Справа № 552/7460/24
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2024-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2024 р. Справа № 552/7460/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ральченка І.М.

суддів: Подобайло З.Г. , Катунова В.В.

за участю секретаря судового засідання Кіт Т.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Котенка Андрія Петровича на рішення Київського районного суду м. Полтави від 29.10.2024, суддя Шаповал Т.В., по справі № 552/7460/24

за позовом Київського районного відділу у м.Полтаві Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області

до ОСОБА_1

про затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування,

ВСТАНОВИВ:

Київський районний відділ у м. Полтаві Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області звернувся до суду із позовом, у якому просив затримати громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення примусового видворення.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 29.10.2024 позов задоволено.

Затримано громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення примусового видворення.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, апелянт зазначає, що вимог Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» не порушував, на теперішній час має намір відмовитись від громадянства російської федерації та отримати громадянство України. Втім, через об`єктивні причини не зміг цього зробити раніше.

До судового засідання сторони не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, 29.10.2024 працівниками Київського відділу у м. Полтаві Управління ДМС у Полтавській області на території м. Полтава виявлено громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

29.10.2024 Київським відділом у м. Полтаві Управління ДМС у Полтавській області прийнято рішення про примусове видворення з України громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З метою забезпечення примусового видворення відповідача позивач звернувся до суду із даним позовом про затримання ОСОБА_1 строком на шість місяців з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з наявності підстав для затримання відповідача строком на шість місяців з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, передбачених ст. 289 КАС України.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначає Закон України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" № 3773-VI від 22 вересня 2011 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Абзацом 1 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.

Згідно з ч. 3 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення суду має право розміщувати іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Відповідно до ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Частиною 1 ст. 289 КАС України, яка встановлює особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства, в редакції, чинній на час подання цього позову, передбачено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України;

2) затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття на поруки підприємством, установою чи організацією;

4) зобов`язання внести заставу.

Відповідно до ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але загальний строк затримання не повинен перевищувати вісімнадцять місяців.

Отже, із наведених норм слідує, що підставою для застосування судом до іноземця або особи без громадянства такого заходу, як затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України, є:

1) ймовірність того, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

2) якщо існує ризик його (її) втечі;

3) у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України.

Судовим розглядом встановлено, що громадянин російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибув в Україну 27.12.2018 через КПП «Юнаківка» по паспорту громадянина російської федерації НОМЕР_1 , виданому 04.12.2017, строком дії до 04.12.2027.

Відповідно до відомостей бази даних ЄІАС УМП Державної міграційної служби України відповідач 04.02.2019 документований посвідкою на тимчасове проживання НОМЕР_2 терміном дії до 28.01.2020 (орган видачі 5301, підстава видачі возз`єднання сім`ї з громадянином України (на підставі шлюбу, зареєстрованого 09.02.2018 в Кременчуцькому міському відділі ДРАЦС із громадянкою України ОСОБА_2 ).

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 27.07.2020 у справі № 527/1012/20 зазначений шлюб розірвано.

05.02.2020 головним спеціалістом Глобинського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області Соколенко К.М. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МПТ 000430, передбачене ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою завідувача сектору Глобинського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області Полянко М.Г. від 05.02.2020 громадянина громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до ч. 2 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за порушення правил перебування в Україні (після закінчення терміну дії посвідки не звернувся за її обміном, проживав без документів на право проживання та ухилявся від виїзду з України).

15.02.2020 Глобинським районним сектором Управління ДМС України в Полтавській області прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язано його покинути територію України у термін до 03.03.2020.

Із вказаним рішенням відповідач був ознайомлений, що підтверджується його особистим підписом.

Згідно з інформацією, отриманою з інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан», громадянин російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рішення від рішення від 15.02.2020 Глобинського районного сектору Управління ДМС України в Полтавській області про його примусове повернення до країни походження або третьої країни у термін, передбачений для добровільного виконання рішення про примусове повернення, не виконав.

Отже, відповідач ухилився від виконання рішення про примусове видворення з України.

В подальшому, 29.10.2024 працівниками Київського відділу у м. Полтаві Управління ДМС у Полтавській області на території м. Полтава виявлено громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

29.10.2024 заступником начальника Київського відділу у м. Полтаві Управління ДМС у Полтавській області на території м. Полтава Ємцем Ю.В. складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: проживання без документів на право проживання в Україні та ухилення від виконання рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни, прийнятого Глобинським районним сектором Управління ДМС України в Полтавській області.

Постановою начальника Київського відділу у м. Полтаві Управління ДМС у Полтавській області на території м. Полтава Кобилинського С.В. від 29.10.2024 відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

29.10.2024 Київським відділом у м. Полтаві Управління ДМС у Полтавській області прийнято рішення про примусове видворення з України громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, на час розгляду справи судом першої інстанції вказане рішення відповідачем не виконане без поважних причин, фактично відповідач без належних на те законних підстав протягом тривалого часу перебуває на території України.

Обґрунтованих підстав вважати, що громадянин російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , буде вживати заходів для добровільного виконання рішення про повернення з України не встановлено.

За наведених обставин колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про наявність підстав вважати, що ОСОБА_1 ухилятиметься від виконання рішення про примусове видворення, в зв`язку з чим в силу ч. 1 ст. 289 КАС України затримання відповідача з метою подальшого примусового видворення за межі території України є обґрунтованим заходом примусового впливу.

Доводи апеляційної скарги про те, що на теперішній час відповідач не бажає бути громадянином російської федерації, втім не встиг отримати громадянство України, висновків суду щодо невиконання рішення про примусове видворення не спростовують, оскільки позивач фактично без належних на те законних підстав протягом тривалого часу перебуває на території України.

При цьому посилання на обставини, що перешкоджали отриманню громадянства, про які зазначає відповідач, колегія суддів вважає необґрунтованими враховуючи відсутність доказів вчинення відповідачем відповідних активних дій, у той час як тривала поведінка позивача свідчить про ухилення від виконання рішення про його видворення.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Котенка Андрія Петровича - залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Полтави від 29.10.2024 по справі № 552/7460/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді З.Г. Подобайло В.В. Катунов