Справа № 280/1242/24
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2024-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 грудня 2024 року м. Дніпросправа № 280/1242/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01 квітня 2024 року (суддя Калашник Ю.В.)

у справі №280/1242/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №86 від 17.01.2024 про відмову у перерахунку пенсії позивачу;

- зобов`язати відповідача здійснити переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу» з 17.01.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.01.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою про переведення його на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу». Однак, рішенням від 17.01.2024 №86 позивачу відмовлено у переведенні з пенсії згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», оскільки, на думку відповідача, позивач не обіймав посаду державної служби та у нього відсутній необхідний стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Позивач з таким рішенням не погодився та зазначив, що він з 27.06.1997 по 16.08.2021 безперервно працював в митних органах, обіймав відповідні посади для виконання завдань і функцій держави (у сфері митної політики), йому присвоювались відповідні ранги державних службовців та спеціальні звання у визначеному законом порядку, а відтак періоди роботи позивача в органах державної митної служби зараховуються до стажу державної служби.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 01 квітня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Суд першої інстанції виходив з того, що посадові особи митних органів, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в митних органах зараховується до стажу державної служби, який дає право на набуття пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ. За встановлених у справі обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу».

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Скаржник наполягає на тому, що оскільки станом на 01.05.2016 позивач не працював на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, та має менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, то у скаржника відсутні підстави на призначення пенсії позивачу згідно Закону України «Про державну службу». Вважає, що основним критерієм, за яким визначається можливість зарахування періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії згідно ст. 37 Закону №3723-ХІІ, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу державного службовця. Звертає увагу, що позивачу до стажу державної служби не враховано періоди роботи з 27.06.1997 по 31.03.2004, оскільки у його трудовій книжці відсутня інформація про присвоєння рангу державного службовця. Одночасно відповідач вказує, що посадовим особам контролюючих органів згідно ПК України присвоюються спеціальні звання, ці посади не належать до посад, віднесених до категорії посад державної служби, визначених ст. 25 Закону №3723-ХІІ, а тому періоди роботи позивача з 01.04.2004 по 31.05.2013, з 01.01.2024 по 01.05.2016 не можуть бути враховані до стражу державної служби позивача.

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Запорізькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

11.01.2024 позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про переведення його на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області №86 від 17.01.2024 відмовлено позивачу у переведенні з пенсії за віком призначеної, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком згідно з Законом України «Про державну службу».

Підставою відмови визначено те, що у зв`язку з набранням чинності з 01.05.2016 Закону України від 10.12.2015 №889-VIIІ «Про державну службу», втратив чинність Закон України від 16.12.1993 №3723-XII «Про державну службу», крім статті 37, що застосовується для осіб, зазначених в пунктах 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення», а саме:

- державні службовці, які на день набрання чинності Законом №889-VIII, станом на 01.05.2016 обіймали посади державної служби та мали не менш як 10 років стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723- XII та актами Кабінету;

- особи, які на день набрання чинності Законом №889-VIII мали не менш як 20 років стажу роботи па посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, незалежно від факту роботи на державній службі станом на 01.05.2016.

Відповідно підпункту 17 пункту 3 статті 3 Закону №889-VIII дія цього Закону не поширюється на осіб рядового і начальницького складу правоохоронних органів та працівників інших органів, яким присвоюються спеціальні звання, якщо інше не передбачено Законом.

Розглянувши документи пенсійної справи позивача, пенсійним органом з`ясовано, що:

- до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, можливо зарахувати період роботи з 01.06.2013 по 31.12.2013. Стаж складає 0р. 7м. 0д.;

- до стажу державної служби не враховано періоди роботи з 27.06.1997 по 31.03.2004, оскільки в трудовій книжці відсутня інформація про присвоєння рангу державного службовця. Інші документи, які підтверджують факт встановлення рангу також відсутні.

Зважаючи на те, що посадовим особам контролюючих органів згідно із статтею 343.1 Податкового кодексу України присвоюються спеціальні звання і, відповідно, ці посади не належать до посад, віднесених до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ, періоди роботи з 01.04.2004 по 31.05.2013, з 01.01.2014 по 01.05.2016 не можуть бути врахованими до стажу державної служби.

Оскільки, станом па 01.05.2016 заявник не працював на посаді державного службовця, норми пунктів 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» не дотримуються.

Вважаючи рішення відповідача №86 від 17.01.2024 протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначає Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (який набрав чинності з 01.05.2016).

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України «Про державну службу» №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пункті 10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10 та 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII збережено право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу», а саме:

Державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, які на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 статті 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відтак, якщо особа має стаж на посаді державної служби більше 20 років, то має право на призначення пенсії за віком згідно із ст.37 Закону №3723-XII, а тому, відповідно, наявні правові підстави для переведення з пенсії за віком, призначеної їй відповідно до Закону №1058-IV, на пенсію державного службовця за віком відповідно до Закону №3723-XII.

Як правильно з`ясував суд першої інстанції, підставою для прийняття спірного рішення про відмову позивачу у переведенні з пенсії за віком призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно з Законом України «Про державну службу» є недостатність стажу державної служби. Також, пенсійний орган вказав, що позивач не працював на посаді державного службовця станом на 01.05.2016.

Положеннями п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 283 від 03.05.1994 (чинного до 01.05.2016) визначались посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Згідно ч. 2 цього Порядку до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Згідно ч. 1 ст. 569 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час роботи позивача в митних органах) працівники органів доходів і зборів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи органів доходів і зборів є державними службовцями.

Положеннями ст. 588 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час роботи позивача в митних органах) визначено, що пенсійне забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в органах доходів і зборів зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Аналогічні положення щодо віднесення посадових осіб органів доходів і зборів до державних службовців та пенсійного забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», були передбачені і Митними кодексами України від 11.07.2002 та від 12.12.1991.

В спірному випадку, відповідно до записів у трудовій книжці позивач у період з 27.06.1997 по 16.08.2021 працював на різних посадах в митних органах, які підпадають під категорію посад державних службовців, визначену статтею 25 Закону №3723-ХІІ.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції, що позивач має право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу», а спірне відповідача №86 від 17.01.2024 є протиправним та підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги цей висновок не спростовують.

Отже, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для зміни або скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01 квітня 2024 року у справі №280/1242/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко