Справа № 280/2745/24
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2024-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 грудня 2024 року м. Дніпросправа № 280/2745/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чабаненко С.В. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29.05.2024 в адміністративній справі №280/2745/24 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області, у якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 01.03.2024 №9.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29.05.2024 в адміністративній справі №280/2745/24 позов задоволено.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами наявними в матеріалах справи, на підставі ст. 19-1, ст. 20, пп.69.2-1 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ, пп.72.1.3 п. 75.1 ст. 75, на підставі пп. 80.2.2 п. 80.2 ст 80 Податкового кодексу України, ГУ ДПС у Дніпропетровській області видано наказ №208-п від 23.01.2024 про проведення з 23 січня 2024 року тривалістю не більше 10 діб фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 за період діяльності з 01.02.2021 по дату закінчення фактичної перевірки, щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

На підставі наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області №208-п від 23.01.2024 та направлень від 23.01.2024 № 392, 393 фахівцями ГУ ДПС у Дніпропетровській області проведено фактичну перевірку позивача за вищевказаною адресою, за результатами якої складено та зареєстровано акт фактичної перевірки від 02.02.2024 №200/04-36-02-08/ НОМЕР_1 (а.с.50-51).

За змістом вказаного акту, проведеною фактичною перевіркою встановлено порушення п. 1, 2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Так, під час перевірки встановлено, що 23.01.2024 о 14-22 працівниками ГУ ДПС у Дніпропетровській області проведено розрахункову операцію в магазині за придбання товару на загальну суму 30731,00 грн, зокрема: «Золото Браслет Арт.7196/02/1/3; вага 7,2г; 1шт. за ціною 45713,00 грн; Знижка (46,00%) 21028,00грн; Акція (0,01%) 2,00 грн»; «Золото Перстень Арт.12478/02/1/76; вага 1,96г; 1шт. за ціною 12444,00 грн; Знижка (46,00%) 5724,00грн; Акція (10%) 672,00 грн»; «Упаковка Арт. Коробка бренд бант ЗВ (велика); 1шт. за ціною 0,01 грн»; «Упаковка Арт. Коробка бренд бант ЗВ (маленька); 1шт. за ціною 0,01 грн»; «Упаковка Арт. Пакет бренд ЗВ універсальний; 1шт. за ціною 0,01 грн». Розрахункову операцію на повну суму покупки ОСОБА_2 (директор магазину) провела без використання зареєстрованого, опломбованого у встановленому порядку та переведеного у фіскальний режим роботи реєстратора розрахункових операцій (далі - РРО) або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмний реєстратор розрахункових операцій (далі - ПРРО) зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок. Після отримання готівкових коштів за проданий товар ОСОБА_2 (директор магазину) видала перевіряючим «Касовий чек від 23.01.2024 на загальну суму 30731,00 грн», який не є фіскальним чеком, не містить обов`язкових реквізитів, встановлених Положенням про форму та зміст розрахункових документів/ електронних розрахункових документів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 №13, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 лютого 2016 р. за № 220/28350, (далі - Положення № 13). ОСОБА_2 23.01.2024 о 15:17:43 сформувала Х-звіт на ПРРО ФН , який містить перед назвою «Золотий Вік ювелірний виробник №1» наступні реквізити: назва суб`єкта: « ОСОБА_1 ФОП», назва об`єкта: «МАГАЗИН», адреса об`єкта: «УКРАЇНА ДНІПРО ВУЛ. ЯВОРНИЦЬКОГО ДМИТРА (КАРЛА МАРКСА), 49», фіскальний номер: «ФН » номер каси на об`єкті: «каса №1». Після повернення товару директор ОСОБА_2 повернула фахівцям ГУ ДПС у Дніпропетровській області кошти та видала новий чек за продаж товару (фіскальний номер чеку 23.01.2024 14:52:08) і чек за повернення товару (фіскальний номер чеку 23.01.2024 16:16:55), в яких зазначений фіскальний номер ПРРО ФН . Проте, ці чеки не містять обов`язкового реквізиту - адреса об`єкту, мають іншу форму та різне розміщення реквізитів, що відрізняє їх від Х-звіту, який сформовано 23.01.2024 о 15:17:43, тобто в проміжку часу між новим чеком продажу та чеком повернення. Новий чек за продаж товару (фіскальний номер чеку 23.01.2024 14:52:08) і чек за повернення товару (фіскальний номер чеку 23.01.2024 16:16:55), в яких зазначений фіскальний номер ПРРО ФН , не передавались позивачем до бази даних ДПС України, тобто не містяться в фіскальній пам`яті ПРРО та не є фіскальними чеками. Підтвердженням їх відсутності є скрін-шот екрана з інформацією по ПРРО ФН , яка передана позивачем до ДПС України, та яка містить чеки з іншими реквізитами та з іншим часом формування таких чеків. Новий чек за продаж товару (фіскальний номер чеку 23.01.2024 14:52:08) та чек за повернення товару (фіскальний номер чеку 23.01.2024 16:16:55) не можуть підтверджувати проведення розрахункових операцій за отримання та повернення товарів через РРО та є чеками невстановленої форми і змісту.

На підставі акту перевірки від 02.02.2024 №200/04/36/07/08/РРО/ НОМЕР_1 , відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення форми «С» №9 від 01.03.2024, яким за порушення п. 1, 2, ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» до позивача застосовано сума штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у розмірі 76827,50 грн..

Вважаючи податкове повідомлення-рішення від 01.03.2024 №9 протиправним, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно із пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пп. 20.1.10 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Пунктом 75.1 ст.75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з пп.75.1.3. п.75.1 ст.75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Пунктом 80.1 ст.80 ПК України визначено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Із змісту п.81.1 ст.81 ПК України слідує, що в наказі про проведення перевірки повинні зазначатися, серед іншого, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені ПК України, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем призначено фактичну перевірку на підставі пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України.

Відповідно до пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Із змісту цієї норми слідує, що вказана підстава, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання, вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку від державних органів або органів місцевого самоврядування інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Чинне законодавство не деталізує форму та шляхи отримання такої інформації, однак наголошує на тому, що така інформація повинна підтверджувати можливі порушення платником податків діючого законодавства.

За вказаною підставою контролюючий орган в наказі має зазначати конкретну інформацію, яка була наявна у контролюючого органу чи отримана ним в установленому порядку та свідчить про порушення платником податків відповідного законодавства.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами наявними в матеріалах справи, що у наказі «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 » № 208-п від 23.01.2024 зазначено, що такий наказ видано на підставі ст. 19-1, ст. 20, пп.69.2-1 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ, пп.72.1.3 п. 75.1 ст. 75, на підставі пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України.

Жодних посилань на отримання будь-якої інформації, яка слугувала для призначення перевірки у наказі не наведено, та матеріали справи не містять.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, які викладені в постанові від 08.09.2021 у справі № 816/228/17, в разі якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права.

Неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.

При цьому, підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, та сторонами не заперечується, що посадові особи відповідача були допущені до проведення фактичної перевірки за місцем здійснення позивачем господарської діяльності; така перевірка була проведена; під час її проведення на вимогу фахівців позивач надавав необхідні документи.

Отже, формулювання підстав перевірки в наказі надавало об`єктивного розуміння того, що підставою для проведення перевірки є саме здійснення контролюючим органом функцій, визначених законом у сфері здійснення платниками податків розрахункових операцій. Також, зміст наказу про призначення перевірки не призвів таких порушень, які вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки.

Щодо виявлених перевіркою порушень, за які відповідачем спірним податковим повідомленням-рішенням застосовані фінансові санкції, колегія суддів зазначає наступне.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон № 265/95-ВР), дія якого поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

З апеляційної скарги та матеріалів справи вбачається, що відповідач посилається на факт проведення розрахункової операції без застосування РРО, без видачі відповідного розрахункового документа встановленої форми, також відповідач зазначає, що після повернення товару директор ОСОБА_2 повернула фахівцям ГУ ДПС у Дніпропетровській області кошти та видала новий чек за продаж товару (фіскальний номер чеку 23.01.2024 14:52:08) і чек за повернення товару (фіскальний номер чеку 23.01.2024 16:16:55), в яких зазначений фіскальний номер ПРРО ФН . Проте, ці чеки не містять обов`язкового реквізиту - адреса об`єкту, мають іншу форму та різне розміщення реквізитів, що відрізняє їх від Х-звіту, який сформовано 23.01.2024 о 15:17:43, тобто в проміжку часу між новим чеком продажу та чеком повернення.

Колегія суддів зазначає, що розрахунковим документом, який підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, є документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну (стаття 2 Закону України № 265/95-ВР).

Форма та зміст розрахункового документа передбачена п.2 розділу 2 Положення «Про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, порядку подання звітності, пов`язаної із використанням книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок), форми №3ВР-1 про використання книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок) затверджених наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 №13 зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.02.2016 за №220/28350 (далі - Положення).

Згідно зі статтею 3 Закону № 265/95-ВР, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: 1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; 2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

З аналізу наведеної норми, слід дійти висновку, що суб`єкти господарювання зобов`язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи та видавати (в паперовому вигляді та/або електронній формі) розрахунковий документ встановленої форми та змісту, що підтверджує виконання розрахункової операції.

Згідно з пунктом 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР, за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах, зокрема, у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше; 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що пункт 1 статті 17 Закону №265/95-ВР встановлює відповідальність за невиконання суб`єктом господарювання щонайменше одного з трьох обов`язків: 1) непроведення розрахункової операції через РРО; 2) проведення розрахункової операції через РРО, однак, на неповну суму покупки; 3) невидача відповідного (тобто такого, що відповідає вимогам щодо форми і змісту) розрахункового документа. Перші два обов`язки суб`єкта господарювання випливають зі змісту пункту 1 статті 3 Закону № 265/95-ВР, а третій - з пункту 2 статті 3 Закону №265. Відповідно, наявність будь-якої з таких обставин (у сукупності або окремо) й утворює склад правопорушення.

Верховний Суд у постанові від 02.02.2023 № 500/6845/21 вирішував питання щодо наявності підстав для застосування штрафних санкцій на підставі пункту 1 статті 17 Закону №265/95-ВР у разі виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання, який зареєстрований платником акцизного податку, факту роздрукування ним розрахункового документа з таким недоліком як відсутність у ньому літерного позначення акцизного податку, розміру його ставки та загальної суми акцизного податку у ціні товару.

У цій постанові Верховний Суд зазначив, що предметом доказування у справах, пов`язаних із притягненням суб`єкта господарювання до відповідальності на підставі пункту 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР, є встановлення на підставі належних і допустимих доказів фактів, з якими контролюючий орган пов`язує допущення порушення суб`єктом господарювання вимог пункту 1 та/або 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР.

У випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого пунктом 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР, перевірці підлягають як обставини видачі/невидачі розрахункового документа, так і обставини відповідності такого вимогам щодо форми і змісту.

За змістом спірного податкового повідомлення-рішення судом першої інстанції встановлено, та підтверджено матеріалами справи, що позивача притягнуто до фінансової відповідальності за невиконання обов`язків, встановлених, зокрема, пунктами 1 та 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР.

При цьому, безпосередній зміст обов`язку платника податку, який визначений в пункті 1 статті 3 Закону № 265/95-ВР, полягає у тому, щоб усі розрахункові операції відбувалися саме із застосуванням РРО і на повну суму покупки.

Як встановлено судом першої інстанції, та підтверджено письмовими доказами наявними в матеріалах справи, що розрахункова операція була проведена на повну суму, а саме 30731,00 грн, та покупцеві видано розрахунковий документ на продаж товару та на повернення товару/грошей, що підтверджують фіскальні чеки № від 23.01.2024 та №3 від 23.01.2024.

Також, після контрольної закупки було роздруковано та надано перевіряючим фіскальні чеки № від 23.01.2024 та №3 від 23.01.2024 з наявними в них усіма обов`язковими реквізитами, у тому числі і адресою господарської одиниці.

Посилання відповідача на факт проведення розрахункової операції без застосування РРО, без видачі відповідного розрахункового документа встановленої форми не знайшло свого підтвердження жодними доказами наявними в матеріалах справи.

Також, відповідачем не доведено та матеріали справи не містять доказів, що позивач, протягом останнього календарного року притягувався до відповідальності за аналогічне правопорушення, а тому застосування до позивача санкції за допущене правопорушення у сфері РРО як за таке, що вчинено повторно є протиправним.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що податковим органом не доведено факту порушення позивачем вимог чинного законодавства.

Таким чином, колегія суддів переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення із дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29.05.2024 в адміністративній справі №280/2745/24,- залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29.05.2024 в адміністративній справі №280/2745/24,- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає за виключенням випадків, встановлених цим пунктом.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко