Справа № 160/32977/24
Суддя: Сластьон Анна Олегівна
Дата ухвалення: 2024-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Сластьон А.О., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬТ-ТРЕЙД ЕНДЛЕСС ГРУП» про забезпечення адміністративного позову в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬТ-ТРЕЙД ЕНДЛЕСС ГРУП» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування розпорядження, -
13 грудня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЬТ-ТРЕЙД ЕНДЛЕСС ГРУП» (надалі - позивач, заявник) звернулося до суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
Згідно ч.1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
З урахуванням наведених положень Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬТ-ТРЕЙД ЕНДЛЕСС ГРУП» про забезпечення позову здійснюється без повідомлення сторін.
В обґрунтування поданої заяви про вжиття заходів забезпечення позову ТОВ «АЛЬТ-ТРЕЙД ЕНДЛЕСС ГРУП» зазначає про те, що основним видом здійснення господарської діяльності підприємства є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.
Розпорядженням ГУ ДПС у Дніпропетровській області №432-рл від 26.11.2024 вищевказані ліцензії були анульовані, у зв`язку з чим ТОВ «АЛЬТ-ТРЕЙД ЕНДЛЕСС ГРУП» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду за захистом свої прав.
Позивач вважає, що контролюючим органом порушено встановлену Законом України №481/95-ВР процедуру прийняття розпорядження про анулювання ліцензій, а також застосовано спрощений підхід та зроблені передчасні висновки про порушення позивачем вимог законодавства України.
Також, позивач зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову у цій справі може ускладнити чи навіть унеможливити поновлення оспорюваних прав та інтересів заявника, оскільки роздрібна торгівля тютюновими виробами є основним видом діяльності заявника, яка можлива лише за наявності відповідних ліцензій, а тому їх анулювання призведе до зупинення господарської діяльності позивача, що очевидно потягне за собою неминучі негативні наслідки. Окрім того, вказує, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до розірвання договірних відносин з контрагентами позивача, несплати податків до бюджету, що у подальшому матиме наслідком утруднення або неможливість відновлення господарської діяльності, у зв`язку із чим для відновлення прав та інтересів позивача необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
13.12.2024 через підсистему "Електронний суд" надійшла заява Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій відповідач просить відмовити в задоволенні заяви ТОВ "АЛЬТ-ТРЕЙД ЕНДЛЕСС ГРУП" про забезпеення позову. Вказує, що сам по собі факт прийняття відповідачем рішення, яке ймовірно стосується прав та інтересів позивача не може свідчити про істотне ускладнення виконання рішення суду, а факт порушення прав та інтересів позивача підлягає доведенню у встановленому законом порядку. Зазначає, що позивачем не надано документального підтвердження наявності обставин, які б вказували на те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.
Розглянувши заяву позивача про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд зазначає таке.
Відповідно до ч.1 ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Згідно із ч.2 ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Відтак, істотне ускладнення чи неможливість поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника є самостійною підставою для вжиття заходів забезпечення позову, як і істотне ускладнення чи неможливість виконання рішення суду.
Згідно з ч.1 ст.151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Частиною другою цієї ж статті передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Відповідно до абз.2 п.17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ від 06.03.2008 № 2 в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Отже, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд враховує принципи, що висловлені Рекомендацією №R (89)8 про тимчасовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом Міністром Ради Європи 13 вересня 1989 року.
Так, Комітет Міністрів, виходячи з того, що негайне і повне виконання адміністративних актів, які стали або можуть стати предметом оскарження, спроможні за деяких обставин завдавати інтересам осіб непоправної шкоди і що необхідно, заради справедливості, не допускати таких наслідків, виходячи з доцільності гарантувати особам, які цього потребують, тимчасовий захист з боку судів, не ігноруючи при цьому необхідність забезпечення ефективності адміністративної діяльності, рекомендував урядам держав-членів керуватися в своєму праві та адміністративній практиці, зокрема, наступним.
Отже, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони вчиняти певні дії.
За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.
Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за заявою позивача.
При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Обґрунтовуючи необхідність вжиття обраного заходу забезпечення позову, позивач зазначає, що невжиття вищевказаного способу забезпечення позову може істотно ускладнити поновлення порушених прав позивача у випадку задоволення поданого ним позову. На думку позивача, вжиття судом заходів забезпечення позову у спосіб зупинення дії оскаржуваного розпорядження до набрання рішенням законної сили унеможливить будь-які негативні наслідки для позивача, пов`язані з зупиненням господарської діяльності позивача.
Відповідно до частини 20 статті 15 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі - Закон № 481/95-ВР) роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.
Згідно з частиною 53 статті 15 цього Закону №481/95-ВР ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) розпорядження про її анулювання в електронній формі засобами електронного зв`язку.
Відповідно до ст.3 Закону №481/95-ВР ліцензія анулюється та вважається недійсною з дня оприлюднення розпорядження про анулювання ліцензії на офіційному веб-сайті органу ліцензування.
За визначенням, наведеним у статті 1 Закону №481/95-ВР, анулювання ліцензії - позбавлення суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) права на провадження діяльності, зазначеної в ліцензії; ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.
Отже, у спірних правовідносинах без вжиття заходів забезпечення позову заявник буде позбавлений права здійснювати діяльність, зокрема, з роздрібної торгівлі тютюновою продукцією, без відповідної ліцензії.
Аналогічний висновок викладений у Постанові Касаційного адміністративного суду у справі №500/5854/23 від 15.03.2024 року.
Як вбачається із відповіді від 16.12.2024 №968952 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на запит суду, основним видом економічної діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬТ-ТРЕЙД ЕНДЛЕСС ГРУП" є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (основний).
З огляду на те, що після анулювання ліцензії на роздрібну торгівлю тютюновими виробами, позивач не зможе здійснювати свою господарську діяльність та відновити правовий стан, який існував до імовірного порушення прав, то в майбутньому дана підстава може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Суд також приймає до уваги те, що анулювання ліцензій заблокує джерела доходу позивача, призведе до неможливості виконання обов`язків щодо сплати податків та зборів до бюджетів всіх рівнів та неможливості виконання договірних зобов`язань перед третіми особами за укладеними договорами, матиме наслідком дискредитацію ділової репутації заявника перед державними установами, діловими партнерами та споживачами продукції.
Так, в матеріалах справи містяться договори суборенди приміщень, в яких позивачем здійснюється діяльність з реалізації товарів, ліцензії на право роздрібної торгівлі якими анульовано на підставі розпорядження відповідача №432-рл від 26.11.2024:
- договір суборенди від 05.11.2024 №22-2411/ДП з фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 ;
- договір суборенди від 05.11.2024 №19-2411/ДП з фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 ;
- договір суборенди від 05.11.2024 №21-2411/ДП з фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 ;
- договір суборенди від 05.11.2024 №20-2411/ДП з фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 ;
- договір суборенди від 05.11.2024 №23-2411/ДП з фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 ;
-договір суборенди від 05.11.2024 №25-2411/ДП з фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 ;
-договір суборенди від 05.11.2024 №26-2411/ДП з фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 ;
- договір суборенди від 05.11.2024 №36-2411/ДП з фізичною особою ОСОБА_2 ;
- договір суборенди від 05.11.2024 №28-2411/ДП з фізичною особою ОСОБА_2 ;
- договір суборенди від 05.11.2024 №29-2411/ДП з фізичною особою ОСОБА_2 ;
- договір суборенди від 05.11.2024 №30-2411/ДП з фізичною особою ОСОБА_2 ;
- договір суборенди від 05.11.2024 №08-2411/ДП з фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 ;
- договір суборенди від 05.11.2024 №09-2411/ДП з фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 ;
- договір суборенди від 05.11.2024 №01-2411/ДП з фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 ;
- договір суборенди від 05.11.2024 №02-2411/ДП з фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 ;
- договір суборенди від 05.11.2024 №03-2411/ДП з фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 ;
- договір суборенди від 05.11.2024 №05-2411/ДП з фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 ;
- договір суборенди від 05.11.2024 №04-2411/ДП з фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 ;
- договір суборенди від 05.11.2024 №07-2411/ДП з фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 ;
- договір суборенди від 05.11.2024 №06-2411/ДП з фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 ;
- договір суборенди від 05.11.2024 №12-2411/ДП з фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 ;
- договір суборенди від 05.11.2024 №10-2411/ДП з фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 ;
- договір суборенди від 05.11.2024 №11-2411/ДП з фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 ;
- договір суборенди від 05.11.2024 №18-2411/ДП з фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 ;
- договір суборенди від 05.11.2024 №17-2411/ДП з фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 ;
- договір суборенди від 05.11.2024 №16-2411/ДП з фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 ;
- договір суборенди від 05.11.2024 №15-2411/ДП з фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 ;
- договір суборенди від 05.11.2024 №31-2411/ДП з фізичною особою ОСОБА_2 ;
- договір суборенди від 05.11.2024 №32-2411/ДП з фізичною особою ОСОБА_2 ;
- договір суборенди від 05.11.2024 №33-2411/ДП з фізичною особою ОСОБА_2 ;
- договір суборенди від 05.11.2024 №34-2411/ДП з фізичною особою ОСОБА_2 ;
- договір суборенди від 05.11.2024 №35-2411/ДП з фізичною особою ОСОБА_2 ;
- договір суборенди від 05.11.2024 №13-2411/ДП з фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 ;
- договір суборенди від 05.11.2024 №14-2411/ДП з фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 ;
- договір суборенди від 05.11.2024 №27-2411/ДП з фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 .
Відповідно до пп. 3.1.7. зазначених вище договорів, ТОВ "АЛЬТ-ТРЕЙД ЕНДЛЕСС ГРУП" зобов`язується оплачувати орендну плату у встановлені договором терміни.
Згідно з п.5.1. договору суборенди, у разі порушення термінів сплати орендної плати ТОВ "АЛЬТ-ТРЕЙД ЕНДЛЕСС ГРУП"сплачує орендарю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.
Сплата неустойки (штрафу, пені) не звільняє сторони від виконання взятих на себе зобов`язань за договором та усунення порушень (п.5.3. договору суборенди).
Суд звертає увагу, що наявність розпорядження Головного управління ДПС у Дніпропетровській області: №432-рл від 26.11.2024 про анулювання ліцензій виключає право позивача на здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами за раніше виданими ліцензіями, проте, не припиняє зобов`язань ТОВ "АЛЬТ-ТРЕЙД ЕНДЛЕСС ГРУП" зі сплати орендної плати за приміщення, які орендувалися для здійснення роздрібної торгівлі такими тютюновими виробами.
Відтак, анулювання ліцензій на роздрібну торгівлю тютюновими виробами, дійсно може призвести до негативних наслідків для заявника у вигляді зупинення господарської діяльності позивача, неможливості виконання ним договірних зобов`язань перед третіми особами за укладеними договорами та, як наслідок, розірвання укладених договорів.
При цьому, вжиття заходів забезпечення позову ніяким чином не перешкоджатиме виконанню оскаржуваного розпорядження в разі відмови позивачу в задоволенні позову, оскільки, відповідно до ч. 6 ст. 157 КАС України, у випадку ухвалення рішення щодо відмови у задоволенні позову заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним судовим рішенням.
Суд вважає, що анулювання ліцензій має наслідком зупинення господарської діяльності заявника у вигляді роздрібної торгівлі тютюновими виробами, а тому до моменту перевірки правомірності прийняття розпорядження у судовому порядку існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам ТОВ "АЛЬТ-ТРЕЙД ЕНДЛЕСС ГРУП" у вигляді зупинення господарської діяльності. Окрім того, вказана обставина може привести до розірвання договірних відносин, вивільнення працівників, несплати податків до бюджету, що матиме наслідком утруднення або неможливість відновлення господарської діяльності, в зв`язку з чим для відновлення прав та інтересів позивача необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
Суд вкотре повторює, істотне ускладнення чи неможливість поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника - самостійна підстава для вжиття заходів забезпечення позову в розумінні ч. 2 ст. 150 КАС України.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено зупиненням дії індивідуального акта.
Вжиття заходів забезпечення позову у такий спосіб не суперечить меті застосування правового інституту забезпечення позову та гарантує ефективність судового захисту у разі задоволення цього позову та відповідає вимогам процесуального закону.
У рішенні від 31 липня 2003 року у справі Дорани проти Ірландії (Doran v. Ireland) ЄСПЛ визначив, що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.
При вирішенні справи Каіч та інші проти Хорватії (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.
При цьому, позивач не заперечує факту реалізації тютюнових виробів без марок акцизного податку, натомість, вказує, що контролюючим органом не було проведено податкову перевірку для встановлення зазначених обставин.
Відмовляючи у забезпеченні позову в цій частині, суд виходить з того, що вжиття заходів забезпечення позову направлено, серед іншого, на запобігання можливим порушенням прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.
Натомість, реалізація тютюнових виробів без марок акцизного податку свідчить про порушення прав та інтересів держави в частині недоотримання коштів в бюджет.
На відміну від таких підстав для анулювання ліцензії як недопуск уповноважених представників контролюючого органу до перевірки та відсутність суб`єкта господарювання за місцем провадженням діяльність, коли ризик нанесення збитків державі є лише потенційним, реалізація тютюнових виробів без марок акцизного податку несе реальну шкоду державі у вигляді недоотримання бюджетом податків.
Доводи, які позивач наводить в обґрунтування заявлених ним вимог щодо вжиття заходів забезпечення його позову в цій частині, фактично є аналогічними доводам його позову і здійснення судом їх перевірки призведе до вирішення справи по суті заявлених позовних вимог, що є неприпустимим на стадії розгляду заяви про забезпечення позову.
Відтак, заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.
Керуючись статтями 150, 151, 154, 156, 243, 248, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
1.Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬТ-ТРЕЙД ЕНДЛЕСС ГРУП» про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову задовольнити частково.
3. В іншій частині у задоволенні заяви відмовити.
Оригінал та копію даної ухвали видати (направити) позивачу, копію ухвали видати (направити) відповідачу.
Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання до 16 грудня 2027 року.

Ухвала у справі набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 16.12.2024.

Суддя А.О. Сластьон