Справа № 260/6697/24
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2024-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

16 грудня 2024 рокум. Ужгород№ 260/6697/24

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі: головуючої - судді Маєцької Н.Д., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в якій просить: 1) Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у перегляді довідок військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 від 13.12.2022 р. № 1106/4064, від 02.02.2023 р. № 369/708 та від 16.03.2023 р. № 262/1623 у частині причинного зв`язку травми; 2) Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.05.2024 р. про перегляд довідок військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 від 13.12.2022 р. № 1106/4064, від 02.02.2023 р. № 369/708 та від 16.03.2023 р. № 262/1623 у частині причинного зв`язку травми з прийняттям постанови відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року № 402; 3) Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо відмови у перегляді довідок військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 від 13.12.2022 р. № 1106/4064, від 02.02.2023 р. № 369/708; 4) Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.08.2024 р. про перегляд довідок військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 від 13.12.2022 р. № 1106/4064, від 02.02.2023 р. № 369/708 та від 16.03.2023 р. № 262/1623 у частині причинного зв`язку травми з прийняттям постанови відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року № 402.

Ухвалою суду від 19 листопада 2024 року поновлено відповідачу 2 строк для подання відзиву на позовну заяву.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач у період з 23.09.2022 року по 15.10.2022 року, як військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 , брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. 15 жовтня 2022 року позивач, під час виконання бойового завдання, приймаючи безпосередню участь в бойових діях під час захисту Батьківщини, внаслідок розриву боєприпасів отримав поранення - отримав вибухову травму, вогнепальне осколкове сліпе поранення нижньої третини правого стегна із пошкодженням поверхневої стегнової артерії та поверхневої стегнової вени, що підтверджується довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 13 лютого 2023 року № 395. 13 грудня 2022 року, 02 лютого 2023 року, 16 березня 2023 року ВЛК військової частини НОМЕР_1 проведено медичний огляд позивача, та внаслідок одного і того ж тяжкого поранення, отриманого під час захисту Батьківщини, постановами ВЛК від 13 грудня 2022 року, 02 лютого 2023 року, 16 березня 2023 року було встановлено, що поранення позивача пов`язане з проходженням військової служби та разом з цим у постановах ВЛК від 13 грудня 2022 року та від 02 лютого 2023 року не встановлено ступінь тяжкості поранення. У зв`язку з цим, позивачу не було нараховано та виплачено винагороду у розмірі 100000, 00 грн. яка передбачена Постановою Кабінету Міністрів України № 168.

20 травня 2024 року позивач подав заяву про перегляд вищевказаних довідок ВЛК до ВЛК Західного регіону - НОМЕР_3 регіональної військово-лікарської комісії. Однак, ІНФОРМАЦІЯ_1 у листі від 19 липня 2024 року фактично відмовила у розгляді заяви із зазначенням, необхідності звернення до ВЛК військової частини НОМЕР_1 . Крім того, 21 серпня 2024 року позивач подав заяву про перегляд довідок ВЛК до ІНФОРМАЦІЯ_2, за результатами розгляду якої ЦВЛК листом від 02 вересня 2024 року позивачу було запропоновано повторно звернутися до керівників закладів охорони здоров`я, де проводилось лікування та медичні огляди ВЛК. При цьому, ЦВЛК не розглянуло заяву позивача про перегляд довідок ВЛК у частині причинного зв`язку поранення, що свідчить про протиправну бездіяльність з боку ЦВЛК. На переконання позивача, відповідачі відмовляються переглянути довідки ВЛК військової частини НОМЕР_1 у частині причинного зв`язку травми позивача, що безпосередньо впливає на отримання додаткової винагороди.

Відповідач - 1 надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в зв`язку з тим, що 19 липня 2024 року фахівцями НОМЕР_3 РВЛК було розглянуто заяву позивача щодо переогляду довідок ВЛК, та за результатами надано відповідь листом за вих. № 4747 від 19 липня 2024 року, в якій роз`яснено, що відповідно до пункту 22.5 глави 22 розділу ІІ Положення під час дії особливого періоду довідка на контроль у штатну ВЛК не направляється. Для отримання медичних висновків про ступінь тяжкості травми, позивачу потрібно звертатись за належністю до позаштатних військо-лікарських комісій лікувальних закладів, в яких проводилися медичні огляди. Крім того, позивачу надано роз`яснення, що за встановленим йому діагнозом, згідно наданих копій документів, постанови ВЛК військової частини НОМЕР_1 , оформлені вищевказаними довідками ВЛК на момент проходження позивачем медичних оглядів, прийнято правильно та обґрунтовано, згідно до вимог Положення, що в свою чергу, підтверджується Свідоцтвом про хворобу № 546 від 28 квітня 2024 року, оформленим військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_1 та затвердженим постановою штатної НОМЕР_3 РВЛК від 08 травня 2024 року. Отже, підстав для переогляду попередніх постанов, які оформлені довідками ВЛК при наявності затвердженого свідоцтва про хворобу не має.

Представник позивача надала суду відповідь на відзив відповідача - 1, в якому зазначає, що за Положенням № 402 регіональні ВЛК та ЦВЛК за наслідками переогляду постанов нижчестоящих ВЛК приймають рішення у формі постанови. Натомість, за результатами розгляду заяви позивача відповідачі направили відповіді, що не є постановою про перегляд довідок ВЛК. Також зазначає, що той факт, що у свідоцтві про хворобу зазначено правильний причинний зв`язок травми, не спростовує того, що в довідках ВЛК військової частини НОМЕР_1 міститься інший причинний зв`язок, а саме «Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби», у зв`язку з чим, за період перебування у відпустках, на підставі цих довідок, позивачу не було нараховано та виплачено додаткову винагороду.

Відповідач 1 надав суду заперечення (на відповідь на відзив), в яких зазначив, що затвердження постанови ВЛК, оформленої свідоцтвом про хворобу з відповідним формулюванням штатною військово-лікарською комісією, є підставою для проведення відповідних нарахувань, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України № 168.

Відповідач - 2 надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в зв`язку з тим, що позивач звернуся до ЦВЛК із заявою про перегляд довідок ВЛК військової частини НОМЕР_1 від 13.12.2022 року та 02.02.2023 року. Позивачем у прохальній частині своєї заяви не конкретизовано, з якими саме постановами ВЛК, згідно вказаних довідок він не згодний і які саме постанови ВЛК він просить скасувати чи будь-яким чином змінити. Дослідивши додані до заяви документи, у тому числі лист військової частини НОМЕР_1 від 29.08.2024 року, ЦВЛК дійшла висновку про відсутність підстав для зміни причинного зв`язку захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва) позивача, з огляду на прийняття військовою частиною НОМЕР_1 постанови про причинний зв`язок травми позивача із захистом Батьківщини, згідно свідоцтва про хворобу від 28.04.2024 року № 546 та повідомила про відсутність в ЦВЛК повноважень для зміни ступеня тяжкості травми позивача. Вищенаведене рішення ЦВЛК доведено до позивача листом від 02 вересня 2024 року № 598/9/1968 та повторно листом від 01.10.2024 року № 598/9/21940.

Представник позивача надала до суду відповідь на відзив відповідача - 2, в якому зазначила, що 20 листопада 2024 року Закарпатським окружним адміністративним судом у справі № 260/1186/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 було відмовлено у задоволенні позовних вимог, зокрема щодо зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду за час перебування у відпустках для лікування після тяжкого поранення на підставі довідок ВЛК від 13.12.2022 року, від 02.02.2023 року та від 16.03.2023 року. Отже, на переконання представника позивача, через помилковий висновок у довідках ВЛК про причинний зв`язок травми військова частина НОМЕР_2 не нарахувала та не виплатила позивачу додаткову винагороду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач у період з 23 вересня 2022 року по 15 жовтня 2022 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи на території Запорізької, Херсонської, Донецької областей, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_2 від 23 травня 2023 № 6466.

Відповідно до довідки ВЛК військової частини НОМЕР_1 від 13 грудня 2022 року № 1106/4064 проведено медичний огляд ОСОБА_1 та встановлено наступне: «Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва) - посттравматична нейропатія (15.10.2022) правих велико та малогомілкових нервів з розвитком плегії розгиначів, згиначів стопи, пальців правої стопи з тимчасовим порушенням функції правої нижньої кінцівки. Травма, ТАК, пов`язана з проходженням обов`язків військової служби».

Відповідно до довідки ВЛК військової частини НОМЕР_1 від 02 лютого 2023 року № 369/708 проведено медичний огляд ОСОБА_1 та встановлено наступне: «Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва) - посттравматична нейропатія (15.10.2022) правих велико та малогомілкового нервів з розвитком плегії розгиначів, згиначів стопи, пальців правої стопи з тимчасовим порушенням функції правої нижньої кінцівки. Травма, ТАК, пов`язана з проходженням обов`язків військової служби».

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_2 від 13 лютого 2023 року № 395 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) ОСОБА_1 поранення отримане під час виконання дій, що входять до обов`язків військової служби та не пов`язане з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення і не є наслідком його перебування в стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства.

Відповідно до довідки ВЛК військової частини НОМЕР_1 від 16 березня 2023 року № 262/1623 проведено медичний огляд ОСОБА_1 та встановлено наступне:

«Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва) - стан після операції (21.02.2023 року): невролізу сідничного нерва на рівні нижньої третини правого стегна з приводу мінно-вибухової травми (15.10.2022 року) вогнепального сліпого осколкового поранення правого стегна, посттравматичної нейропатії правих велико та малогомілкових нервів з розвитком плегії розгиначів, згиначів стопи, пальців правої стопи в стадії відновлення функції правої ноги.

Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби.

Згідно Класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості травма відноситься до тяжких (Наказ МОЗ України № 370 від 04.07.2007 року)».

Згідно з довідкою ВЛК військової частини НОМЕР_1 від 28 квітня 2023 року № 546/2654 проведено медичний огляд ОСОБА_1 та встановлено наступне: «Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): наслідки тяжкої МВТ (15.10.2022 року) вогнепального осколкового поранення правого стегна з пошкодженням поверхневої стегнової артерії та вени та операцій (15.10.2022 року); ПХО ран, ревізії суднинно-нервового пучка, аутовезнозного протезування стегнової артерії та вени, фасціотомії м`язевих футлярів, (21.02.2023 рік); невроліз сідничного нерву на рівні н/3 стегна справа у вигляді зміцнілих шкірних рубців, посттравматичної хвороби правої нижньої кінцівки, набрякова форма хронічною венозною недостатністю другого ступеню з незначним порушенням кровообігу, посттравматичної нейропатії правих велико та малогомілкових нервів з розвитком плегії розгиначів стопи та пальців, згиначів пальців правої стопи, грубого парезу розгиначів правої стопи, нейротрофічних змін правої гомілки, стопи із значним порушенням функції правої ноги

Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини.

Травма, поранення відноситься до тяжких згідно до Класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості, затверджених Наказом МОЗ № 370 від 04.07.2007 року.

На підставі статті 76 а графи ІІ Розкладу хвороб непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку».

Представник позивача звернулася до військово-лікарської комісії Західного регіону із заявою від 20 травня 2024 року, в якій просила переглянути довідки ВЛК А 1047 від 13.12.2022 року, від 02.02.2023 року та від 16.03.2023 року.

У вказаній заяві, зазначає, що внаслідок одного і того ж тяжкого поранення, отриманого під час захисту Батьківщини, постановами ВЛК від 13.12.2022 року, від 02.02.2023 року та від 16.03.2023 року було встановлено, що поранення позивача пов`язане з проходженням військової служби та разом з цим у постановах від 13.12.2022 року та від 02.02.2023 року не встановлено ступінь тяжкості поранення.

16 регіональна військово-лікарська комісія листом від 19 липня 2024 року № 4747, за результатами розгляду заяви позивача повідомила, що для отримання медичних висновків про ступінь тяжкості травми, необхідно звертатись за належністю до позаштатних військово-лікарських комісій лікувальних закладів, в яких проводились медичні огляду ОСОБА_1 , в даному випадку - до керівництва військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 .

Представник позивача звернулася до ВЛК військової частини НОМЕР_1 із заявою від 09 серпня 2024 року, в якій просила переглянути довідки ВЛК військової частини НОМЕР_1 від 13.12.2022 року та від 16.03.2023 року.

Військова частина листом від 29 серпня 2024 року № 2129, повідомила, що після надання солдатом довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) ВЛК військової частини НОМЕР_1 прийняла рішення, що поранення солдатка ОСОБА_1 пов`язане із захистом Батьківщини. Крім того, зазначено, що переглянути раніше видані довідки ВЛК військової частини НОМЕР_1 не надається можливим, оскільки перегляд довідок ВЛК є функцією штатної ВЛК. В даному випадку це або ІНФОРМАЦІЯ_1 або ІНФОРМАЦІЯ_2.

В той же час, військовою частиною НОМЕР_1 видано позивачу довідки від 13 грудня 2022 року № 1106/4064, від 02 лютого 2023 року № 369/708 із зазначенням в них ступеня тяжкості поранення.

Вважаючи, що правильним формулюванням у довідках військової частини НОМЕР_1 має бути зазначено «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» представник позивача звернулася до ЦВЛК ЗС України із заявою від 21 серпня 2024 року про перегляд довідок військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 від 13.12.2022 року та від 16.03.2023 року.

ЦВЛК ЗС України листом від 02 вересня 2024 року № 598/9/1968 повідомила, що встановлення ступеня тяжкості травм не належить до повноважень ЦВЛК ЗС України та позаштатних ВЛК. У разі незгоди з встановленим ступенем тяжкості отриманого поранення. Пропонується повторно звернутись письмово до керівників закладів охорони здоров`я, де проводились лікування та медичні огляди ВЛК.

Представник позивача подала до ЦВЛК пояснення від 16 вересня 2024 року, в яких зазначила, що ВЛК військової частини НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовляються переглядати довідки ВЛК, у зв`язку з чим, просить ЦВЛК переглянути довідки ВЛК в/ч НОМЕР_1 № 1106/4064 від 13.12.2022 року, № 369/708 від 02.02.2023 року та № 262/1623 від 16.03.2023 року.

ЦВЛК ЗС України листом від 01 жовтня 2024 року № 598/9/21940 повідомила, що у разі наявності підстав внесення змін до медичної документації, в тому числі, що стосується медичного оглядку ВЛК належить до компетенції закладу охорони здоров`я, де проводився медичний огляд ВЛК.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання щодо даних правовідносин передбачене Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232).

Згідно з ч.1 ст.1 Закону №2232 захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Як встановлено ч.3 ст.1 Закону №2232 військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Статтею 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ від 20.12.1991 року(далі - Закон №2011-ХІІ) встановлено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно із ст.2 Закону №2011-ХІІ ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Відповідно до статті 70 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» №2801-ХІІ від 19.11.1992 року, військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при військових комісаріатах і закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Служби безпеки України та інших військових формувань, а також Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Порядок організації та проведення військово-лікарської експертизи встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення № 402).

Відповідно до п. 1.1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Згідно з п. 2.1 Положення для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК).

Згідно п. 2.3 розділу І Положення № 402, на Центральну військово-лікарську комісію покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також: розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи.

Відповідно до п. 2.3.4 п. 2.3 розділу І Положення № 402 ЦВЛК має право: оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2розділу I цього Положення; перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК з питань військово-лікарської експертизи; перевіряти організацію медичного огляду військовослужбовців та інших осіб у військових, цивільних лікувальних закладах, військових частинах; перевіряти організацію та стан лікувально-діагностичної роботи у військових, цивільних лікувальних закладах, медичних підрозділах військових частин та ВВНЗ у цілях військово-лікарської експертизи; витребовувати документи в частині, що характеризують обставини отримання захворювання, поранення, травми, каліцтва, необхідні для прийняття постанови про їх причинний зв`язок, а саме: виписки (витяги) з матеріалів адміністративного розслідування, матеріалів дізнання або судового розгляду, а також витяги з наказів, актів; особові та пенсійні справи, медичні документи (у разі витребовування оригіналів зазначених документів вони повертаються за належністю після складання протоколу); архівні довідки, характеристики та інші документи, необхідні для прийняття постанови (у разі надання копій зазначених вище документів копії підшиваються до складеного протоколу та передаються до архіву зі строком зберігання 50 років); залучати головних медичних фахівців Міністерства оборони України, лікарів-спеціалістів Національного військово-медичного клінічного центру та інших військових лікувальних закладів, спеціалістів інших спеціальностей, начальників медичної служби та представників командування (керівництва) військових частин, де проходить службу військовослужбовець, що оглядається, для вирішення питань військово-лікарської, лікарсько-льотної експертизи; перевіряти у військових комісаріатах і закладах охорони здоров`я України організацію, стан та результати лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників та призовників, медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, осіб, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних, резервістів; направляти у військові лікувальні заклади на контрольне обстеження та медичний огляд військовослужбовців, членів їх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби), військовозобов`язаних, резервістів, працівників; запитувати від військових, цивільних лікувальних закладів, військових частин, військових комісаріатів і ВВНЗ додаткові дані для аналізу, узагальнення та оцінки результатів військово-лікарської експертизи; надавати до Генерального штабу Збройних Сил України, командуванням видів, Сил підтримки Збройних Сил України, керівникам органів місцевої адміністрації результати лікувально-оздоровчої роботи, проведеної серед допризовників та призовників, медичного огляду військовослужбовців, членів їх сімей, кандидатів на навчання у ВВНЗ, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних, резервістів та іншого контингенту; розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України; надавати роз`яснення щодо формулювання постанов ВЛК (ЛЛК).

Так відповідно до 2.3.5. Положення № 402 - рішення, постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.

Крім того, відповідно до п. 2.4 глави 2 Розділу І Положення № 402 визначені обов`язки та права ВЛК регіону.

Так, відповідно до пп. 2.4.5 п. 2.4 глави 2 Розділу І Положення № 402 ВЛК регіону має право, оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК та давати їм роз`яснення з питань військово-лікарської експертизи; перевіряти організацію медичного огляду військовослужбовців та інших осіб у закладах охорони здоров`я (установах), військових частинах; приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати, відміняти або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби осіб, звільнених з військової служби, на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК.

Згідно із пп. 2.4.10 п. 2.4 глави 2 Розділу І Положення № 402 постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку.

Відтак, відповідно до норм Положення №402 саме рішення (постанови) ВЛК регіону чи ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.

Як вже встановлено судом, представник позивача звернулася до військово-лікарської комісії Західного регіону із заявою від 20 травня 2024 року, в якій просила переглянути довідки ВЛК А 1047 від 13.12.2022 року, від 02.02.2023 року та від 16.03.2023 року.

У вказаній заяві, зазначає, що внаслідок одного і того ж тяжкого поранення, отриманого під час захисту Батьківщини, постановами ВЛК від 13.12.2022 року, від 02.02.2023 року та від 16.03.2023 року було встановлено, що поранення позивача пов`язане з проходженням військової служби та разом з цим у постановах від 13.12.2022 року та від 02.02.2023 року не встановлено ступінь тяжкості поранення.

16 регіональна військово-лікарська комісія листом від 19 липня 2024 року № 4747, за результатами розгляду заяви позивача повідомила, що для отримання медичних висновків про ступінь тяжкості травми, необхідно звертатись за належністю до позаштатних військово-лікарських комісій лікувальних закладів, в яких проводились медичні огляди ОСОБА_1 , в даному випадку - до керівництва військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 .

Крім того, представник позивача звернулася до ЦВЛК ЗС України із заявою від 21 серпня 2024 року про перегляд довідок військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 від 13.12.2022 року та від 16.03.2023 року.

ЦВЛК ЗС України листом від 02 вересня 2024 року № 598/9/1968 повідомила, що встановлення ступеня тяжкості травм не належить до повноважень ЦВЛК ЗС України та позаштатних ВЛК. У разі незгоди з встановленим ступенем тяжкості отриманого поранення. Пропонується повторно звернутись письмово до керівників закладів охорони здоров`я, де проводились лікування та медичні огляди ВЛК.

Відтак, з огляду вищенаведені приписи Положення № 402, відсутність належним чином оформленої постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 та ЦВЛК про перегляд постанов ВЛК свідчить, що відповідачі не прийняли жодного рішення з числа тих, які вони повинні ухвалити за законом, що свідчить про протиправну бездіяльність.

Саме така постанова є актом індивідуальної дії, який в подальшому скаржник може оскаржити у відповідності до Положення 402 та є підставою для перегляду її в судовому порядку.

Відтак, суд приходить висновку, що заяви позивача про перегляд довідок ВЛК військової частини НОМЕР_1 розглянуті відповідачем 1 та відповідачем 2 не у відповідності до приписів Положення №402, що дає підстави для задоволення позовних вимог у цій частині, шляхом визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 та ЦВЛК ЗС України щодо нездійснення, у встановленому законом порядку, розгляду заяв позивача від 20 травня 2024 року (відповідачем - 1) та від 21 серпня 2024 року (відповідачем - 2 ). Тому, з метою ефективного захисту прав позивача необхідно зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 та ЦВЛК розглянути заяви позивача про перегляд довідок військово-лікарської комісії та прийняти відповідні постанови.

З огляду на вищенаведене, позовні вимоги необхідно задовольнити.

В той же час, за правилами встановленими ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Враховуючи вищевикладене, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то питання щодо розподілу судових витрат зі сплати судового збору судом не вирішується.

Щодо стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на оплату правничої допомоги адвоката, суд зазначає наступне.

У позовній заяві представник позивача зазначала, що попередній орієнтовний розрахунок судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи складаються з витрат на правничу допомогу у розмірі 13000,00 грн.

13 листопада 2024 року представник позивача подала до суду клопотання про долучення доказів до матеріалів справи. У вказаному клопотанні представник позивача зазначає, що фактична сума витрат на професійну правничу допомогу станом на дату подання цього клопотання становить 9000,00 грн. До вказаного клопотання додала: копію договору про надання правничої допомоги від 29.06.2023 року, копію додатку № 2 до договору про надання правничої допомоги; копію акту № 2 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 13.11.2024 року; копію довідки від 13.11.2024 року.

Відповідач -2 у запереченнях (на відповідь на відзив) від 18 листопада 2024 року просив відмовити у задоволенні клопотання представника позивача про стягнення витрат на правничу допомогу. Зазначив, що представником позивача не підтверджені належним чином витрати на правничу допомогу.

28 листопада 2024 року представник позивача надала суду клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, в якому зазначає, що станом на дату подання цього клопотання загальна сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу становить 12 750,00 грн. До клопотання додала копію акту № 3 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) та копію довідки від 27.11.2024 року.

Відповідно до п.1 ч. 3 статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2 ст. 134 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, про здійснення відшкодування витрат на правничу допомогу позивачем було заявлено у прохальній частині позовної заяви.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; 3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; 4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні; 5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; 6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; 7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; 8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань; 9) захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу вищевикладеного, вбачається, що адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24 червня 2021 року у справі № 922/902/19.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом встановлено, що 29 червня 2023 року між позивачем та адвокатом Вишняковою І.О. укладено договір про надання правничої допомоги.

Відповідно до розділу 3 вказаного Договору за правничу допомогу, передбачену в п.п. 1.2 Договору клієнт сплачує адвокату винагороду у розмірі , що визначається відповідними додатками до цього договору.

Відповідно до акту № 2 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 12 листопада 2024 року до договору про надання правової допомоги від 29 червня 2023 року загальна вартість робіт (послуг) складає 9000,00 грн. та включає: складання та подання позовної заяви - 4500,00 грн.; складання та подання відповіді на відзив - 3000,00 грн.; складання та подання клопотання про долучення доказів - 1500,00 грн.

Відповідно до акту № 3 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 26 листопада 2024 року до договору про надання правової допомоги від 29 червня 2023 року загальна вартість робіт (послуг) складає 3750,00 грн. та включає: складання та подання відповіді на відзив - 3000,00 грн.; складання та подання додаткових пояснень - 750,00 грн.

На підтвердження сплати наданих юридичних послуг представником позивача надано довідки про отримання грошових коштів від 13 листопада 2024 року та від 27 листопада 2024 року.

Суд зазначає, що стаття 134 КАС України не виключає права суду перевіряти дотримання позивачем вимог частини 5 статті 134 щодо співмірності заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 07.05.2020 року у справі № 320/3271/19.

Також необхідно зазначити, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи №200/14113/18-а ухвалив постанову від 26.06.2019, в якій сформував правову позицію, згідно з якою, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При визначені відшкодування витрат на суму гонорару адвоката, суд виходить з реальності адвокатських витрат (чи мали місце ці витрати, чи була в них необхідність) а також розумності їх розміру. Такі критерії застосовує Європейській суд з прав людини. У справі "East/West Allianse Limited" суд зазначив, що заявник має право на компенсацію судових витрат, тільки якщо буде доведено, що такі витрати фактично мали місце, були неминучі, а їх розмір є обґрунтованим.

При цьому, суд, вирішуючи питання про відшкодування судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, у відповідності до частини п`ятої статті 242 КАС України враховує висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладений у постанові 21.01.2021 №280/2635/20, відповідно до якого КАС України у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Дослідивши надані заявником докази понесених судових витрат на правничу допомогу у їх співвідношенні до тривалості розгляду справи, складності правовідносин та обсягу вчинених представником дій для забезпечення юридичного представництва інтересів, суд вважає, що заявлені витрати на правову допомогу у розмірі 12750,00 грн. не є співмірними із складністю справи та фактично витраченим часом на виконання адвокатом робіт (наданих послуг) за наведеним в акті виконаних робіт переліком.

Суд зазначає, що позивач вільний у виборі представника та у визначенні розміру його гонорару за домовленістю сторін, проте цей вибір не повинен бути надмірно обтяжливим для іншої сторони процесу при вирішенні судом питання про розподіл судових витрат.

В той же час, на переконання суду, заявлені представником позивача до відшкодування 12750,00 грн. витрат на правничу допомогу не відповідають реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, та їх стягнення з відповідачів становить надмірний тягар для останніх, що суперечить принципу розподілу таких витрат.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що сума судових витрат на правничу допомогу, яку позивач просить стягнути за рахунок відповідачів, підлягає зменшенню у зв`язку з відсутності ознак співмірності, визначених ч. 5 ст. 134 КАС України.

Відтак, враховуючи характер спірних правовідносин, наявність судової практики щодо розгляду справ в аналогічних правовідносинах, обсяг наданих представником позивача послуг та те, що справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, суд виходячи з критерію пропорційності вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню на користь позивача повинен становити 8000,00 грн. та підлягає пропорційному стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд , -

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5), ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_6) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нездійснення, у встановленому законом порядку, розгляду заяви ОСОБА_1 від 20 травня 2024 року про перегляд довідок військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 від 13.12.2022 р. № 1106/4064, від 02.02.2023 р. № 369/708 та від 16.03.2023 р. № 262/1623 у частині причинного зв`язку травми.

3. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.05.2024 р. про перегляд довідок військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 від 13.12.2022 р. № 1106/4064, від 02.02.2023 р. № 369/708 та від 16.03.2023 р. № 262/1623 у частині причинного зв`язку травми, з прийняттям постанови відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року № 402.

4. Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо нездійснення, у встановленому законом порядку, розгляду заяви ОСОБА_1 від 21 серпня 2024 року про перегляд довідок військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 від 13.12.2022 р. № 1106/4064, від 02.02.2023 р. № 369/708, від 16.03.2023 р. № 262/1623 у частині причинного зв`язку травми;

5. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.08.2024 р. про перегляд довідок військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 від 13.12.2022 р. № 1106/4064, від 02.02.2023 р. № 369/708 та від 16.03.2023 р. № 262/1623 у частині причинного зв`язку травми, з прийняттям постанови відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року № 402.

6. Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн. (чотири тисячі гривень 00 коп.).

7. Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_6) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн. (чотири тисячі гривень 00 коп.).

8. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяН.Д. Маєцька