Справа № 580/9290/24
Суддя: Олексій РІДЗЕЛЬ
Дата ухвалення: 2024-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року справа № 580/9290/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рідзеля О.А., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

19.09.2024 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління ДПС у Черкаській області (далі відповідач), в якому позивач просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 15.05.2023 №4271/23-00-09-01-11 та №4270/23-00-09-01-11.

В обґрунтування позову зазначено, що перевірка, на підставі якої прийняті спірні рішення, проведена протиправно та за відсутності законних підстав.

Також позивач зазначає, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби, податковий орган у цій справі не мав повноважень на дослідження у ході проведення фактичної перевірки позивача питань щодо дотримання ним вимог Закону №265.

Крім того, спірні ППР були прийняті з порушенням строку їх прийняття без направлення позивачу акту перевірки.

Таким чином, ГУ ДПС у Черкаській області приймаючи податкові повідомлення-рішення від 15.05.2023, діяло необґрунтовано (без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення), не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також всупереч нормам Податкового кодексу України та без урахування права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Отже, податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 15.05.2023 суперечать чинному законодавству України, є протиправними та порушують права позивача.

Ухвалою від 04.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та встановив відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву.

30.10.2024 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Вказував, що здійснення функцій, визначених законодавством щодо порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства. Отже, що наказ про проведення перевірки прийнято на підставі та у спосіб, передбачений ПК України, законом та з метою реалізації наданих повноважень. Крім того, відповідач наголошує, що позивачем фактично допущено посадових осіб відповідача до проведення фактичної перевірки без зауважень щодо неможливості проведення такої перевірки. Фактична перевірка позивача реально проведена та за її результатом складено акт.

Під час перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_1 12.01.2023 було знято з реєстрації реєстратор розрахункових операцій за адресою: АДРЕСА_1 з фіскальним номером та заводським номером ПБ. В свою чергу, 06.01.2023 ФОП ОСОБА_1 зареєструвала програмний реєстратор розрахункових операцій за адресою: АДРЕСА_1 з фіскальним номером . Вищевказаний ПРРО ФОП ОСОБА_1 розпочала використовувати, шляхом проведення розрахункових операцій з продажу пального із 12.01.2023 в магазині за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, відповідно до ч. 54 ст. 15 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР у разі зміни відомостей, зазначених у виданій суб`єкту господарювання (у тому числі іноземному суб`єкту господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) ліцензії (за винятком змін, пов`язаних з реорганізацією суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) та/або зміною типу акціонерного товариства), суб`єкт господарювання зобов`язаний у місячний термін з дня внесення таких змін звернутися до органу, який видав ліцензію, з відповідною заявою.

Однак ФОП ОСОБА_1 внесла зміни до ліцензії №2200965 на право роздрібної алкогольними напоями лише 01.03.2023.

Ухвалою від 01.11.2024 суд відмовив у задоволенні клопотання представника Головного управління ДПС у Черкаській області від 24.10.2024 (вх. від 28.10.2024 №50313/24) про залишення позовної заяви без розгляду.

13.11.2024 суду надійшла відповідь на відзив, в якому зазначено, що до відзиву на позовну заяву відповідач додав копію доповідної записки заступника начальника управління Р. Горбенка від 24.02.2023, але в наказі відповідача від 02.03.2023 №397-П «Про проведення фактичної перевірки» відсутнє посилання на вказану докладну записку. Відтак ця докладна записка від 24.02.2023 не була покладена в основу наказу відповідача від 02.03.2023

Також вказано, що відповідач застосував до позивача штрафні санкції в сумі 427887,68 грн. саме за порушення нормам абзацу 11 ч.2 ст. 17 Закону України № 481/95-ВР від 19 грудня 1995 року «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» якою встановлена відповідальність - за сплату сум акцизного податку та податку на додану вартість шляхом взаємних заліків, зустрічних зобов`язань, векселями, в тому числі казначейськими, та в інших формах, які не передбачають сплату таких платежів коштами.

Але в акті фактичної перевірки від 17.03.2023 посадовими особами відповідача не зазначений жодний факт сплати позивачем сум акцизного податку та податку на додану вартість шляхом взаємних заліків, зустрічних зобов`язань, векселями, в тому числі казначейськими, та в інших формах, які не передбачають сплату таких платежів коштами. Будь-яка інформація про сплату позивачем вказаних податків таким шляхом, в акті фактичної перевірки відсутня.

Ухвалою від 03.12.2024 суд залишив без задоволення клопотання представника позивача про розгляд справи з викликом сторін.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив таке.

На підставі наказу ГУ ДПС у Черкаській області «Про проведення фактичної перевірки» від 02.03.2023 №397-п, службові особи відповідача у період з 08.03.2023 до 16.03.2023 здійснили фактичну перевірку діяльності позивача за місцем провадження господарської діяльності за адресою: АДРЕСА_1 .

За її наслідками складений акт від 17.03.2023 №2503/23-00-09-01-16/ НОМЕР_1 , в якому зафіксовано, що 08.03.2024 о 13 годині 45 хвилині в магазині за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює свою господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) встановлено факт продажу пляшки горілки «KROL» об`ємом 0,5 л за ціною 89,90 грн, продавець отримав кошти, провів розрахункову операцію через РРО фіскальний номер та видав фіскальний чек №830591081 від 08.03.2023.

В ході проведення фактичної перевірки згідно баз даних АІС «Податковий Блок», підсистеми «Чеки РРО» в магазині за адресою: АДРЕСА_1 , фіскальний номер реєстратора розрахункових операцій №, ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) здійснювала реалізацію алкогольних напоїв через РРО за цінами нижче встановлених постановою Кабінету міністрів України від 30.10.2008 №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» із змінами та доповненнями, а саме згідно чеків: від 01.09.2021 № на суму 72,00 грн.; від 11.09.2021 № на суму 38,00 грн.; від 11.09.2021 № на суму 106,00 грн.

Під час перевірки також встановлено, що ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 12.01.2023 було знято з реєстрації реєстратор розрахункових операцій за адресою: АДРЕСА_1 з фіскальним номером та заводським номером ПБ.

В свою чергу, 06.01.2023 ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєструвала програмний реєстратор розрахункових операцій за адресою: АДРЕСА_1 з фіскальним номером .

Вищевказаний ПРРО ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) розпочала використовувати, шляхом проведення розрахункових операцій з продажу пального із 12.01.2023 в магазині за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак ФОП ОСОБА_1 внесла зміни до ліцензії №2200965 на право роздрібної алкогольними напоями лише 01.03.2023.

У результаті аналізу наявної інформації в АІС «Податковий блок» встановлено, що ФОП ОСОБА_1 в магазині за адресою АДРЕСА_1 , в період з 12.01.2023 по 28.02.2023 реалізувала через РРО з фіскальним номером алкогольну продукцію на загальну суму 213943,84 грн.

Відповідно до абзацу 11 ч.2 ст.17 Закону України №481/95-ВР від 19 грудня 1995 року - роздрібна торгівля алкогольними напоями чи пальним через електронний контрольно-касовий апарат (книгу обліку розрахункових операцій), не зазначений у ліцензії - 200 відсотків вартості реалізованої через такий контрольно-касовий апарат (книгу обліку розрахункових операцій) продукції, а саме 213943,84 грн. х 200% = 427887,68 грн.

На підставі Акту перевірки відповідач прийняв спірні податкові повідомлення-рішення від 15.05.2023:

№4271/23-00-09-01-11, яким застосовано до позивача штраф в розмірі 427887,68 грн. за реалізацію алкогольних напоїв через РРО, не зазначений у ліцензії;

№4270/23-00-09-01-11, яким застосовано до позивача штраф в розмірі 10000,00 грн. за реалізацію алкогольних напоїв через РРО за цінами, що нижче встановлених.

Надаючи оцінку спірним рішенням суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються нормами Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі ПК України).

Щодо підстав проведення перевірки, суд зазначає таке.

Відповідно до вимог підп.62.1.3 п.6.2.1 ст.62 ПК України звірки та перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин, є формами податкового контролю.

П.75.1 ст.75 ПК України передбачено право контролюючих органів проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною перевіркою згідно підп.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України вважається така, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Вона здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки визначений у ст.80 ПК України.

Для вирішення спору суд враховує висновки Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, викладені у поставної від 26 березня 2024 року у справі №420/9909/23.

Судова палата звернула увагу на правове формулювання п.80.2 ст.80 ПК України, контекст якої передбачає (встановлює) можливість проведення перевірки, як за наявності виключно (хоча б) однієї підстави, указаної в цій нормі, так і за наявності одночасно декількох таких підстав у їх сукупності, що є мірою достатності для виникнення у контролюючого органу права на призначення перевірки. Водночас запроваджене законодавцем правове регулювання у цій нормі зумовлює і певні особливості її застосування контролюючим органом, оскільки абзацом третім п.81.1 ст.81 ПК України закріплені обов`язкові вимоги до змісту наказу про призначення перевірки, зокрема, необхідність відображення у ньому підстави для її проведення, визначеної цим Кодексом.

У справі, що розглядається, в основу проведення фактичної перевірки позивача, відповідачем покладено підп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України (правова підстава).

За приписами підп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Суд зазначає, що вимоги до змісту наказу про проведення перевірки фактично визначені в абз.3 п.81.1 ст.81 ПК України.

За змістом вказаної норми права в такому наказі зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Водночас аналіз абз.3 п.81.1 ст.81 ПК України не дає підстав для висновку, що в наказі про проведення перевірки в обов`язковому порядку має бути зазначено конкретну норму податкового або іншого законодавства, контроль за якими покладено на контролюючи органи, яка порушується платником.

Аналіз підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України дає підстави для висновку, що в ньому достатньою мірою розкривається як правова, так і фактична підстави для призначення фактичної перевірки, а саме наявність/отримання інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Саме шляхом призначення і проведення фактичної перевірки контролюючий орган має з`ясувати питання дотримання суб`єктом господарювання податкової дисципліни у сфері, про можливі порушення у якій контролюючий орган отримав інформацію. Іншими словами, наявність/отримання інформації ще не свідчить про наявність підстав для притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності, натомість, є підставою для здійснення податкового контролю задля перевірки отриманої/наявної інформації.

Такий податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки.

Дослідивши копію наказу ГУ ДПС у Черкаській області «Про проведення фактичної перевірки» від 02.03.2023 №397-п, суд встановив, що він містить, зокрема, відомості про:

- мету перевірки контроль за дотриманням вимог законодавства з питань обліку, ліцензування та виробництва, зберігання та транспортування спирту етилового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту етилового платниками податків, відображення та правильності обрахунку акцизного податку з роздрібного продажу підакцизних товарів в розрахункових документах та фіскальних звітах, наявності документів, що підтверджують походження підакцизних товарів за місцем здійснення господарської діяльності.

- вид перевірки фактична перевірка;

- підстави для проведення перевірки п.п.80.2.5 п. 80.2 ст.80 ПК України.

Наказ підписаний в.о. начальника ГУ ДПС у м. Черкаській області.

Здійснивши аналіз положень ст.ст.75, 80, 81 ПК України у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що підстава проведення фактичної перевірки визначена безпосередньо у п.п.80.2.5 п. 80.2 ст.80 ПК України та у контролюючого органу відсутні обов`язки для зазначення в наказі про призначення фактичної перевірки передумов її призначення.

При цьому, в наказі на перевірку достатньо зазначити підставу для проведення перевірки, визначену цим Кодексом.

Отже, вищевказаний наказ відповідає вимогам ПК України, а протилежні доводи позивача, суд вважає необґрунтованими.

Крім того, правомірність вищевказаного наказу не є предметом цього спору, а тому доводи позивача про його протиправність суд вважає необґрунтованими.

Крім того, передумовою призначення перевірки стала доповідна записка доповідна записка начальника відділу контролю за виробництвом та обігом спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального Романа Горбенка, адресована в.о. начальника ГУ ДПС у Черкаській області Сергію Гришку від 24.02.2023 (а.с.54).

Зі змісту вказаної доповідної записки вбачається, що у ФОП ОСОБА_1 при наявності діючої ліцензії на право роздрібної торгівля алкогольними напоями, відсутні діючі контрольно-касові апарати, які повинні бути зазначені у додатках до ліцензії.

Суд також враховує, що стаття 81 ПК України визначає умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок.

Абзацами 1-4 підп.81.1 ст.81 ПК України встановлено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Суд врахував, що вказаних вимог службовими особами контролюючого органу дотримано.

Так, направлення на проведення перевірки від 07.03.2023 №792/23-00-09-01-15 та №793/23-00-09-01-15 пред`явлені уповноваженій особі (продавцю) особисто 08.03.2023, про що свідчить її підпис на направленнях. Крім того, наявний підпис продавця про ознайомлення із службовими посвідченнями та про вручення копії наказу на проведення перевірки.

Суд також вважає необґрунтованими доводи позивача про мораторій на проведення перевірки, оскільки відповідно п.52-2 підрозділу 10 розділу XX ПК України (у редакції станом на час проведення перевірки) установлено, що мораторій на проведення документальних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), крім: документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків; документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу.

Отже, мораторій на проведення фактичних перевірок станом на час її проведення щодо позивача не застосовувався.

Крім того, Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» дію пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України зупиняється на період дії воєнного, надзвичайного стану.

Отже, перевірка позивача, за наслідками якої прийняті спірні рішення призначена та проведена з дотриманням вказаних вище норм ПК України.

Стосовно суті виявлених порушень.

Щодо спірного податкового повідомлення-рішення від 15.05.2023 №4270/23-00-09-01-11, яким застосовано до позивача штраф в розмірі 10000,00 грн. за реалізацію алкогольних напоїв через РРО за цінами, що нижче встановлених, суд зазначає таке.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального на території України визначає Закон України від 19.12.1995 №481/95-ВР Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального (далі Закон №481/95-ВР) (тут і далі у редакції станом на час прийняття спірних рішень).

Згідно з абз.15 ч.2 ст.17 Закону №481/95-ВР до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів, зокрема, у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень.

Ст.1 Закону №481/95-ВР надається визначення основних понять і термінів, відповідно до яких:

мінімальні оптово-відпускні ціни на алкогольні напої ціни, які визначаються за кодами виробів Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності за 1 літр 100-відсоткового спирту, обраховані виходячи з найнижчої оптової ціни на вітчизняну або контрактної вартості на імпортну продукцію та податків і зборів, які відповідно до чинного законодавства підлягають сплаті з одиниці продукції вітчизняними виробниками й імпортерами, та з урахуванням вартості тари.

мінімальні роздрібні ціни на алкогольні напої - ціни, які визначаються виходячи з мінімальних оптово-відпускних цін на цю продукцію та торговельної надбавки.

Ст.18 Закону №481/95-ВР Кабінету Міністрів України надано право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» (далі Постанова №957) затверджено розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв.

Згідно з Постановою №957 (у редакції станом на час проведення перевірки) мінімальна роздрібна ціна за 1 літр 100-відсоткового спирту для коньяку 5 зірочок становить 758,30 грн.

В розділі «Примітки» вказаної постанови зазначається механізм розрахунку мінімальної ціни, а саме: мінімальні оптово-відпускні і роздрібні ціни під час реалізації (продажу) горілки та лікеро-горілчаних виробів, інших зброджених напоїв, суміші із зброджених напоїв та суміші зброджених напоїв з безалкогольними напоями, коньяку (бренді) три зірочки, коньяку (бренді) чотири зірочки, коньяку (бренді) п`ять зірочок, бренді ординарного, горілки виноградної та інших спиртових дистилятів і спиртних напоїв різного вмісту спирту в тарі різної місткості визначаються як добуток відповідних затверджених мінімальних цін, міцності за об`ємом (у відсотках) і місткості тари (у літрах), поділений на 100 відсотків.

Тобто, мінімальна роздрібна ціна однієї пляшки горілки становить 89,40 грн. (447*0,5*40/100).

Так, в Акті перевірки зафіксовано, що згідно баз даних АІС «Податковий Блок», підсистеми «Чеки РРО» в магазині за адресою: АДРЕСА_1 , фіскальний номер реєстратора розрахункових операцій №, ФОП ОСОБА_1 здійснювала реалізацію алкогольних напоїв через РРО за цінами нижче встановлених постановою Кабінету міністрів України від 30.10.2008 №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» із змінами та доповненнями, а саме згідно чеків: від 01.09.2021 № на суму 72,00 грн. (при мінімальній ціні 151,66 грн.); від 11.09.2021 № на суму 38,00 грн. (при мінімальній ціні 151,66 грн.); від 11.09.2021 № на суму 106,00 грн. (при мінімальній ціні 109,00 грн.).

Вказане порушення під час розгляду справи позивачем не спростоване, з огляду на що податкове повідомлення-рішення від 15.05.2023 №4270/23-00-09-01-11 є правомірним на не підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 15.05.2023 №4271/23-00-09-01-11, яким застосовано до позивача штраф в розмірі 427887,68 грн. за реалізацію алкогольних напоїв через РРО, не зазначений у ліцензії, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.20 ст.15 Закону №481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Відповідно до ч.34 ст.15 Закону №481/95-ВР у заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).

За приписами частин 36, 37, 50, 51 ст.15 Закону №481/95-ВР у заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), фіскальні номери програмних реєстраторів розрахункових операцій, які знаходяться у місці торгівлі, та дата початку їх обліку в податкових органах.

У додатку до ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) зазначається адреса місця торгівлі і вказуються перелік електронних контрольно-касових апаратів та інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення, фіскальні номери програмних реєстраторів розрахункових операцій; реєстраційні номери книг обліку розрахункових операцій, які знаходяться у місці торгівлі.

У разі зміни відомостей, зазначених у виданій суб`єкту господарювання (у тому числі іноземному суб`єкту господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) ліцензії (за винятком змін, пов`язаних з реорганізацією суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) та/або зміною типу акціонерного товариства), суб`єкт господарювання зобов`язаний у місячний термін з дня внесення таких змін звернутися до органу, який видав ліцензію, з відповідною заявою.

Орган, який видав ліцензію, на підставі заяви суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) протягом трьох робочих днів видає суб`єкту господарювання (у тому числі іноземному суб`єкту господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) ліцензію, оформлену на новому бланку з урахуванням змін.

Відповідно до абз.10 ч.2 ст.17 Закону №481/95-ВР до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі роздрібної торгівлі алкогольними напоями чи пальним через електронний контрольно-касовий апарат (книгу обліку розрахункових операцій) не зазначений у ліцензії - 200 відсотків вартості реалізованої через такий контрольно-касовий апарат (книгу обліку розрахункових операцій) продукції, але не менше 10000 гривень.

Враховуючи викладене, роздрібна торгівля пальним здійснюється виключно через електронний контрольно-касовий апарат, тобто РРО (книгу обліку розрахункових операцій), зазначений у ліцензії. У протилежному випадку, для суб`єктів господарювання настають негативні наслідки фінансового характеру у вигляді накладення на них штрафу, встановленого статтею 17 Закону №481/95-ВР.

Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2022 року у справі №520/13466/19.

Як установлено судом, під час фактичної перевірки виявлено, що ФОП ОСОБА_1 12.01.2023 знято з реєстрації реєстратор розрахункових операцій за адресою: АДРЕСА_1 з фіскальним номером та заводським номером ПБ.

В свою чергу, 06.01.2023 ФОП ОСОБА_1 зареєструвала програмний реєстратор розрахункових операцій за адресою: АДРЕСА_1 з фіскальним номером .

Вищевказаний ПРРО ФОП ОСОБА_1 розпочала використовувати, шляхом проведення розрахункових операцій з 12.01.2023 в магазині за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак ФОП ОСОБА_1 внесла зміни до ліцензії №2200965 на право роздрібної алкогольними напоями лише 01.03.2023.

У результаті аналізу наявної інформації в АІС «Податковий блок» встановлено, що ФОП ОСОБА_1 в магазині за адресою АДРЕСА_1 , в період з 12.01.2023 по 28.02.2023 реалізувала через РРО з фіскальним номером алкогольну продукцію на загальну суму 213943,84 грн.

Тому, на переконання суду, відповідачем правомірно застосовано до позивача штраф у розмірі 427887,68 грн. за роздрібну торгівлю алкогольними напоями через електронний контрольно-касовий апарат, не зазначений у ліцензії 200% вартості реалізованої через такий контрольно-касовий апарат продукції, а саме: 213943,84 грн. х 200%.

Вказане порушення під час розгляду справи позивачем не спростоване, з огляду на що податкове повідомлення-рішення від 15.05.2023 №4271/23-00-09-01-11 є правомірним на не підлягає скасуванню.

Посилання позивача на постанову Верховного Суду від 14 лютого 2024 року у справі №480/4300/22, суд вважає необґрунтованим, оскільки за фактичними обставинами вказаної справи Верховний Суд скасував рішення судів першої та апеляційної інстанцій та направив справу на новий розгляд з тих підстав, що судами першої та апеляційної інстанцій не було надано належну правову оцінку всім доводам, викладеним у позовній заяві, відзивах проти позову, апеляційної скарги та письмових поясненнях наведеними сторонами під час судового розгляду справи, що свідчить про порушення судами норм процесуального права, та в цілому призвело до ухвалення судових рішень, що не відповідають закону.

Водночас Верховний Суд у вказаній постанові лише процитував доводи позивача у справі стосовно оцінки негативності наслідків для «інтересів суспільства» у вигляді ухилення від сплати податків, неналежного обліку чи приховування даних про здійснення роздрібної торгівлі пальним через замінений РРО, та не формував правових висновків стосовно застосування абз.10 ч.2 ст.17 Закону №481/95-ВР.

Стосовно доводів позивача про зазначення у спірному ППР іншої норми Закону №481/95-ВР (вказано абз.11 ч.2 ст.17, а не абз.10 ч.2 ст.17), а також не направлення позивачу Акту перевірки та спірних рішень, суд враховує висновки Верховного Суду у постанові від 22 травня 2020 року у справі №825/2328/16 відповідно до яких порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Суд наголошує, що, у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків і, на противагу йому, принцип формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення.

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справа №813/1790/18.

З огляду на вищевикладене, суд звертає увагу, що позивачем не було доведено наявності порушень суб`єктом владних повноважень процедури прийняття спірних ППР, які б могли вплинути на кінцевий результат, а зазначення у рішення іншої норми Закону №481/95-ВР (вказано абз.11 ч.2 ст.17, а не абз.10 ч.2 ст.17), на переконання суду, не є таким порушенням.

Також суд встановив, що Акт перевірки та спірні ППР направлені позивачу рекомендованими листами з повідомлення про вручення за адресою її реєстрації: АДРЕСА_2 , - однак не вручені та повернулись відправнику з відміткою поштового відділення про причини невручення «за закінченням терміну зберігання».

Тому суд дійшов висновку, що податковим органом виконано обов`язок належного направлення Акту перевірки та спірних ППР позивачу, а їх невручення виникло не з вини відповідача.

Отже, позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, а судові іитрати розподілу згідно зі ст. 1396 КАС України.

Керуючись ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Олексій РІДЗЕЛЬ