Справа № 320/7835/23
Суддя: Мєзєнцев Євген Ігорович
Дата ухвалення: 2024-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/7835/23 Суддя (судді) першої інстанції: Леонтович А.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Епель О.В., Файдюка В.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київської області в якому просив:

- визнати протиправним рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 05.12.2022 про скасування рішення ГУДМС України в м. Києві від 28.07.2014 про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про громадянство України» ОСОБА_2 ;

- скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 05.12.2022 про скасування рішення ГУДМС України в м. Києві від 28.07.2014 про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про громадянство України» ОСОБА_2 .

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2024 року адміністративний позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 05.12.2022 скасовано рішення ГУ ДМС України в м. Києві від 28.07.2014 року про оформлення набуття громадянства України відповідно до ч. 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України» ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з тим, що громадянство України було набуто внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей, а саме: листом ДПГР ДМС від 30.11.2022 № 6-8873/6-22 до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області надіслано лист Служби Безпеки України від 29.11.2022 №5/6/1-3371 з копією вироку Оболонського районного суду м. Києва від 21.02.2019 у справі №756/9555/19 про визнання ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

У листі Служби безпеки України від 29.11.2022 №5/6/1-3371 Державну міграційну службу України повідомлено, що в рамках кримінального провадження №0000828 від 07.08.2017 слідчими СУ ГУНП в м. Києві розслідувалися факти підробки та використання ОСОБА_3 спільно з іншими особами документів для отримання громадянства України.

21.02.2019 Оболонським районним судом м. Києва стосовно ОСОБА_2 винесено обвинувальний вирок, за яким ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначено Законом України від 18 січня 2001 року № 2235-III «Про громадянство України» (далі - «Закон № 2235-III»).

Відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про громадянство України» громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Частиною першою статті 8 Закону № 2235-ІІІ передбачено, що особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

Приписами статті 21 Закону № 2235-ІІІ визначено, що рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 8 та 10 цього Закону шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 05.12.2022 року (далі - рішення ЦМУ ДМС) скасовано рішення ГУ ДМС України в м. Києві від 28.07.2014 року про оформлення набуття громадянства України відповідно до ч. 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України» ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з тим, що громадянство України було набуто внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей, а саме: листом ДПГР ДМС від 30.11.2022 № 6-8873/6-22 до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області надіслано лист Служби Безпеки України від 29.11.2022 № 5/6/1-3371 з копією вироку Оболонського районного суду м. Києва від 21.02.2019 у справі №756/9555/19 про визнання ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Раніше щодо ОСОБА_2 вже приймались рішення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України. Спершу таке рішення було прийняте 20.07.2017 Головним управлінням Державної міграційної служби України в м. Києві.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2020 року (справа №826/13926/18) було визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві від 20.07.2017 про скасування рішення Головного управління ДМС України в м. Києві від 28.07.2014 про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» ОСОБА_2 .

Приймаючи таке рішення, суд апеляційної інстанції виходив з того, що необхідною та обов`язковою умовою для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону України «Про громадянство України» є встановлення центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, факту набуття особою громадянства України шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Вказані обставини повинні бути підтверджені відповідними документами, які свідчать, зокрема, про факт подання особою свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів. Крім того, встановленню підлягають також факти, що підтверджують провину або злочинний намір, подачу завідомо хибних відомостей, обман заявника при отриманні ним паспорта громадянина України.

Зокрема, у рішенні зазначено, що «...листи прокуратури міста Києва, на підставі яких винесено оскаржуване рішення, не є належними і достовірними доказами, оскільки не підтверджують факт підроблення документів чи надання неправдивих відомостей позивачем, що надало йому право набути громадянство України за територіальним походженням.

Отже, оскільки факт підробки витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян №5 від 21.05.2014 року про державну реєстрацію народження діда позивача не встановлено належними органами, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач (ГУ ДМС у м. Києві) скасував своє рішення від 28 липня 2014 року про оформлення набуття громадянства України позивачем за відсутності правових підстав».

У подальшому, рішенням Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області від 28 липня 2020 року було вдруге скасовано рішення ГУ ДМС України в м. Києві від 28.07.2014 про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч. 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України» ОСОБА_2

Тобто, ОСОБА_2 було вже вдруге притягнуто до юридичної відповідальності за одне й те ж саме правопорушення.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 листопада 2021 року (справа № 640/13944/21), яке набрало законної сили, визнано протиправним та скасовано рішення Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області від 28 липня 2020 року про скасування рішення ГУ ДМС України в м. Києві від 28.07.2014 року про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч. 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України» ОСОБА_2 .

При цьому, в рішенні Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 листопада 2021 року суд констатував, що обставини, що стали підставою для скасування громадянства (рішення про оформлення набуття громадянства), повинні бути підтверджені відповідними документами, які свідчать, зокрема, про факт подання особою свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів.

Крім того, встановленню підлягають також факти, підтверджуючі провину або злочинний намір, подачу завідомо хибних відомостей, обман заявника при отриманні ним паспорта громадянина України.

Поряд з цим, вказується, що листи ДГПР ДМС України від 27.07.2020 № 6.4-2700/20 та Міністерства юстиції України від 27.07.2020 не є документами, які беззаперечно свідчать про подання заявником неправдивих чи фальшивих відомостей, а інших документів, на підставі яких орган ДМС дійшов такого висновку, у рішенні (поданні) не зазначено.

Цим же судом було встановлено, що відносно ОСОБА_2 вже приймалось рішення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України, і таке рішення було прийняте 20.07.2017 Головним управлінням ДМС України в м. Києві. Тобто, рішенням ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області ОСОБА_2 вже вдруге притягується до юридичної відповідальності.

Повторне притягнення особи до юридичної відповідальності вдруге за одне й те ж саме правопорушення також слугувало підставою для задоволення позову ОСОБА_2 та скасування як протиправного рішення ДМС про скасування рішення про оформлення набуття громадянства.

Підстави для скасування рішення про оформлення набуття громадянства ОСОБА_2 зазначені аналогічні, як і в попередніх рішеннях органів ДМС від 20.07.2017 та від 28.07.2020 про скасування рішення про оформлення набуття громадянства ОСОБА_1 які були скасовані вищевказаними рішенням суду.

Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Зважаючи на вищевикладене, а також беручи до уваги підстави прийняття оскаржуваного рішення, позивач притягується повторно до юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення, що є підставою для скасування такого рішення.

Водночас, статтею 4 КАС України визначено термін «індивідуальний акт» - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Суд звертає увагу, що ненормативним (індивідуальним) правовим актам притаманні наступні ознаки: а) спрямовуються на врегулювання конкретних (одиничних) актів поведінки; б) поширюються лише на персонально визначених суб`єктів; в) містять індивідуальні приписи (веління, дозволи), розраховані на врегулювання лише окремої, конкретної життєвої ситуації, тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією; г) не передбачають повторного застосування одних і тих самих юридичних засобів; д) не мають зворотної дії в часі.

Згідно абзацу 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року № 2-зп у справі № 3/35-313 вказано, що «… за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію».

Відповідно до пункту 5 Рішення Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року № 9-рп/2008 в справі № 1-10/2008 при визначенні природи «правового акта індивідуальної дії» правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що «правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)» стосуються окремих осіб, «розраховані на персональне (індивідуальне) застосування» і після реалізації вичерпують свою дію.

Таким чином, на думку апеляційного суду рішення ГУДМС України в м. Києві від 28.07.2014 про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про громадянство України» ОСОБА_2 за своєю правовою природою є актом індивідуальної дії, оскільки є результатом застосування норм права, адресований конкретному суб`єкту, створює права та/чи обов`язки для цього суб`єкту, регулює конкретну життєву ситуацію і його дія закінчується у зв`язку з припиненням конкретних правовідносин, тобто вичерпує свою дію після його виконання.

При цьому у питанні скасування акту індивідуальної дії разового застосування, який вичерпав свою дію фактом його виконання, Верховний Суд, має сталу та послідовну позицію, відповідно до якої такий акт не може бути скасованим після його виконання через порушення гарантій стабільності суспільних відносин та принципу правової визначеності.

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.05.2021 у справі №9901/286/19.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем було протиправно скасовано рішення ГУДМС України в м. Києві від 28.07.2014 року про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у тридцятиденний строк в порядку, встановленому статтями 329-331 КАС України.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

cуддя О.В.Епель

суддя В.В.Файдюк