Справа № 380/13550/24
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/13550/24 пров. № А/857/22641/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Онишкевича Т.В., Сеника Р.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2024 року у справі № 380/13550/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дії та бездіяльності протиправними,

суддя (судді) в суді першої інстанції Крутько О.В.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) (в інтересах якої діє представник адвокат Райзман Олександр Якович) звернулась в Львівський окружний адміністративний суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі також ГУ ПФУ у Львівській області, відповідач), в якому просила суд:

- визнати незаконним та скасувати розрахунок розміру компенсації втрати частини доходів за затримку виплати пенсії за віком за період з 01.11.2009 по 01.04.2023 в сумі 149416,15 грн., який подано листом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 18.03.2024р. № 7551-7064/3-52/8-1300/24;

- зобов`язати відповідача провести розрахунок та виплату ОСОБА_1 у встановленому законом розмірі компенсації втрати частини доходів за затримку виплати пенсії за віком за період з 01.11.2009 по день виплати фактичної заборгованості з пенсії, з розрахунку виплаченої пенсії за віком за період з 01.11.2009 по теперішній час, з урахуванням її перерахунків та індексації, за вирахуванням раніше виплачених сум компенсації.

Позов обґрунтовує тим, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04.11.2022 у справі № 380/13093/22, яке змінено постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2023, встановлено право позивача на поновлення виплати пенсії за віком, починаючи з 01.11.2009, з виплатою компенсації втрати доходу за затримку виплати пенсії. Відповідач тривалий час ухилявся від виконання судового рішення у справі №380/13093/22 щодо нарахування та виплати компенсації втрати доходу за затримку виплати пенсії з 01.11.2009 внаслідок чого позивач шість разів звертався до суду в рамках процедури судового контролю. На вимогу позивачки 02.03.2024 відповідач листом 18.03.2024р. № 7551-7064/3-52/8-1300/24 надав представнику позивачки розрахунок компенсації втрати частини доходів за затримку виплати пенсії за віком за період з 07.10.2009 до 01.04.2023. З розрахунку випливає, що його проведено виходячи з розміру місячної пенсії за період з 01.11.2009 до 01.04.2023 у твердому (постійному) розмірі 610,03 грн. та загальній сумі пенсії 98207,23 грн, у той час як позивачу фактично нарахована та виплачувалася пенсія у зазначеному періоді у загальній сумі 234979,50 грн.

Позивачка вважає, що відповідач не виплатив позивачці в установленому законом розмірі компенсацію втрати доходу за затримку виплати пенсії починаючи з 01.11.2019 виходячи з розміру фактично виплаченої пенсії, тому порушене право позивачки підлягає судовому захисту, просить позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2024 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга. Доводи апеляційної скарги апелянт обґрунтовує невірним застосуванням судом першої інстанції норми матеріального права, що привело до порушення в свою чергу норми процесуального права. Зазначає, що відповідач тривалий час ухилявся від нарахування та виплати компенсації втрати доходу за затримку виплати пенсії, починаючи з 01.11.2009 р., згідно з судовим рішенням у справі № 380/13093/22, внаслідок чого позивач шість разів зверталася до суду у рамках процедури судового контролю.

Вказує, що на вимогу позивача 02.03.2024р. в особистому кабінеті на Веб-порталі ПФУ відповідачем листом 18.03.2024р. № 7551-7064/З-52/8-1300/24 подано розрахунок компенсації втрати частини доходів за затримку виплати пенсії за віком за період з 07.10.2009р. до 01.04.2023. З розрахунку випливає, що компенсацію обчислено виходячи з розміру місячної пенсії за період з 01.11.2009р. до 01.04.2023р. у твердому (постійному) розмірі 610,03 грн. та загальній сумі заборгованості за пенсією 98207,23 грн., у той час як позивачу на виконання судового рішення у справі № 380/11008/23 нараховано та виплачено пенсію у більшому розмірі, та у загальній сумі 234979,50грн., що підтверджується випискою з банківського рахунку позивача за період з 01.05.2023р. до 31.01.2024р.

Звертає увагу, що за результатом чотирьох судових розглядів позивач, незважаючи на вичерпання всіх наданих їй законом заходів для захисту свого права, не змогла домогтися відновлення порушеного органом ПФУ права на отримання компенсації втрати доходу за затримку виплати пенсії, починаючи з 01.11.2009 р., в повному обсязі і була змушена заявити новий позов у спірній справі. У справі подано докази, що відповідач досі не виплатив позивачу компенсацію втрати доходу за затримку виплати пенсії, починаючи з 01.11.2009 р., виходячи із розміру заборгованості за пенсією 234979,50грн, тому порушене право позивача потребує судового захисту.

Просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду 02 вересня 2024 року у справі № 380/13550/24 та прийняти нове рішення щодо повного задоволення позовних вимог.

Відповідачем до суду подано відзив на апеляційну скаргу. У відзиві зазначає, що після набрання рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04.11.2022 у справі № 380/13093/22 законної сили, на підставі постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2023, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області було здійснено відповідне поновлення та виплату пенсії.

Крім того, Головним управлінням здійснено нарахування компенсації втрати частини доходів ОСОБА_1 за період з 01.11.2009 по 30.04.2023 в сумі 149 416,15 грн.

Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2024 року залишити без змін.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 19.07.1997 перебувала на пенсійному обліку та отримувала пенсію за віком в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області. Виплату пенсії ОСОБА_1 припинено з 01.06.2009.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04.11.2024 у справі № 380/13093/22 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 11.07.2022 №16455/З-1300-21 про відмову у поновленні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея,10) поновити ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , Ізраїль) виплату пенсії за віком із 01.11.2009. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2023 у справі № 380/13093/22 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2022 року по справі №380/13093/22 змінено виклавши абзац третій резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, місцезнаходження:79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10) поновити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , Ізраїль) виплату пенсії за віком з 01 листопада 2009 року, з компенсацією втрати частини доходів». В іншій частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2022 року по справі №380/13093/22 - залишено без змін.

На виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2023 у справі № 380/13039/22 Головне управління Пенсійного фонду України склало та надало позивачці розрахунок втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати по о/р НОМЕР_2 ОСОБА_1 , відповідно до якого виходячи з розміру пенсійних виплат з 01.11.2009 до 01.04.2023 - 98207,33 грн. позивачці нараховано суму компенсації у розмірі 149416,15 грн.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулась в суд першої інстанції з цим позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (надалі Закон №1058-IV) визначено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 46 Закону №1058-IV, нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 р. №2050-ІІІ (далі Закон №2050-ІІІ) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) (ст.2 Закону №2050-ІІІ).

Відповідно до ст.3 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (ст.4 Закону №2050-ІІІ).

На виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2023 у справі № 380/13039/22 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області склало розрахунок компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, відповідно до якого, виходячи з розміру пенсійних виплат з 01.11.2009 до 01.04.2023 - 98207,33 грн., позивачці нараховано суму компенсації у розмірі 149416,15 грн. Згідно розрахунку розмір компенсації втрати частини доходів визначено виходячи з суми боргу по пенсії 610,03 грн. щомісячно.

Предметом розгляду цієї справи є визнання незаконним та скасування розрахунку розміру компенсації втрати частини доходів за затримку виплати пенсії за віком за період з 01.11.2009р. по 01.04.2023р., у сумі 149416,15 грн. На обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що відповідач не виплатив їй в установленому законом розмірі компенсацію втрати доходу за затримку виплати пенсії починаючи з 01.11.2019 виходячи з розміру фактично виплаченої пенсії 234979,50 грн.

Суд першої інстанції встановив, що відповідно до наданого представником позивачки витягу з банківського рахунку ОСОБА_1 позивачці у період з 17.05.2023 до 31.01.2024 нарахована та виплачена пенсія у сумі 244652,21 грн.

Проте, як вірно зазначив суд першої інстанції, з виписки по картковому рахунку не слідує, що пенсійні виплати за вищевказаний період здійснені саме на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2023 у справі № 380/13039/22 та за період з 01.11.2009 до 01.04.2023, за який складено оскаржуваний позивачкою розрахунок втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Разом з тим, позивачка не покликається на неправильність алгоритму нарахування компенсації виходячи з тієї суми боргу по пенсії, яка вказана у розрахунку.

Дослідивши долучений до справи розрахунок, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав вважати нарахування сум компенсації на суму заборгованості по пенсії 98207,33 грн невірним. Натомість, правильність визначення суми боргу по пенсії у межах цієї справи не оскаржується.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу скаржника на наступне.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04.11.2022 у справі № 380/13093/22 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 11.07.2022 № 16455/3-1300-21 про відмову у поновленні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком із 01.11.2009.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2023 у справі № 380/13093/22 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04.11.2022 у справі № 3 80/13093/22 змінено, викладено абзац третій резолютивної частини рішення в наступній редакції:

«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком з 01.11.2009, з компенсацією втрати частини доходів».

В іншій частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04.11.2022 у справі № 380/13093/22 - залишено без змін.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 06.11.2023 у справі № 380/13093/22, встановлено судовий контроль за виконанням судового рішення у справі № 380/13093/22 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подати до Львівського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04.11.2022 у справі № 380/13093/22 з урахуванням змін, внесених постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2023, протягом одного місяця з дати прийняття цієї ухвали, а у випадку її апеляційного оскарження - протягом 15 днів із дня прийняття Восьмим апеляційним адміністративним судом постанови за результатом апеляційного перегляду.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.02.2024 у справі № 380/13093/22 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишено без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 06.11.2023 у справі № 380/13093/22 -без змін.

Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області 23.02.2024 подано звіт про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04.11.2022 у справі № 380/13093/22.

Крім того, 26.02.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області подано доповнення до звіту.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 29.02.2024 у справі № 380/13093/22 прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04.11.2022 у справі № 380/13093/22 з урахуванням змін, внесених постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2023, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04.11.2022 у справі № 380/13093/22 визнано виконаним у повному обсязі та відмовлено представнику ОСОБА_1 в задоволенні заяви про накладення штрафу.

Статтею 129-1 Конституції України проголошено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з частиною другою статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частинами першою та другою статті 382 КАС України, яка регулює питання судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, встановлено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та складовою права на справедливий суд.

Проаналізувавши поданий відповідачем звіт про виконання рішення, суд встановив, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04.11.2022 у справі № 380/13093/22 з урахуванням змін, внесених постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2023 виконано в повному обсязі.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення нового строку подання звіту та накладення штрафу на відповідача, передбачених частиною 7 ст. 382 КАС України, а тому приймає звіт Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04.11.2022 у справі № 380/13093/22 з урахуванням змін, внесених постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2023.

В резотивній частині ухвали з питань судового контролю за виконанням судового рішення від 29 лютого 2024 року вказано про спосіб оскарження ухвали до апеційної інстанції.

Проте, як встановлено судом апеляційної інстанції, ухвала Львівського окружного адміністративного суду від 29.02.2024 у справі № 380/13093/22 оскаржена не була та набрала законної сили.

Таким чином, не скориставшись правом на оскарження ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 29.02.2024 у справі № 380/13093/22, представник Заболотських О. Г. звернувся із новим позовом до суду із вимогами, які досліджувались в межах справи № 380/13093/22.

Крім цього, апеляційним судом встановлено, що 01.05.2024 представник Заболотських Олени Григорівни у черговий раз подав заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04.11.2022 у справі №380/13093/22.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 09.05.2024 відмовлено у задоволенні такої заяви.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 09 травня 2024 року з питань повторного встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №380/13093/22 -без змін.

У вищезгаданій постанові, апеляційний суд зазначив, що подаючи повторно заяву про встановлення судового контролю представник позивача фактично не погодився із розміром нарахованої компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, що не складає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, оскільки в порядку контролю за виконанням рішення судом неодноразово зазначалось про суму нарахованої компенсації втрати частини доходів, однак, позивачем жодного разу не ставилось питання про правильність нарахування такої компенсації. Крім того, колегія суддів звернула увагу на те, що у даному випадку проблема виникла у зв`язку зі зволіканням позивача оскаржити ухвалу від 29.02.2024 про прийняття звіту, яка набрала законної сили в світлі юридичної визначеності.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає позовні вимоги необгрутованими, оскільки питання нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів було врегульовано судами першої та апеляційної інстанції в межах розгляду справи № 380/13093/22.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерела права.

Так, у рішенні від 10 лютого 2010 у справі «Серявін та інші проти України» ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09 грудня 1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland) від 01 липня 2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland) від 27 вересня 2001).

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2024 року у справі № 380/13550/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Т. В. Онишкевич
Р. П. Сеник