Справа № 522/19524/24-Е
Суддя: Домусчі Л. В.
Дата ухвалення: 2024-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/522/297/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року м.Одеса

Приморський районний суд м.Одеси

у складі: головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Навроцької Є.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м.Одеси 05.11.2024 року через систему Електронний суд надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову вказано, 30.10.2024 року інспектором з паркування Департаменту транспорту зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Нікітішиним Г.І. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ОДП №6607432. Відповідно до постанови власника транспортного засобу Ford Edge, д.н.з. НОМЕР_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 340,00 грн. У постанові зазначено, що 30.10.2024 року водій транспортного засобу Ford Edge, ОСОБА_1 у м.Одеса, на вул.В.Арнаутська, 19, здійснив стоянку таким чином, що не відповідає способу поставлення транспортного засобу на стоянку, зазначеному табличками до дорожніх знаків 7.6.1-7.6.5, чим порушив п.15.6 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП. З зазначеною постановою позивач не згоден, вважає, що постанова винесена безпідставно з порушенням його прав, не відповідає обставинам справи та вимогам закону, тому був змушений звернутися до суду з зазначеним позовом. Зазначив, що не розуміє, яким чином під час паркування свого легкового автомобілю біля входу офісного центру, він порушив правила паркування та дію знаків, які встановлені на проїзній частині (дорозі) вул.В.Арнаутська, поруч з офісом жодних знаків, які забороняють паркування не має, вважає, що встановлені дорожні знаки на вул.В.Арнаутська не розповсюджуються на місце та територію, на якому було припарковано автомобіль позивача. Постанова на його думку незаконна противоправна, підлягає скасуванню, оскільки не порушував Правил дорожнього руху він не порушував. Наявність будь яких доказів його вини в матеріалах справи відсутні.

Матеріали позову отримано суддею 06.11.2024 року.

Ухвалою суду від 06.11.2024 року провадження у справі відкрито, справу ухвалено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на 12.11.2024 року.

У судове засідання призначене на 12.11.2024 року сторони не з`явилися, 12.11.2024 року представник Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради через систему Електронни й суд надала відзив на адміністративний позов, в якому просили у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування відзиву зазначено, що 30.10.2024 року інспектором з паркування відділу контролю за безпекою дорожнього руху та паркуванням управління розвитку транспортної інфраструктури департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Нікішиним Г.І. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) серія ОДП №6607432, стосовно правопорушення, яке мало місце у м.Одеса по вул.В.Арнаутська, 19, а саме водієм транспортного засобу FORD EDGE, д.н.з. НОМЕР_1 вчинено правопорушення передбачене п.15.6 ПДР України «Здійснено стоянку таким чином, що не відповідає способу поставлення транспортного засобу на стоянку, зазначеному табличками до дорожніх знаків 7.6.1, 7.6.5». Дане правопорушення було зафіксовано в режимі фотозйомки, відповідно до ст.14-2 КУпАП. Інспектором було встановлено за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, що за д.н.з. НОМЕР_1 зареєстровано транспортний засіб FORD EDGE, власник Нікітін Андрій Михайлович, та за отриманими даними складено постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) серія ОДП №6607432 та прийнято рішення застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. Позивачем у позові зазначено, що його транспортний засіб засобу FORD EDGE, д.н.з. НОМЕР_1 був припаркований на окремій ділянці в зоні обслуговування офісної будівлі, розташованої за адресою: м.Одеса, вул.В.Арнаутська, 19, не в зоні дії знаків 7.6.1 та 5.43. Проте, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого п.15.6 ПДР «Здійснено стоянку таким чином, що не відповідає способу поставлення транспортного засобу на стоянку, зазначеному табличками до дорожніх знаків 7.6.1, 7.6.5», а не за парковку на тротуарі. На підтвердження надано фотофіксацію розміщення транспортного засобу позивача, дорожнього знаку та схему розміщення майданчика для платного паркування транспортних засобів площею 498 м.кв. за адресою: м.Одеса, вул.В.Арнаутська із розташуванням дорожнього знаку 5.38 з додатковою табличкою 7.6.1. Згідно правил дорожнього руху України тротуар - елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном. Вважають, що тротуар, як і проїзна частина, є складовими елементами дороги загалом. Проте, дорога - це не лише проїзна частина, по якій рухається автомобільний транспорт, але й пішохідна зона, в тому числі й тротуар. У зв`язку з чим постанова серії ОДП 6607432 про адміністративне правопорушення, винесена у відношенні ОСОБА_1 є цілком правомірною і такою, що відповідає діючому законодавству, а позов безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Також просили відмовити у задоволені позовних вимог щодо стягнення витрат на правничу допомогу.

Розгляд справи відкладено на 25.11.2024 року.

22.11.2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Стратулат С.Д. через систему Електронний суд надав відповідь на відзив, в якому зазначив, що, по-перше, місце на якому з порушеннями правил (способу) паркування припарковано авто позивача є тротуар, що підтверджується схемою розміщення майданчика для платного паркування транспортних засобів пл.498 кв.м за адресою: м.Одеса, вул.В.Арнаутська (від вул.Леонтовича до вул.Канатної), з якої вбачається, що встановлені знаки щодо платної парковки діють виключно на дві сторони вищевказаних вулиць. По-друге, навіть якщо і припустити, що вся територія навколо дороги вул.В.Арнаутська є тротуар, тоді водія необхідно було притягнути до відповідальності за здійснення стоянки на тротуарі (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками), тобто порушення вимог п.п.б п.15.10 ПДР, а не за невідповідність способу поставлення транспортного засобу на стоянку, зазначеному табличками до дорожніх знаків 7.6.1, 7.6.5. По-третє, відповідно до пп.в п.15.10 ПДР України, стоянка забороняється на тротуарах за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м. Тоді в такому випадку Відповідач повинен довести (з замірами на місці), що припаркований автомобіль знаходився менше чим на 2 м. на краю тротуару, що унеможливлювало безперешкодному проходу пішоходів. Згідно наданих Відповідачем матеріалів фотофіксації, вищевказаний транспортний засіб зафіксовано в місці розташування автомобіля позивача відсутні будь-які дорожні знаки. З наданих відповідачем доказів та пояснень взагалі не зрозуміло, в якому саме місці був припаркований легковий автомобіль Позивача відносно наданої схеми платної парковки, та яким чином встановлені знаки 5.38 з додатковою табличкою 7.6.1. по краям дороги на вул.В.Арнаутська діють на територію біля офісних будівель.

25.11.2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Стратулат С.Д. через систему Електронний суд надав письмові пояснення, в яких зазначив, що по-перше, відповідачем не було надано належним чином засвідчену копію схеми розміщення майданчика для платного паркування транспортного засобу; по-друге, на схемі, яку було надано відповідачем, не зазначено, в якому саме місті був припаркований транспортний засіб позивача; по-третє, відповідачем у відзиві не зазначено, чому позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого п.15.6 ПДР «Здійснено стоянку таким чином, що не відповідає способу поставлення транспортного засобу на стоянку, зазначеному табличками до дорожніх знаків 7.6.1, 7.6.5», а не за порушення заборони паркування транспортного засобу на тротуарі, відповідно до п.15.10 ПДР України. Вважає, що в матеріалах справи відсутні докази про протиправність дій позивача та порушення правил дорожнього руху. При складанні 30.10.2024 року оскаржуваної постанови, відповідач не діяв у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, отже постанова про адміністративне правопорушення серії ОДП №6607432 від 30.10.2024 року, якою притягнуто позивача, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП є противоправною та підлягає скасуванню.

Розгляд справи відкладено на 12.12.2024 року.

03.12.2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Стратулат С.Д. через систему Електронний суд надав додаткові письмові пояснення, в яких зазначив, що місце, на якому було припарковано автомобіль позивача, взагалі не має відношення до Майданчика для платного паркування, а до прибудинкової території є окремий заїзд. На підтвердження зазначено стороною позивача було надано фото, на яких зазначено: на 1 фото місце, на якому було припарковано автомобіль позивача; на другому розміщення Майданчика для платного паркування (на вул.В.Арнаутська); на третьому місце заїзду до прибудинкової території.

Про розгляд справи 12.12.2024 року сторони були сповіщені належним чином.

Відповідно до ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Положеннями ч.5 ст.262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З урахуванням ч.1 ст.205 КАС України, строків розгляду даної категорії справ, за наявності відзиву від відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, сповіщених належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.269 КАС України у справах, визначених статтями 263-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою складання повного тексту рішення є 16.12.2024 року.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 30.10.2024 року інспектором з паркування Департаменту транспорту зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Нікітішиним Г.І. було виявлено порушення водієм транспортного засобу Ford Edge, д.н.з. НОМЕР_1 , п.15.6 ПДР, а саме, здійснено стоянку таким чином, що не відповідає способу поставлення транспортного засобу на стоянку, зазначеному табличками до дорожніх знаків 7.6.1-7.6.5 за адресою: м.Одеса, вул.В.Арнаутська, 19, у зв`язку з чим постановою серії ОДП №6607432 від 30.10.2024 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. (а.с.13).

Позивач у своєму позові заперечує наявність адміністративного правопорушення, а саме вважає, що він не порушив правила паркування та дію знаків, які встановлені на проїзній частині (дорозі) вул.В.Арнаутська, оскільки його автомобіль був припаркований біля входу офісного центру на тротуарі. Найменш що міг порушити позивач, це пп.в п.15.10 ПДР, а саме, стоянка забороняється на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м. Але і ці умови ним були виконані, вільного тротуару для пішоходів залишилось більш ніж 2 м.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, інспектора з паркування в даному випадку, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена законодавством.

Відповідно до ч.5 ст.14 ЗУ «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно п.1.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 року передбачено, що вони відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п.1.3 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п.1.4 ПДР, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до п.1.5 ПДР, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, задавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції. власника дороги або уповноважений ним орган.

Відповідно до п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно ч.1 ст.122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з приміткою до цієї статті, суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

Положеннями статті 14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів.

Статтєю 245 КУпАП закріплено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Законом України від 27.09.2018 року 2262-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування сфери паркування транспортних засобів», уповноважено розглядати справи про порушення правил дорожнього руху інспекторів з паркування. Цим же законом ч.2 ст.268 КУпАП доповнено реченням такого змісту: "Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу".

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє суду прийти до правового висновку, що достатньою та необхідною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП та ст.ст.73, 74 КАС України.

Відповідно до підпункту "ґ" пункту 8.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306, дорожні знаки (додаток 1) поділяються на 7 груп, зокрема, і на Інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила;

Відповідно до п.1.10 ПДР терміни, що наведені в цих правилах, мають таке значення:

- автомобільна дорога, вулиця (дорога) - частина території, зокрема в населеному пункті, з усіма розташованими на ній спорудами (мостами, шляхопроводами, естакадами, надземними і підземними пішохідними переходами) та засобами організації дорожнього руху, призначена для руху транспортних засобів і пішоходів та обмежена по ширині зовнішнім краєм тротуарів чи краєм смуги відводу;

- край проїзної частини (для нерейкових транспортних засобів) - видима умовна чи позначена дорожньою розміткою лінія на проїзній частині в місці її прилягання до узбіччя, тротуару, газону, розділювальної смуги, смуги для руху трамваїв, велосипедної або пішохідної доріжки;

- проїзна частина - елемент дороги, призначений для руху нерейкових транспортних засобів;

- тротуар - елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном;

- стоянка це припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

Отже, тротуар, це елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном.

Дорожній знак 3.2, Один із елементів системи технічних засобів регулювання дорожнім рухом, який представляє собою сигнальний пристрій встановленої форми і кольору(-ів), на якому(-их) нанесено зображення, призначені для інформування учасників дорожнього руху про умови, напрямки та режими руху на автомобільних дорогах, вулицях та об`єктах сервісу чи на прилеглій території.

Відповідно до п.15.6 Правил дорожнього руху, стоянка всіх транспортних засобів у місцях, позначених дорожніми знаками 5.42.1 5.42.1 "Місце для стоянки" 5.42.2 5.42.2 "Місце для стоянки", 5.43 5.43 "Зона стоянки" встановленими з табличкою 7.6.1 7.6.1 "Спосіб поставлення транспортного засобу на стоянку" дозволяється на проїзній частині вздовж тротуару, а встановленими з однією з табличок 7.6.2 7.6.2 "Спосіб поставлення транспортного засобу на стоянку", 7.6.3 7.6.3 "Спосіб поставлення транспортного засобу на стоянку", 7.6.4 7.6.4 "Спосіб поставлення транспортного засобу на стоянку", 7.6.5 7.6.5 "Спосіб поставлення транспортного засобу на стоянку", 7.6.6 7.6.6 "Спосіб поставлення транспортного засобу на стоянку" легкових автомобілів і мотоциклів тільки так, як показано на табличці.

Знаки 5.43 «Зона стоянки» позначає початок зони, де дозволено стоянку на проїзній частині або вздовж проїзної частини за умови, що зазначаються на знакові або додаткових табличках під ним.

Знак 5.43 з однією з табличок 7.6.1, 7.6.2, 7.6.3, 7.6.4, 7.6.5, 7.6.6, 7.6.7 позначає спосіб поставлення автомобіля.

Таблички 7.6.17.6.7 «Спосіб поставлення транспортного засобу на стоянку» застосовують зі знаком 5.43, щоб позначити спосіб поставлення ТЗ на стоянці біля тротуару або з його використанням.

Символи, зображені на знаках 7.6.17.6.7, можуть бути дзеркальними.

На табличці 7.6.1 зазначено, що всі види транспортних засобів повинні бути поставлені на стоянку на проїзній частині вздовж тротуару.

На табличках 7.6.27.6.7 зазначено спосіб ставлення легкових автомобілів та мотоциклів на стоянці, зокрема із використанням тротуару, якщо його ширина при цьому залишиться не менше ніж 2,0 м відповідно до 15.10, в).

У населених пунктах, де стоянку дозволено з лівого боку вулиці, можна застосовувати таблички 7.6.17.6.7 із дзеркальним зображенням символів.

У випадку відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливi, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху) (п.15.2 ПДР).

Сторонами надано паперові копії фотознімків із зображенням автомобіля марки Ford Edge, д.н.з. НОМЕР_1 , згідно яких автомобіль припаркований біля офісу будинку на доволі широкому тротуарі у м.Одесі на вул.В.Арнаутська. Будь-яких дорожніх знаків, які б забороняли паркування на цій ділянці, не вбачається. Також суду не надано доказів щодо місця встановлення вздовж цієї ділянки дороги дорожніх знаків 7.6.1-7.6.5.

Дорожні знаки 7.6.1-7.6.5, які розташовані вздовж дороги, позначають спосіб поставлених автомобілів в зоні дії дорожнього знаку 5.43 «Зона стоянки».

Проте, транспортний засіб засобу FORD EDGE, д.н.з. НОМЕР_1 , був припаркований на окремій ділянці в зоні обслуговування офісної будівлі, розташованої за адресою: м.Одеса, вул.В.Арнаутська, 19, не в зоні дії знаків 7.6.1 та 5.43, а тому суд вважає посилання інспектора поліції на порушення позивачем п.15.6 ПДР України помилковими, оскільки дія цього знаку на даному тротуарі не вбачається.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що автомобіль позивача був припаркований в дії дорожнього знаку 7.6.1, яка поширюється на всю дорогу (той бік дороги, де встановлено знак), елементом якої є тротуар, саме зовнішній край якого обмежує дорогу по ширині, оскільки автомобіль був припаркований на широкому тротуарі перед входом до офіснового центру, де взагалі відсутні будь-які дорожні знаки.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показань свідків.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно п.3 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, проаналізувавши доводи сторін, суд вважає, що наявні всі підстави для задоволення позову ОСОБА_1 .

За таких обставин, приймаючи до уваги, те що дотримання Правил дорожнього руху України є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, суд вважає, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Щодо розподілу судових витрат.

Позивач просив суд відшкодувати йому витрати на правову допомогу у сумі 3 000,00 грн.

За приписами ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до вимог ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Частиною 1 ст.134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Склад та обсяг судових витрат визначено у ч.3 ст.134 КАС України, згідно з якою для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до вимог ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У відповідності до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

- чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

- чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Відповідно до ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

Судом встановлено, що позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження понесення ним витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а саме в матеріалах справи відсутній договір про надання правничої допомоги.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для відшкодування позивачу заявлених ним витрат на правничу допомогу у сумі 3 000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.19, 63 Конституції України, ст.ст.2, 14, 19-20, 22, 72-77, 118, 192, ч.3 ст.194, 205, 227-228, ч.4 ст.229, 241-246, 250, 286, 293, 294 КАС України, ст.ст.9, ч.1 ст.122, 222, 251, 252, 254, 257, 258, 268, 276, 278, 280, 283, 289 КУпАП, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ОДП №6607432 у справі про адміністративне правопорушення від 30.10.2024 року, винесену інспектором з паркування Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Нікішиним Г.І., відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлено 16.12.2024 року.

Суддя: Домусчі Л.В.