Справа № 300/5929/24
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2024-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
"13" грудня 2024 р. справа № 300/5929/24
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Біньковської Н.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Івано-Франківського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій щодо нарахування і виплати не в повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 24.12.2010 по 31.12.2022 з урахуванням січня 2008 року як базового місяця та зобов`язання донарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 24.12.2010 по 28.02.2018 включно з врахуванням проведених виплат із застосуванням базового місяця - січня 2008 року, і зобов`язання донарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 включно з врахуванням проведених виплат із застосуванням базового місяця - січня 2008 року відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.
На адресу суду від відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. На обґрунтування клопотання зазначає, що позивачем пропущено тримісячний строк звернення до суду із заявленими позовними вимогами і позивачем не зазначено обставин та не надано доказів, що об`єктивно унеможливили б своєчасне звернення до суду.
Одночасно із позовом позивачем було подано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду. На обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду позивач зазначив, що до відносин щодо заборгованості із заробітної плати та її складових, які мали місце до 30.06.2023, застосовуються вимоги ст. 233 КЗпП України, в редакції, що діяла до 30.06.2023. Стверджує, що про порушення своїх прав та інтересів позивач дізнався тільки у травні 2024 року. Відповідачем не доводились позивачу складові його грошового забезпечення (кошти приходили однією або двома сумами), позивачу не було відомо про те, що з 2010 року по 2022 рік індексація грошового забезпечення йому нараховувалася в неповному розмірі. Позивач, як військовослужбовець, не мав розумних причин сумніватися в добросовісності дій відповідача щодо нарахування і виплати йому індексації грошового забезпечення у належному розмірі в період з 2010 року по 2022 рік.
В додаткових поясненнях позивач зазначає, що починаючи з 24.02.2022 по день звернення до суду залучений до виконання військового обов`язку із Захисту Батьківщини, зокрема, станом на 14.08.2023 перебував у відряджені за межами території України, що підтверджується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.08.2023 №231 про відрядження.
Розглянувши клопотання, вивчивши матеріали позовної заяви, суд зазначає наступне.
Згідно частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим кодексом або іншими законами.
Відповідно до частини 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язана із захистом Вітчизни. У зв`язку з особливим характером військової служби військовослужбовцям надаються передбачені законом пільги, гарантії та компенсації.
Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Статтею 2 Закону України Про оплату праці передбачено, що до структури заробітної плати належить основна та додаткова заробітна плата, а також інші заохочувальні та компенсаційні виплати.
Частинами 1 та 2 статті 233 Кодексу законів про працю України (надалі також - КЗпП України) у редакції, яка діяла до 18.07.2022 (включно) передбачалося, що "працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до місцевого загального суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення.
У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком".
Однак, пунктом 18 частини 1 розділу І Закону України ''Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин'' від 01.07.2022 за №2352-IX (надалі також - Закон №2352-IX), який набрав чинності 19.07.2022, назву та частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:
"Стаття 233. Строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів.
Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)".
Отже, строк звернення до суду із позовом, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
Згідно пункту 1 Глави XIX "Прикінцеві положення" КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Отже, тримісячний строк звернення до суду розпочався з 01.07.2023.
Позивач зазначає, що про порушення своїх прав дізнався в травні 2024 року. Відповідь Військової частини НОМЕР_1 датована 27.05.2024. До суду із цим позовом позивач звернувся 29.07.2024.
Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що позивачу було відомо про ймовірне порушення його прав до травня 2024 року.
Таким чином, позивачем не пропущено строк звернення до суду із заявленими позовними вимогами.
Відтак, клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду є безпідставним, задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 122, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання представника відповідача від 28.11.2024 про залишення позову без розгляду - відмовити.
Ухвала окремо від судового рішення не оскаржується.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, встановлені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя /підпис/ Біньковська Н.В.