Справа № 580/11661/24
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2024-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2024 року справа № 580/11661/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А. В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Могили І. В.,

представника позивача - адвоката Примака В. А. (за ордером про надання правничої допомоги);

представника відповідача - Валової І. В. (за довіреністю);

третьої особи - ОСОБА_4.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду адміністративну справу № 580/11661/24 за позовом ОСОБА_1 до Відділу Державної виконавчої служби у місті Сміла Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача державний виконавець Відділу Державної виконавчої служби у місті Сміла Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Валова Ірина Володимирівна та ОСОБА_4 про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

22.11.2024 до Черкаського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі позивач) в особі представника адвоката Примака Володимира Андрійовича з позовною заявою до Відділу Державної виконавчої служби у місті Сміла Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача державний виконавець Відділу Державної виконавчої служби у місті Сміла Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Валова Ірина Володимирівна та ОСОБА_4, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби у місті Сміла Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Валової І. В. № НОМЕР_1 від 14.11.2024 про накладення на позивача штрафу в сумі 1 700 грн.

В обгрунтування позовних вимог представник зазначив, що рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12.01.2016 у справі № 703/4811/15-ц позивача зобов`язано не чинити ОСОБА_2 перешкод у вихованні їх спільного сина та визначений порядок зустрічей із ним. На виконання зазначеного судового рішення 18.08.2016 суд видав виконавчий лист, на підставі якого відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1. За невиконання рішення суду державний виконавець 14.11.2024 винесла оскаржувану постанову щодо позивача. Представник вважає, що така постанова не відповідає чинному законодавству. Вказує, що 26.10.2024 син ОСОБА_3 , вийшовши до батька, повідомив, що не бажає з ним спілкуватися. Тобто, представник вважає, що зустріч батька з сином фактично відбулась. Тому звернувся за захистом прав та інтересів позивача до суду.

11.12.2024 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначив, що обов`язок боржника забезпечити побачення дитини з батьком передбачений змістом ч. 1 ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувана з дитиною в порядку, визначеному рішенням. Тому боржник має забезпечити побачення дитини зі стягувачем за адресою, вказаною у рішенні суду, а саме: АДРЕСА_1 . Побачення має відбуватися у визначений час з 10:00 до 16:00 год, щосуботи. Відповідно до вимог п. 5 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження. Проте боржниця не надала жодних пояснень, ні під час здійснення перевірки виконання рішення 26.10.2024, ні по теперішній час.

Ухвалою від 03.12.2024 суддя прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив спрощене позовне провадження у справі та призначив судове засідання для розгляду справи по суті на 12.12.2024. Також суддя залучив до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби у місті Сміла Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Валову Ірину Володимирівну.

У судовому засіданні 12.12.2024 суд усною ухвалою залучив до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_4 . Також суд відклав розгляд справи на 13.11.2024.

У судовому засіданні 13.12.2024 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, просила відмовити у їх задоволенні.

Третя особа ОСОБА_4 , вважаючи позовні вимоги безпідставними, заперечив проти їх задоволення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд встановив такі фактичні обставини.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12.01.2016 у справі № 703/4811/15-ц: зобов`язано позивачку не чинити перешкод ОСОБА_4 в участі у вихованні їх сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визначено такий порядок зустрічей ОСОБА_4 з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : до досягнення дитиною віку 3 років з 15 до 18 години в присутності позивача кожну непарну (першу, третю, п`яту - за наявності такої у відповідному місяці) суботу за місцем проживання позивача по АДРЕСА_2 , а кожну парну суботу - за тимчасовим місцем проживання ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_3 , в цьому місті; після досягнення дитиною трирічного віку щосуботи з 10 до 16 години за тимчасовим місцем проживання ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_3 або у громадських місцях (парках, скверах, місцях відпочинку) без присутності позивача. Ці зустрічі належить проводити з урахуванням стану здоров`я ОСОБА_5

18.08.2016 Соснівський міськрайонний суд Черкаської області для виконання вказаного рішення видав виконавчий лист.

01.03.2023 відповідачем було відкрито виконавче провадження НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа від 18.08.2016 № 703/4811/15-ц про зобов`язання позивача не чинити перешкод після досягнення дитиною трирічного віку щосуботи з 10 до 16 години за тимчасовим місцем проживання ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_3 або у громадських місцях (парках, скверах, місцях відпочинку) без присутності позивача.

21.10.2024 державний виконавець Ірина Валова направила на електронну пошту позивачки ІНФОРМАЦІЯ_2 вимогу виконавця від 21.10.2024 №85444, якою зобов`язала позивачку не чинити перешкод ОСОБА_4 в участі у вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та забезпечити зустріч сина ОСОБА_3 з його батьком ОСОБА_4 згідно визначеного порядку Смілянським міськрайонним судом, за тимчасовим місцем проживання ОСОБА_4 по АДРЕСА_4 без присутності позивача.

Також була направлена вимога виконавця від 21.10.2024 №85449 про надання пояснень та повідомлення державного виконавця причину невиконання рішення Смілянського міськрайонного суду згідно акту державного виконавця від 19.10.2024.

26.10.2024 державний виконавець Валова І. В. склала акт, відповідно до якого встановлено, що боржниця не забезпечила побачення стягувача з дитиною згідно зазначеного виконавчого листа, а саме м. Сміла, вул. Перемоги, 20. Побачення з 10:00 год до 16:00 год згідно рішення суду стягувача з дитиною не відбулось. Причини не виконання рішення 26.10.2024 не повідомила. Акт складено за участю начальника Служби у справах дітей Березняківської сільської ради Каменецької К.О. та стягувача ОСОБА_4

29.10.2024 позивачка надала державному виконавцю відділу ДВС у м. Сміла Ірині Валовій заперечення до акту від 26.10.2024, у яких зазначила, що 25.10.2024 ОСОБА_3 2014 року народження самостійно повідомив стягувача засобами електронного зв`язку (Viber), що на зустріч не піде, на що батько відповів, що він знає, що син хоче зустрічатись і більше спілкування не продовжив, повідомлень і діалогу з сином не продовжував. Вечером п`ятниці син направив державному виконавцю скрін повідомлення спілкування з батьком, а відтак державний виконавець була повідомлена про те, що зустріч з батьком не відбудеться у зв`язку з небажанням дитини. 26.10.2024 близько 10.00 на номер телефону позивача зателефонувала ОСОБА_6 та спитала, чи буде вона на зустрічі, та як зустрічі визначені з дитиною, то вона дала трубку ОСОБА_3 і він сам продовжив спілкування з працівником служби у справах дітей. Дитина відмовилась їхати на зустріч з батьком. 26.10.2024 ОСОБА_4 приїздив за адресою АДРЕСА_5 , син особисто відмовився від спілкування з батьком. Акт не містить жодних дійсних підтверджень вчинення позивачкою перешкод ОСОБА_4 , а відтак не може бути підставою для накладення чергового штрафу, оскільки Черкаським окружним адміністративним судом неодноразово вказувалось на неправомірність накладення штрафу за підстав, викладених у акті.

14.11.2024 відповідач виніс постанову ВП № НОМЕР_1 про накладення на позивача штрафу у сумі 1 700 грн у зв`язку з невиконанням рішення суду.

Позивач, не погодившись із оскаржуваною постановою про накладення штрафу, звернулася в особі свого представника з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним обставинам, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII).

Як зазначено в ст. 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ст. 2 Закону № 1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

За ч. 1 ст. 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом (пункт 16 частини 3 статті 18 зазначеного Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону № 1404-VІІІ під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» врегульовано особливості виконання рішення про встановлення побачення з дитиною.

Так, згідно з ч.ч. 1-3 ст. 64-1 Закону № 1404-VІІІ виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону № 1404-VІІІ у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника, зокрема, - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, та встановлює новий строк виконання.

Аналіз наведених правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави дійти висновку про те, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення).

Тобто, даючи оцінку тому, чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону України «Про виконавче провадження».

Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Оцінюючи в контексті наведених норм законодавства правомірність прийняття державним виконавцем спірної постанови від 14.11.2024 про накладення штрафу на позивача за невиконання рішення суду суд врахував таке.

Як встановив суд згідно виконавчого листа № 18.08.2016 № 703/4811/15-ц, виданого Смілянським міськрайонним судом Черкаської області на виконання рішення цього ж суду від 12.01.2016 у справі № 703/4811/15-ц, зобов`язано позивача не чинити перешкод ОСОБА_4 в участі у вихованні їх сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визначено такий порядок зустрічей ОСОБА_4 з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 після досягнення дитиною трирічного віку щосуботи з 10 до 16 години за тимчасовим місцем проживання ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_3 або у громадських місцях (парках, скверах, місцях відпочинку) без присутності позивача.

Позивачка, яка є боржником у виконавчому провадженні, та стягувач ОСОБА_4 у добровільному порядку не домовились, у якому місці будуть проходити його побачення з сином ОСОБА_3 , у зв`язку з чим державним виконавцем Іриною Валовою на електронну адресу позивачки ІНФОРМАЦІЯ_2 була направлена вимога виконавця від 21.10.2024 №85444, якою зобов`язано позивачку не чинити перешкод ОСОБА_4 в участі у вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та забезпечити зустріч сина ОСОБА_3 з його батьком ОСОБА_4 згідно визначеного порядку Смілянським міськрайонним судом, за тимчасовим місцем проживання ОСОБА_4 по АДРЕСА_4 без присутності позивачки.

Отже позивачка зобов`язана була забезпечити зустріч стягувача ОСОБА_4 з сином ОСОБА_3 саме за вказаною адресою, проте сина на зустріч не привела.

Представник позивачки у судовому засіданні вказав, що зустріч мала відбуватися в с. Яблунівка по вул. Ф.Матушевського біля дитячого майданчика, проте такі доводи не підтверджені жодними доказами.

Судом встановлено, що постанова про накладення штрафу від 14.11.2024 прийнята державним виконавцем на підставі акта державного виконавця від 26.10.202, зі змісту якого слідує, що боржниця (позивачка у справі) не забезпечила побачення стягувача з дитиною згідно зазначеного виконавчого листа, а саме АДРЕСА_4 . Побачення з 10:00 год до 16:00 год згідно рішення суду стягувача з дитиною не відбулось.

Суд наголошує, що державний виконавець зобов`язаний провести перевірку виконання судового рішення боржником, а підставою для накладення штрафу є невиконання рішення боржником без поважних причин. Тобто, державний виконавець має встановити відсутність поважних причин невиконання рішення.

Поважними в розумінні Закону України «Про виконавче провадження» можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником, та які не залежали від його власного волевиявлення.

Дослідивши наявний у матеріалах справи акт державного виконавця від 26.10.2024, на підставі якого державний виконавець прийняла оскаржувану постанову про накладення штрафу на позивачку, суд не встановив жодних поважних причин, які були б об`єктивними та, відповідно, унеможливлювали б або ж значно ускладнювали виконання позивачем рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12.01.2016 у справі № 703/4811/15-ц, яким зобов`язано позивача не чинити перешкоди ОСОБА_4 в участі у вихованні їх сина ОСОБА_3 та встановлено ОСОБА_4 спосіб участі у вихованні свого сина.

У судовому засіданні встановлено, що у застосунку Viber телефону третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 міститься повідомлення від абонента «ОСОБА_13» про те, що він не прийде на зустріч. Як пояснив ОСОБА_4 , це повідомлення від сина ОСОБА_3 .

Проте суд зазначає, що докази на підтвердження того, що таке повідомлення написав син ОСОБА_3 , відсутні.

Після складання акту державного виконавця від 26.10.2024 про те, що позивачка не прибула із сином за адресою АДРЕСА_6 годині для забезпечення його побачення з батьком ОСОБА_4 , останній поїхав до місця проживання сина в АДРЕСА_5 , проте син ОСОБА_3 , вийшовши до батька ОСОБА_4 , повідомив про небажання з ним спілкуватися. При цьому позивачка перебувала у будинку.

Як вбачається зі знімку з камери відеоспостереження, наданого позивачкою до суду, син ОСОБА_3 вийшов 26.10.2024 на зустріч з батьком ОСОБА_4 , проте до батька не підійшов, перебував у дворі перед високим забором, а батько ОСОБА_4 перебував на вулиці.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 пояснив, що син, вийшовши до нього 26.10.2024, сказав, що мама не дозволяє йому спілкуватись з батьком, проте доказів цього надати не може.

У поясненнях на акт державного виконавця від 26.10.2024, наданих відповідачу 29.10.2024, позивачка вказала, що починаючи з 2020 року ОСОБА_4 не повідомляв її про незмогу приїжджати до дитини, не телефонував, станом здоров`я, розвитку, бажаннями ОСОБА_3 не цікавився, жодної допомоги окрім примусового стягнення аліментів із пенсії вона не отримує, ОСОБА_3 жодними пільгами як дитина учасника бойових дій не користується, оскільки батько відмовляється надати копії своїх документів у навчальні заклади, де навчається син, а саме заклади шкільної та позашкільної освіти, та заклади охорони здоров`я. ОСОБА_4 є регулярним скаржником до органів опіки та піклування, закладів освіти, поліції та активним стягувачем за виконавчим провадженням. Всі нюанси, що стосуються дитини та батьків, а саме: особистого спілкування/небажання спілкуватись, любові/нелюбові, поваги/зневаги між членами сім`ї є прямим результатом турботи про дітей у дитинстві. Тому примушування, погрози, залучення сторонніх осіб та служб для задоволення власних бажань ОСОБА_4 є результатом сьогоднішнього небажання сина спілкуватись з батьком. Лише особисті зміни в поведінці батька можуть змінити ситуацію.

Згідно висновку служби у справах дітей Березняківської сільської ради від 04.11.2024 №96/07-06 про результати проведення виконавчих дій при зустрічі ОСОБА_7 з сином ОСОБА_8 , 2014 р.н. , на зустріч 26.10.2024 колишня дружина ОСОБА_4 малолітнього сина ОСОБА_3 не привела. Під час телефонного дзвінка начальника ССД виконавчого комітету Березняківської сільської ради ОСОБА_9 до ОСОБА_10 остання, не пояснюючи нічого, передала слухавку сину, який повідомив, що не хоче зустрічатися з батьком ОСОБА_11 . Для отримання об`єктивного висновку щодо встановлення причин небажання сина ОСОБА_3 спілкуватись з батьком ОСОБА_12 рекомендовано залучити до проведення виконавчих дій спеціаліста з фаховою психологічною освітою.

Надавши оцінку вказаним доказам суд дійшов висновку, що в даному випадку сама по собі відмова сина ОСОБА_3 зустрічатись з батьком ОСОБА_4 не є поважною причиною незабезпечення позивачкою таких зустрічей, позаяк відсутні докази, що така відмова є його власним волевиявленням.

В той час же час позивачка не вчинила жодних дій, направлених на забезпечення зустрічі 26.10.2024, тобто не привела сина ОСОБА_3 на зустріч в АДРЕСА_4 .

Отже, у спірному випадку неможливість спілкування батька з дитиною стала результатом бездіяльності самої позивачки, а не будь-яких інших об`єктивних чинників, які не залежали від її волі.

Щодо доводів позивачки, що зустріч сина ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_4 відбулася 26.10.2024 за фактом його приїзду в АДРЕСА_5 , суд зазначає, що вказана обставина не спростовує невиконання позивачкою рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12.01.2016 у справі № 703/4811/15-ц та вимоги державного виконавця від 21.10.2024 №85444 про забезпечення зустрічі в АДРЕСА_4 .

Окремо суд звертає увагу на те, що у рішенні Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12.01.2016 у справі № 703/4811/15-ц, досліджував питання бажання батька ОСОБА_4 та наявності у нього необхідних умов для участі у вихованні сина, піклуванні про нього. Обмежень, які могли би перешкодити їх спілкуванню зазначений суд не знайшов, дійшовши висновку, що участь батька у вихованні неповнолітнього сина є доцільною. Тобто, рішення суду у справі № 703/4811/15-ц ухвалено, а спосіб участі батька у вихованні свого сина встановлений, виходячи з інтересів дитини.

Крім того, суд звертає увагу на те, що якщо позивач не погоджується з способом виконання рішення суду чи наявні інші обставини, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення, то вона вправі звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення, про роз`яснення судового рішення.

Так, з урахуванням положень статті 64-1 Закону №1404-VІІІ, з огляду на те, що позивачем без поважних причин не виконано судове рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12.01.2016 у справі № 703/4811/15-ц, державний виконавець правомірно склав акт та виніс 14.11.2024 постанову про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність у межах спірних правовідносин жодних поважних причин, які були б об`єктивними та, відповідно, унеможливлювали б або ж значно ускладнювали виконання позивачем рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12.01.2016 у справі № 703/4811/15-ц. Тому у державного виконавця були правові підстави для прийняття оскаржуваної постанови від 14.11.2024 про накладення штрафу на позивача за невиконання рішення суду у розмірі 1 700,00 грн.

За змістом частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскаржувана постанова відповідача відповідає критеріям, які встановлені частиною другою статті 2 КАС України, а тому й підстави для визнання її протиправною та скасування відсутні.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене позовні вимоги є необгрунтованими і задоволенню не підлягають.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. 9, 241-246, 255, 264, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Повний текст постанови складений 16 грудня 2024 року.

Суддя Алла РУДЕНКО