався на введення в Україні з 24.02.2022 року воєнного стану. Посилаючись на те, що він був вимушений постійно займатись лікуванням дочки та опікуванням сім`ї, психологічно підтримувати їх в Україні, він не зміг своєчасно оформити документи на право постійного проживання в Україні. Заявник вказав, що наразі не може залишити в Україні ОСОБА_3 та малолітню дитину, оскільки вони потребують постійного лікування та піклування з боку рідного батька, моральної, психологічної підтримки у зв`язку із триванням війни. Вказував, що має намір укласти шлюб із ОСОБА_3 та отримати посвідку на право постійного проживання в Україні.

З огляду на вказані обставини заявник просив визнати поважними причини пропуску строку подання ним заяви про продовження строку перебування на території України та продовжити йому строк перебування на території України.

До заяви від 01.11.2023 року заявником додані наступні документи: заява про продовження строку перебування на території України за формою Додаток №1 до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку продовження строку перебування та тимчасового проживання, продовження та скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України» від 15.02.2012 №150; копія паспорта з перекладом; копія паспорту та ІПН ОСОБА_3 ; копія довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 ; копія свідоцтва про народження доньки ОСОБА_4 ; копія довідки про реєстрацію особи громадянином України; копія картки платника податків ОСОБА_4 ; копія паспорту та ІПН ОСОБА_5 ; копія ордеру на вселення.

У відповідь на вказану заяву Головне управління ДМС України в Одеській області направило на адресу ОСОБА_1 лист від 27.11.2023 року, в якому зазначено, що звернення щодо продовження строку перебування на території України розглянуто та, із посиланням на п.5 та п.10 постанови Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 року №150 «Про затвердження Порядку продовження строку перебування та тимчасового проживання, продовження та скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України», якими передбачено необхідність особистого звернення іноземця та приймаючої сторони до територіального органу/територіального підрозділу ДМС за місцем перебування, вказано, що Головне управління повертає надіслані документи та рекомендує звернутись до відділу централізованого оформлення документів для іноземців та осіб без громадянства Головного управління ДМС України в Одеській області стосовно можливості продовження строку перебування на території України.

17.01.2024 року позивач повторно засобами поштового зв`язку звернувся до Головного управління ДМС України в Одеській області із заявою про продовження строку перебування на території України, зміст якої є аналогічним змісту заяви від 01.11.2023 року.

Також у заяві від 17.01.2024 року заявник просив визнати поважним пропуск строку подання заяви про продовження строку перебування на території України.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 , Головне управління ДМС України в Одеській області скерувало на адресу заявника лист від 19.02.2024 року №Х-60/6/5101-24/5100.19.1/2066-24, в якому повідомило, що згідно п. 5 Порядку продовження строку перебування та тимчасового проживання, продовження та скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 року №150, заява про продовження строку перебування на території України за формою згідно з додатком 1 подається особисто повнолітнім дієздатним іноземцем або особою без громадянства чи законним представником повнолітньої недієздатної особи та приймаючою стороною територіальному органу/територіальному підрозділу ДМС за місцем перебування іноземця або особи без громадянства не пізніше ніж за три робочих дні до закінчення встановленого строку перебування на території України. Також Головним управлінням роз`яснено, які документи необхідно подати заявнику відповідно до п. 6 зазначеного вище Порядку для розгляду питання щодо продовження строку перебування в Україні.

У листі від 19.02.2024 року №Х-60/6/5101-24/5100.19.1/2066-24 Головне управління ДМС України в Одеській області рекомендувало заявнику для вирішення порушеного питання стосовно можливості продовження строку перебування на території України звернутись з вказаними документами до Головного управління ДМС України в Одеській області за адресою: м. Одеса, вул. Мечникова, 108 для подачі документів на продовження строку перебування на території України.

Судом встановлено, що листи Головного управління ДМС України в Одеській області за наслідками розгляду звернень позивача від 01.11.2023 року та 17.01.2024 року були направлені на адресу ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , однак були повернуті установою поштового зв`язку без вручення з підстав: «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою».

Звертаючись до суду з даним адміністративним позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що Головним управлінням ДМС в Одеській області, як уповноваженим органом, не були в установленому порядку розглянуті його звернення щодо визнання поважними причин пропуску строку подання заяв про продовження строку перебування на території України, а також щодо продовження йому строку перебування на території України.

Вважаючи таку бездіяльність протиправною, позивач просив задовольнити його позовні вимоги та зобов`язати Головне управління ДМС України в Одеській області прийняти та розглянути його заяви від 01.11.2023 року та 17.01.2024 року про визнання поважними причини пропуску звернення до органу ДМС та про продовження строку перебування в Україні, а також продовжити строк перебування на території України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , з огляду на наступне:

Положення Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлюють правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Згідно нормами пунктів 6, 7, 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець це особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Іноземці та особи без громадянства, які тимчасово перебувають на території України, - іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України протягом дії візи або на період, установлений законодавством чи міжнародним договором України, або якщо строк їх перебування на території України продовжено в установленому порядку.

Пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що віза - дозвіл, наданий уповноваженим органом України в установленій законодавством формі, необхідний для в`їзду на територію України або для транзитного проїзду через її територію та перебування на території України протягом відповідного строку.

Згідно пункту 16 статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземцю або особі без громадянства, які тимчасово перебувають на території України, може бути продовжено строк перебування в Україні на період існування обґрунтованих підстав для подальшого перебування.

Для продовження строку перебування в Україні подаються такі документи:

1) заяви іноземця або особи без громадянства та приймаючої сторони, які подаються не пізніш як за три робочі дні до закінчення встановленого строку перебування на території України.

У разі пропуску іноземцем або особою без громадянства строку подання заяви з підстав, що унеможливлюють їх виїзд з території України, іноземцеві або особі без громадянства може бути продовжено строк перебування в Україні, за умови подання підтверджувальних документів. Якщо при цьому іноземець або особа без громадянства порушили встановлені строки перебування в Україні, питання продовження строку перебування може бути вирішене лише після притягнення цих осіб та приймаючої сторони до відповідальності згідно із законом;

2) документи, що підтверджують наявність підстав для подальшого перебування на території України;

3) паспортний документ іноземця або особи без громадянства;

4) паспорт (паспортний документ) приймаючої сторони (фізичної особи) або представника приймаючої сторони (юридичної особи);

5) документи, що підтверджують наявність достатнього фінансового забезпечення для покриття витрат, пов`язаних із перебуванням іноземця або особи без громадянства в Україні, або відповідних гарантій від приймаючої сторони.

За положеннями ч. 2 цієї статті, у продовженні строку перебування в Україні відмовляється в разі: 1) відсутності достатнього фінансового забезпечення для покриття витрат, пов`язаних із перебуванням іноземця або особи без громадянства в Україні, або відповідних гарантій від приймаючої сторони; 2) коли є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства мають інші, ніж заявлені у заяві, підстави та мету перебування в Україні; 3) коли іноземець або особа без громадянства не подали відповідного підтвердження підстав для подальшого перебування на території України; 4) коли дані, отримані з відповідних автоматизованих інформаційних і довідкових систем, реєстрів державних органів, не підтверджують подану іноземцем або особою без громадянства інформацію; 5) подання іноземцем або особою без громадянства завідомо неправдивих відомостей, підроблених чи недійсних документів; 6) коли виявлено факти невиконання іноземцем або особою без громадянства рішення суду чи органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або вони мають інші майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, або щодо них діє невиконане рішення уповноваженого державного органу про примусове повернення, примусове видворення або заборону в`їзду в Україну; 7) необхідності забезпечення національної безпеки або охорони громадського порядку; 8) необхідності охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.

За продовження строку перебування справляється адміністративний збір у розмірі 0,1 прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року (ч. 3 ст. 17 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Частинами 5 та 6 ст. 17 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», передбачено, що іноземці або особи без громадянства, які звернулися за продовженням строку перебування чи тимчасового проживання, зобов`язані подати свої біометричні дані для їх фіксації.

Продовження строку перебування та тимчасового проживання на території України здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Процедуру продовження строку перебування та тимчасового проживання іноземців та осіб без громадянства на території України або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України визначає Порядок продовження строку перебування та тимчасового проживання, продовження та скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 р. № 150 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 12 вересня 2023 р. № 979) (далі Порядок № 150).

Згідно п. 2 Порядку № 150, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території: 1) протягом наданого візою дозволу в межах строку дії візи у разі в`їзду осіб без громадянства чи іноземців, які є громадянами держав з візовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України; 2) не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено законодавством та міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.

Пунктом 4 Порядку № 150 визначено, що строк перебування іноземців та осіб без громадянства, які тимчасово перебувають на території України (крім осіб, які відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 16 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства звільняються від реєстрації або реєструються у МЗС та його представництвах), продовжується ДМС, її територіальними органами за наявності обґрунтованих підстав (лікування, пологи, догляд за хворим членом родини, вимушена зупинка на території України у зв`язку з надзвичайними обставинами, оформлення спадщини, наявність підстав для оформлення посвідки на постійне чи тимчасове проживання, подання заяви про отримання дозволу на імміграцію чи набуття громадянства України, а також інші обставини, що унеможливлюють виїзд іноземця або особи без громадянства) та за умови подання підтвердних документів - на період існування таких підстав.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 150, заява про продовження строку перебування на території України за формою згідно з додатком 1 (далі - заява) подається особисто повнолітнім дієздатним іноземцем або особою без громадянства чи законним представником повнолітньої недієздатної особи та приймаючою стороною територіальному органу/територіальному підрозділу ДМС за місцем перебування іноземця або особи без громадянства не пізніше ніж за три робочих дні до закінчення встановленого строку перебування на території України.

У разі подання іноземцем або особою без громадянства заяви із порушенням строків, встановлених абзацом першим цього пункту, але до закінчення встановленого строку перебування на території України, до заяви додаються документи, що підтверджують наявність підстав, що унеможливлюють їх виїзд з території України.

У разі порушення іноземцем або особою без громадянства встановленого строку перебування на території України заява приймається після притягнення іноземця або особи без громадянства та приймаючої сторони до адміністративної відповідальності.

Пунктом 6 Порядку № 150 визначено перелік документів, які подаються разом із заявою для продовження строку перебування в Україні разом. До таких документів належать: 1) документи, що підтверджують наявність підстав для подальшого перебування на території України; 2) дійсний паспортний документ іноземця (або паспортні документи - у разі, коли іноземець має одночасно громадянство (підданство) кількох держав (множинне громадянство) або документ, що посвідчує особу без громадянства; 3) паспорт (паспортний документ) приймаючої сторони (фізичної особи) або представника приймаючої сторони (юридичної особи); 4) документи, що підтверджують наявність достатнього фінансового забезпечення для покриття витрат, пов`язаних із перебуванням іноземця або особи без громадянства в Україні, або відповідних гарантій від приймаючої сторони; 5) документ, що підтверджує сплату адміністративного збору, або документ про звільнення від його сплати.

Видані компетентними органами іноземної держави документи, що подаються для продовження строку перебування, підлягають легалізації в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України. Такі документи подаються з перекладом на державну мову, засвідченим нотаріально.

Іноземець або особа без громадянства під час подання документів для продовження строку перебування пред`являють працівникові територіального органу/територіального підрозділу ДМС оригінали документів, зазначених у підпунктах 1-5 цього пункту.

До заяви додаються оригінали документів, зазначених у підпунктах 1, 4 цього пункту, і документа, що підтверджує сплату адміністративного збору, та копії документів, зазначених у підпунктах 2 і 3 цього пункту, та документа про звільнення від сплати адміністративного збору, засвідчені працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС шляхом проставлення відмітки Згідно з оригіналом та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів і дати.

Оригінали документів, зазначених у підпунктах 2 і 3 цього пункту, та документа про звільнення від сплати адміністративного збору повертаються іноземцеві або особі без громадянства.

Пунктом 7 Порядку № 150 передбачено, що працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС під час приймання документів від іноземця або особи без громадянства та приймаючої сторони перевіряє повноту поданих документів, зазначених у пункті 6 цього Порядку, відповідність їх оформлення вимогам законодавства, своєчасність їх подання, наявність підстав для продовження строку перебування, наявність візи, відмітки про перетинання державного кордону чи продовження строку перебування, звіряє відомості про іноземця або особу без громадянства, зазначені в паспортному документі іноземця або документі, що посвідчує особу без громадянства, з даними, що містяться в заяві.

У разі виявлення факту подання документів не в повному обсязі або подання документів, оформлення яких не відповідає вимогам законодавства, територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС інформує іноземця або особу без громадянства та приймаючу сторону про відмову в прийнятті документів із зазначенням підстав такої відмови. За бажанням іноземця або особи без громадянства та приймаючої сторони відмова надається у письмовій формі (п. 8 Порядку № 150).

Іноземець та особа без громадянства або приймаюча сторона мають право повторно звернутися до територіального органу/територіального підрозділу ДМС в разі зміни або усунення обставин, у зв`язку з якими їм було відмовлено в прийнятті документів, за умови дотримання строків, визначених пунктом 5 цього Порядку (п. 9 Порядку № 150).

В свою чергу положеннями пункту 10 Порядку № 150 передбачено, що у разі відповідності поданих документів вимогам цього Порядку працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС із використанням кваліфікованого електронного підпису та із застосуванням засобів відомчої інформаційної системи ДМС формує заяву (в тому числі фіксацію біометричних даних іноземця або особи без громадянства). Реєстрація заяви здійснюється із застосуванням засобів відомчої інформаційної системи ДМС під час її формування.

Після формування заяви працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС друкує її та надає іноземцеві або особі без громадянства та приймаючій стороні для перевірки правильності внесених до заяви відомостей (п. 11 Порядку № 150).

Згідно п. 12 Порядку № 150, після перевірки заяви іноземець або особа без громадянства та приймаюча сторона власним підписом підтверджують правильність внесених до заяви відомостей. Якщо іноземець або особа без громадянства через стійкі фізичні, психічні, інтелектуальні або сенсорні порушення не можуть підтвердити власним підписом правильність таких відомостей, працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС робить відмітку про неможливість такого підтвердження та засвідчує правильність внесених до заяви відомостей про особу власним підписом.

У разі необхідності прийняття документів від особи, яка не може пересуватися самостійно у зв`язку з тривалим розладом здоров`я, що підтверджується медичним висновком відповідного закладу охорони здоров`я, за зверненням такої особи або її законного представника, оформленим у письмовій формі, здійснюється виїзд працівника територіального органу/територіального підрозділу ДМС за місцем проживання особи або проходження лікування.

Відповідно до пунктів 13 та 14 Порядку № 150, після перевірки іноземцем або особою без громадянства та приймаючою стороною правильності внесених до заяви відомостей заява перевіряється та підписується (із зазначенням дати, прізвища та ініціалів) працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС, який прийняв документи та сформував заяву.

Працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС сканує із застосуванням засобів відомчої інформаційної системи ДМС підписану заяву та документи до заяви, які подаються іноземцем або особою без громадянства та приймаючою стороною.

Після цього працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС повідомляє заявнику про реєстраційний номер заяви та про необхідність звернення за отриманням результатів її розгляду через три робочих дні з дати прийняття документів.

Прийняті територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС заяви та скановані документи із застосуванням засобів відомчої інформаційної системи ДМС автоматично розподіляються та надсилаються територіальному органу ДМС чи до ДМС для розгляду та прийняття рішення (п. 15 Порядку № 150).

Згідно пунктів 21-23 Порядку № 150, рішення про продовження строку перебування чи про відмову в продовженні строку перебування приймається протягом трьох робочих днів з дати прийняття документів за результатами ідентифікації іноземця або особи без громадянства, перевірки поданих документів та відсутності підстав для відмови в продовженні строку перебування на період існування обставин, підтверджених документально.

Рішення про продовження строку перебування оформляється шляхом внесення до відомчої інформаційної системи ДМС із використанням кваліфікованого електронного підпису інформації про строк, на який продовжено строк перебування. Номер запису про продовження строку перебування формується відомчою інформаційною системою ДМС.

Працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, до якого була подана заява, в паспортному документі іноземця або в документі, що посвідчує особу без громадянства, проставляє відмітку про продовження строку перебування на території України за формою згідно з додатком 2 та вносить до неї строк, до якого було продовжено строк перебування, та номер запису про продовження строку перебування.

Іноземець або особа без громадянства вважаються такими, яким продовжено строк перебування, лише за наявності в паспортному документі іноземця або в документі, що посвідчує особу без громадянства, зазначеної відмітки.

Відповідно до п. 25 Порядку № 150, у продовженні строку перебування в Україні відмовляється в разі: 1) відсутності достатнього фінансового забезпечення для покриття витрат, пов`язаних із перебуванням іноземця або особи без громадянства в Україні, або відповідних гарантій від приймаючої сторони; 2) коли є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства мають інші, ніж заявлені у заяві, підстави та мету перебування в Україні; 3) коли іноземець або особа без громадянства не подали відповідного підтвердження підстав для подальшого перебування на території України; 4) коли дані, отримані з відповідних автоматизованих інформаційних і довідкових систем, реєстрів державних органів, не підтверджують подану іноземцем або особою без громадянства інформацію; 5) подання іноземцем або особою без громадянства завідомо неправдивих відомостей, підроблених чи недійсних документів; 6) коли виявлено факти невиконання іноземцем або особою без громадянства рішення суду чи органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або вони мають інші майнові зобов`язання перед державою (включаючи витрати, пов`язані з видворенням або реадмісією), фізичними або юридичними особами, або щодо них діє невиконане рішення уповноваженого державного органу про примусове повернення, примусове видворення або заборону в`їзду в Україну; 7) необхідності забезпечення національної безпеки або охорони громадського порядку; 8) необхідності охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.

З положень зазначених нормативно-правових актів вбачається, що порядок звернення іноземців або осіб без громадянства до органів державної міграційної служби щодо продовження строку перебування на території України є чітко регламентованим та передбачає, зокрема, особисте звернення іноземця та приймаючої сторони до територіального органу/територіального підрозділу ДМС за місцем перебування іноземця з метою подання заяви про продовження строку перебування на території України.

За визначенням, наведеним у пункті 20 частини 1 статті 1 Закону України Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», приймаюча сторона - зареєстровані в установленому законом порядку українські підприємства, установи та організації, представництва (філії) іноземних та міжнародних підприємств, установ, організацій, представництво іноземної держави при міжнародній організації, що перебуває в Україні, орган державної влади, орган місцевого самоврядування, дипломатичне представництво або консульська установа іноземної держави в Україні, а також фізичні особи (громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні), які запросили в Україну чи приймають в Україні іноземців та осіб без громадянства.

При цьому, слід зазначити, що під час подання заяви про продовження строку перебування на території України іноземець або особа без громадянства зобов`язані пред`явити працівнику територіального органу/територіального підрозділу ДМС оригінали документів, зазначених у підпунктах 1-5 пункту 6 Порядку №150.

Після цього працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС перевіряє повноту поданих документів, відповідність їх оформлення вимогам законодавства, своєчасність їх подання, наявність підстав для продовження строку перебування, наявність візи, відмітки про перетинання державного кордону чи продовження строку перебування, звіряє відомості про іноземця або особу без громадянства, зазначені в паспортному документі іноземця або документі, що посвідчує особу без громадянства, з даними, що містяться в заяві.

І лише після встановлення відповідності поданих документів вимогам цього Порядку працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС із використанням кваліфікованого електронного підпису та із застосуванням засобів відомчої інформаційної системи ДМС формує заяву (в тому числі фіксацію біометричних даних іноземця або особи без громадянства). Реєстрація заяви здійснюється із застосуванням засобів відомчої інформаційної системи ДМС під час її формування.

Порядком № 150 не передбачено можливості подання іноземцем заяви про продовження строку перебування на території України шляхом направлення її засобами поштового зв`язку на адресу територіального органу/підрозділу ДМС.

Крім того, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що у разі порушення іноземцем або особою без громадянства встановленого строку перебування на території України заява приймається лише після притягнення іноземця або особи без громадянства та приймаючої сторони до адміністративної відповідальності.

З встановлених судом у даній справі обставин вбачається, що позивачем при зверненні до органу державної міграційної служби не було дотримано встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 р. № 150 порядку подання заяви про продовження строку перебування на території України, що свідчить про відсутність підстав вважати, що відповідачем було порушено правову процедуру прийняття та розгляду поданих позивачем 01.11.2023 року та 17.01.2024 року заяв.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що правова процедура («fair procedure» - справедлива процедура) є складовою принципу законності та принципу верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади. І саме в разі її неналежного дотримання у особи виникають підстави для оскарження таких дій, бездіяльності чи рішень суб`єкта владних повноважень до суду.

Судом встановлено, що через недотримання позивачем порядку звернення із заявами про продовження строку перебування на території України, подані позивачем 01.11.2023 року та 17.01.2024 року заяви були розглянуті відповідачем у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян» та у встановленому порядку надані відповіді від 27.11.2023 року і від 19.02.2024 року, в яких позивачу повідомлено про повернення поданих ним документів та роз`яснено порядок звернення до органу ДМС для вирішення питання щодо продовження строку перебування на території України відповідно до пунктів 5 та 6 Порядку № 150.

При цьому встановлено, що зазначені вище відповіді направлялись органом ДМС за адресою, вказаною самим же позивачем у поданих заявах в якості адреси проживання, однак вручені установою поштового зв`язку не були з незалежних від відповідача причин («за закінченням терміну зберігання», «адресат відсутній за вказаною адресою»).

Неотримання позивачем вищезазначених відповідей Головного управління ДМС України в Одеській області жодним чином не впливає на правомірність дій відповідача та не свідчить про порушення ним прав та інтересів позивача.

Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З системного аналізу статті 5 КАС України вбачається, що судовому захисту підлягає лише порушене право особи. До адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється.

У рішенні від 01 грудня 2004 року №18-рп/2004 Конституційний суд України розтлумачив, що поняття охоронюваний законом інтерес треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально-правовим засадам.

Особа на власний розсуд визначає чи порушені її права, свободи чи інтереси рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Водночас, задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки саме цієї особи у сфері публічно-правових відносин.

Отже, встановлення факту наявності порушення права, свободи чи інтересу особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковим під час судового розгляду та обов`язковою умовою для визнання протиправним рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Відсутність порушеного права (свободи, охоронюваного законом інтересу) встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів звертає увагу на те, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод та інтересів фізичної та юридичної особи.

За встановлених у цій справі обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що Головним управлінням ДМС України в Одеській області не було допущено протиправної бездіяльності щодо розгляду поданих позивачем 01.11.2023 року та 17.01.2024 року заяв про продовження строку перебування на території України, оскільки позивачем не було дотримано встановлений чинним законодавством порядок звернення до органу міграційної служби з такими заявами, а тому права та інтереси ОСОБА_1 відповідачем у справі порушені не були.

Враховуючи викладене підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відсутні.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому, відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Підстави для розподілу судових витрат згідно ст. 139 КАС України відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 травня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених ч. 5 ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик

Суддя: О.А. Шевчук