Справа № 520/16908/24
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2024-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 р. Справа № 520/16908/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Григоров Д.В.) від 02.10.2024 року по справі № 520/16908/24

за позовом ОСОБА_1

до Височанської селищної ради Харківського району Харківської області, Височанської селищної ради Харківського району Харківської області в особі Височанського селищного голови Мороза Олександра Васильовича

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просив:

визнати протиправною бездіяльність Височанської селищної ради Харківської області щодо реєстрації та оприлюднення на Єдиному державному веб-порталі відкритих даних наборів даних Височанської селищної ради Харківського району Харківської області у відповідності до Положення, затвердженого постановою КМ України від 21.10.2015 року № 835;

визнати протиправною бездіяльність Височанського селищного голови Мороза Олександра Васильовича щодо незабезпечення реєстрації та оприлюднення наборів даних Височанської селищної ради Харківського району Харківської області на Єдиному державному веб-порталі відкритих даних у відповідності до Положення, затвердженого Постановою КМ України від 21.10.2015 року № 835;

зобов`язати Височанського селищного голову ОСОБА_2 забезпечити реєстрацію та оприлюднення наборів даних Височанської селищної ради Харківського району Харківської області на Єдиному державному веб-порталі відкритих даних у відповідності до Положення, затвердженого постановою КМУ від 21.10.2015 року № 835 починаючи з 8 грудня 2020 року;

зобов`язати Височанську селищну раду Харківської області провести дії щодо реєстрації та оприлюднення на Єдиному державному веб-порталі відкритих даних наборів даних Височанської селищної ради Харківського району Харківської області у відповідності до Положення, затвердженого постановою КМУ від 21.10.2015 року № 835, починаючи з 8 грудня 2020 року;

стягнути на користь ОСОБА_1 з Височанської селищної ради Харківської області витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 6000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачами допущена протиправна бездіяльність, яка полягає у не реєстрації та оприлюдненні на Єдиному державному веб-порталі відкритих даних наборів даних Височанської селищної ради Харківського району Харківської області відповідно до Положення, затвердженого постановою КМ України від 21.10.2015 року № 835, а також не забезпечення реєстрації та оприлюднення наборів даних Височанської селищної ради Харківського району Харківської області на Єдиному державному веб-порталі відкритих даних у відповідності до Положення, затвердженого Постановою КМ України від 21.10.2015 року № 835.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.10.2024 року по справі № 520/16908/24 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги послався на те, що відповідач упродовж шести місяців з дати набрання чинності даної постанови, тобто до 21.04.2016 зобов`язаний був здійснити оприлюднення на його офіційному веб-сайті в мережі Інтернет та на Єдиному державному веб-порталі відкритих даних усієї публічної інформації, яка перебуває у володінні цього органу, у тому числі, інформацію про організаційну структуру розпорядника інформації, звіти, в тому числі щодо задоволення запитів на інформацію, реєстр (перелік) наборів відкритих даних. Вказує, що відповідачем було лише направлена заява до Міністерства цифрової трансформації Державного агентства з питань електронного урядування України про реєстрацію на Єдиному державному веб-порталі відкритих даних. Доказів реєстрації та оприлюднення на Єдиному державному веб-порталі відкритих даних наборів даних Височанської селищної ради Харківського району Харківської області у відповідності до Положення, затвердженого постановою КМ України від 21.10.2015 року № 835 відповідачами суду надано не було. Тобто, дій щодо розміщення реєстру (переліку) наборів відкритих даних відповідачем не вчинено.

Відповідачі відзив на апеляційну скаргу не надали.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 14.10.2024 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.10.2024 року по справі № 520/16908/24 та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Сторони про розгляд справи в порядку письмового провадження повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є депутатом VIII скликання Височанської селищної ради Харківської області та мешкає на території Височанської територіальної громади.

З офіційного сайту Єдиного державного веб-порталу відкритих даних https://data.gov.ua позивачем було виявлено, що Височанською селищною радою Харківського району Харківської області не було зареєстровано кабінет розпорядника інформації та не було опубліковано жодного набору даних.

Вказане, як зазначає позивач, позбавляє його та мешканців Височанської територіальної громади та інших громадян можливості ознайомлюватись з повною публічною інформацією, розпорядником якою є Височанська селищна рада, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду першої інстанції із вказаними вище позовними вимогами.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов до висновку, що права позивача не були порушені, а відповідачем було вчинено активні дії щодо реєстрації на Єдиному державному веб-порталі відкритих даних, тобто виконано обов`язок зареєструвати кабінет на Єдиному державному веб-порталі відкритих даних шляхом подання відповідної заяви відповідно до Постанови КМУ від 30 листопада 2016 року № 867 про «Деякі питання оприлюднення публічної інформації у формі відкритих даних».

Надаючи оцінку спірним правовідносинам з урахуванням доводів сторін та висновків суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

За змістом частин першої та другої статті 7 Закону України від 02 жовтня 1992 року № 2657-XII «Про інформацію» (далі - Закон № 2657-XII) право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації.

Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.

Відповідно до преамбули Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI) цей Закон визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

За приписами статті 1 Закону № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Право на доступ до публічної інформації гарантується, з-поміж іншого, обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом (пункт 1 частини першої статті 3 Закону № 2939-VI).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

01 травня 2015 року набрав чинності Закон України від 09 квітня 2015 року № 319-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо доступу до публічної інформації у формі відкритих даних» (далі - Закон № 319-VIII), яким Закон № 2939-VI доповнено статтею 10-1.

За змістом статті 10-1 Закону № 2939-VI публічна інформація у формі відкритих даних - це публічна інформація у форматі, що дозволяє її автоматизоване оброблення електронними засобами, вільний та безоплатний доступ до неї, а також її подальше використання. Розпорядники інформації зобов`язані надавати публічну інформацію у формі відкритих даних на запит, оприлюднювати і регулярно оновлювати її на єдиному державному вебпорталі відкритих даних та на своїх вебсайтах (частина перша).

Публічна інформація у формі відкритих даних є дозволеною для її подальшого вільного використання та поширення. Будь-яка особа може вільно копіювати, публікувати, поширювати, використовувати, у тому числі в комерційних цілях, у поєднанні з іншою інформацією або шляхом включення до складу власного продукту, публічну інформацію у формі відкритих даних з обов`язковим посиланням на джерело отримання такої інформації (частина друга).

Публічна інформація, що містить персональні дані фізичної особи, оприлюднюється та надається на запит у формі відкритих даних у разі додержання однієї з таких умов:

1) персональні дані знеособлені та захищені відповідно до Закону України «Про захист персональних даних»;

2) фізичні особи (суб`єкти даних), персональні дані яких містяться в інформації у формі відкритих даних, надали свою згоду на поширення таких даних відповідно до Закону України «Про захист персональних даних»;

3) надання чи оприлюднення такої інформації передбачено законом;

4) обмеження доступу до такої інформації (віднесення її до інформації з обмеженим доступом) заборонено законом (частина третя).

Згідно з частиною 1 статті 15 Закону № 2939-VI розпорядники інформації зобов`язані оприлюднювати перелік наборів даних, що оприлюднюються:

1) інформацію про організаційну структуру, місію, функції, повноваження, основні завдання, напрями діяльності та фінансові ресурси (структуру та обсяг бюджетних коштів, порядок та механізм їх витрачання, структуру, принципи формування та розмір оплати праці, винагороди, додаткового блага керівника, заступника керівника юридичної особи публічного права, керівника, заступника керівника, члена наглядової ради державного чи комунального підприємства або державної чи комунальної організації, що має на меті одержання прибутку, особи, яка постійно або тимчасово обіймає посаду члена виконавчого органу чи входить до складу наглядової ради господарського товариства, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) прямо чи опосередковано належать державі та/або територіальній громаді, тощо), а також інформацію, зазначену в частині п`ятій статті 6 цього Закону;

2) нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньо-організаційних), прийняті розпорядником, проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформацію про нормативно-правові засади діяльності;

3) перелік та умови отримання послуг, що надаються цими органами, форми і зразки документів, правила їх заповнення;

4) порядок складання, подання запиту на інформацію, оскарження рішень розпорядників інформації, дій чи бездіяльності;

5) інформацію про систему обліку, види інформації, яку зберігає розпорядник;

5-1) перелік наборів даних, що оприлюднюються у формі відкритих даних;

6) інформацію про механізми чи процедури, за допомогою яких громадськість може представляти свої інтереси або в інший спосіб впливати на реалізацію повноважень розпорядника інформації;

7) плани проведення та порядок денний своїх відкритих засідань;

8) розташування місць, де надаються необхідні запитувачам форми і бланки установи;

9) загальні правила роботи установи, правила внутрішнього трудового розпорядку;

10) звіти, в тому числі щодо задоволення запитів на інформацію;

11) інформацію про діяльність суб`єктів владних повноважень, а саме про:

їхні місцезнаходження, поштову адресу, номери засобів зв`язку, адреси офіційного веб-сайту та електронної пошти;

прізвище, ім`я та по батькові, службові номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти керівника органу та його заступників, а також керівників структурних та регіональних підрозділів, основні функції структурних та регіональних підрозділів, крім випадків, коли ці відомості належать до інформації з обмеженим доступом;

розклад роботи та графік прийому громадян;

вакансії, порядок та умови проходження конкурсу на заміщення вакантних посад;

перелік та умови надання послуг, форми і зразки документів, необхідних для надання послуг, правила їх оформлення;

перелік і службові номери засобів зв`язку підприємств, установ та організацій, що належать до сфери їх управління, та їх керівників, крім підприємств, установ та організацій, створених з метою конспірації, оперативно-розшукової або контррозвідувальної діяльності;

порядок складання, подання запиту на інформацію, оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, їх дій чи бездіяльності;

систему обліку, види інформації, якою володіє суб`єкт владних повноважень;

12) іншу інформацію про діяльність суб`єктів владних повноважень, порядок обов`язкового оприлюднення якої встановлений законом.

Також, перелік наборів даних, що підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних, вимоги до формату і структури таких наборів даних, періодичність їх оновлення визначаються Кабінетом Міністрів України. При цьому до такого переліку Кабінет Міністрів України обов`язково включає інформацію, доступ до якої у формі відкритих даних передбачено законом. Створення та забезпечення функціонування єдиного державного вебпорталу відкритих даних здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері електронного урядування (частина четверта).

Зокрема, на виконання статті 10-1 Закону № 2939-VI, Кабінет Міністрів України Постановою № 835 від 21.10.2015 р. затвердив Положення про набори даних, які підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних (далі - Положення), яке визначає вимоги до формату і структури наборів даних, що підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних, періодичність оновлення та порядок їх оприлюднення, а також перелік таких наборів даних.

Відповідно до абзаців 1- 3 пункту 3 Положення розпорядники інформації завантажують у формі відкритих даних набір даних, визначений у переліку наборів даних, які підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних, згідно з додатком.

Перетворення (зокрема, вивантаження з баз даних та в разі потреби знеособлення) публічної інформації у публічну інформацію у формі відкритих даних є обов`язковим.

Розпорядники інформації зобов`язані оприлюднювати у формі відкритих даних усю публічну інформацію у формі відкритих даних, яка перебуває в їх володінні та стосується конкретного набору даних.

Згідно з абзацем 1 пункту 4 Положення набори даних завантажуються та регулярно оновлюються розпорядником інформації на Єдиному державному веб-порталі відкритих даних.

За правилами пунктів 21, 24, 26 Положення оприлюднення набору даних передбачає можливість їх перегляду і завантаження безоплатно та без проведення додаткової реєстрації, ідентифікації, авторизації, проходження автоматизованого тесту для розрізнення користувачів чи інших обмежень.

Завантаження наборів даних на Єдиний державний веб-портал відкритих даних здійснюється безоплатно відповідальною особою розпорядника інформації, яка заповнює та подає паспорт набору даних, структуру набору даних та сам набір даних.

Документ розпорядника інформації про визначення відповідальної особи (осіб) розпорядника інформації оприлюднюється на Єдиному державному веб-порталі відкритих даних та офіційному веб-сайті розпорядника інформації не пізніше робочого дня, що настає за днем після його видання.

Розпорядник інформації забезпечує оприлюднення нового набору даних відповідно до вимог цього Положення протягом 10 календарних днів.

Відповідно до пункту 27 Положення публікація наборів даних у сферах юстиції, судочинства, охорони здоров`я, екології та захисту навколишнього природного середовища, транспорту і інфраструктури, фінансів та податків є пріоритетним напрямом реалізації державної політики у сфері відкритих даних.

Згідно з додатком «Перелік наборів даних, які підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних» до Положення (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) усі розпорядники інформації (у межах компетенції) оприлюднюють такі дані:

- довідник підприємств, установ, організацій та територіальних органів розпорядника інформації та організацій, що належать до сфери його управління, у тому числі їх ідентифікаційних кодів в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, офіційних веб-сайтів, адрес електронної пошти, номерів телефонів, місцезнаходження;

- інформація про структуру (організаційну структуру) розпорядника інформації;

- нормативи, що затверджуються та підлягають оприлюдненню відповідно до закону розпорядником інформації;

- переліки національних стандартів для цілей застосування технічних регламентів;

- звіти, у тому числі щодо задоволення запитів на інформацію;

- Реєстр наборів даних, що перебувають у володінні розпорядника інформації;

- адміністративні дані в значенні Закону України Про офіційну статистику, що збираються (обробляються) та підлягають оприлюдненню відповідно до вимог закону розпорядником інформації;

- переліки нормативно-правових актів, актів індивідуальної дії (крім внутрішньо-організаційних), прийнятих розпорядником інформації, проекти нормативно-правових актів;

- переліки регуляторних актів із зазначенням дати набрання чинності, строку проведення базового, повторного та періодичного відстеження їх результативності та інформації про джерело їх оприлюднення;

- план діяльності з підготовки проектів регуляторних актів із зазначенням видів і назв проектів, цілей їх прийняття, строків підготовки проектів, найменування органів і підрозділів, відповідальних за розроблення проектів, дати їх внесення на розгляд регуляторного органу та посилання на джерело оприлюднення;

- інформація про нормативно-правові засади діяльності розпорядника інформації;

- фінансова звітність суб`єктів господарювання державного та комунального сектору економіки;

- річні зведені основні фінансові показники виконання фінансових планів підприємств державного та комунального сектору економіки;

- інформація про отримане майно (обладнання, програмне забезпечення) у рамках міжнародної технічної допомоги;

- інформація із системи обліку публічної інформації;

- результати інформаційного аудиту.

Пунктом 2 Постанови № 835 встановлено обов`язок розпорядників інформації, визначених Законом № 2939-VI, забезпечити протягом шести місяців оприлюднення та подальше оновлення на своїх офіційних веб-сайтах наборів даних згідно з Положенням, затвердженим цією постановою, а також забезпечити надання інформації, необхідної для проведення оцінки стану оприлюднення та оновлення відкритих даних відповідно до Порядку.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що положеннями статті 10-1 Закону № 2939-VI встановлено обов`язок усіх розпорядників публічної інформації оприлюднювати і регулярно оновлювати публічну інформацію у формі відкритих даних на єдиному державному вебпорталі відкритих даних та на своїх вебсайтах. Постановою № 835 визначено строк для виконання відповідного обов`язку.

Вказані норми не передбачають умов чи можливості їх часткового виконання або відкладення виконання на майбутнє.

При вирішенні спірних правовідносин суд враховує те, що відповідно до абзацу першого пункту 7-1 розділу V Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про місцеве самоврядування в Україні розпорядженням КМУ від 12.06.2020 № 725-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Харківської області» визначено територію Височанської територіальної громади з адміністративним центром у смт. Високий, КОАТУУ , до складу якої входять Височанська, Бабаївська, Покотилівська, Яковлівська (у складі с. Ржавець).

При зверненні до суду першої інстанції позивач посилався на те, що у розпорядженні Височанської селищної ради з 08.12.2020 р. по теперішній час функціонує тільки веб-сайт і жодних дій щодо реєстрації та оприлюдненні в Єдиному державному вебпорталі відкритих даних наборів даних у форматі відкритих даних відповідачем з 08.12.2020 р. вчинено не було, тобто вважає, що відповідачами було допущено протиправну бездіяльність.

Велика Палата Верховного Суду, зокрема у постановах від 15.04.2021 у справі № 9901/104/20, від 01.09.2022 у справі № 990/46/22, від 31.08.2023 у справі № 990/75/23 та від 14.03.2024 у справі № 240/25193/23 неодноразово наголошувала, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень необхідно розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Отож бездіяльність суб`єкта владних повноважень є такою, що порушує права та інтереси особи в тому разі, якщо такий суб`єкт повинен був вчинити, проте не вчинив певних дій на реалізацію покладеної на нього компетенції.

Як зазначив Верховний Суд, зокрема у постанові від 13.12.2019 у справі № 826/7889/16, для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного факту несвоєчасного виконання обов`язкових дій, а важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню, відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів особи.

Самі по собі строки, установлені правовою нормою для прийняття зобов`язаним суб`єктом рішення (вчинення певної дії/дій), поза зв`язком із конкретною правовою ситуацією, сукупністю фактів, умов та обставин, за яких розгорталися події, не мають жодного значення. Сплив чи настання строку набуває (може набути) правового сенсу в сукупності з подіями або діями, для здійснення чи утримання від яких встановлюється цей строк.

Аналогічний підхід висловлений Верховним Судом України у постанові від 13.06.2017 у справі № П/800/490/15 та у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.04.2018 у справі № 800/426/17, від 27.02.2020 у справі № 800/304/17 та від 30.05.2024 у справі № 9901/506/21.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 867 Деякі питання оприлюднення публічної інформації у формі відкритих даних, реєстрацію розпорядника інформації на порталі здійснює держатель порталу на підставі відповідної заяви про реєстрацію розпорядника інформації.

З матеріалів справи судом встановлено, що до моменту звернення позивача із вказаними вище позовними вимогами, Височанською селищною радою було направлено заяву до Міністерства цифрової трансформації Державного агентства з питань електронного урядування України про реєстрацію на Єдиному державному веб-порталі відкритих даних та можливістю оприлюднювати необхідну інформацію, що підтверджується копією заяви про реєстрацію на Єдиному державному веб-порталі відкритих даних від 06.06.2024р. № 02-22/1315 (а.с 27).

Таким чином, відповідачем було вчинено дії щодо реєстрації на Єдиному державному веб-порталі відкритих даних, тобто виконано обов`язок зареєструвати кабінет на Єдиному державному веб-порталі відкритих даних шляхом подання відповідної заяви відповідно до Постанови КМУ від 30 листопада 2016 року № 867 про Деякі питання оприлюднення публічної інформації у формі відкритих даних.

При цьому, суд зазначає, що до моменту реєстрації відповідного кабінету на Єдиному державному веб-порталі відкритих даних, в органу місцевого самоврядування відсутня і технічна можливість оприлюднювати відповідні дані.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 4 КАС України, позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

За приписами ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Проте, право на звернення до адміністративного суду з позовом не завжди співпадає з правом на судовий захист, яке закріплено у ст. 5 КАС України. Саме по собі звернення до адміністративного суду за захистом ще не означає, що суд зобов`язаний надати такий захист. Адже для того, щоб було надано судовий захист суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу та інтерес, про захист яких вона просить і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем у публічно-правових відносинах.

Згідно з ч. 3 ст. 9 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Виходячи із системного аналізу наведених норм КАС України, особа, яка звертається до адміністративного суду з позовом має довести наявність порушення оскаржуваним рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень (у цій справі органу місцевого самоврядування) саме її прав та інтересів у сфері публічно-правових відносин, які потребують судового захисту.

Враховуючи те, що Височанською селищною радою було направлено заяву до Міністерства цифрової трансформації (Державного агентства з питань електронного урядування України) про реєстрацію на Єдиному державному веб-порталі відкритих даних та можливістю оприлюднювати необхідну інформацію, що підтверджується відповідною заявою і до моменту реєстрації відповідного кабінету держателем порталу у відповідача відсутня технічна можливість щодо оприлюднення відповідних даних, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат зі сплати судового збору.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст. 327, ч. 1 ст. 329 КАС України.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.10.2024 року по справі № 520/16908/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)І.С. Чалий
Судді(підпис) (підпис) І.М. Ральченко В.В. Катунов