Справа № 620/8398/23
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2024-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 грудня 2024 року

м. Київ

справа №620/8398/23

адміністративне провадження № К/990/45919/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді-доповідача - Радишевської О.Р.,

суддів - Мацедонської В.Е., Уханенка С.А.,

перевіривши касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 січня 2024 року, додаткове рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 березня 2024 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року у справі №620/8398/23 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), яка полягає у незастосуванні пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - постанова № 704), пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови № 704 при обчисленні в період з 29 січня 2020 року по 25 квітня 2023 року включно розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням ОСОБА_1 , а саме: невизначення розміру посадового окладу та окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з додатками 1,14 вказаної постанови та як наслідок недоплати ОСОБА_1 грошового забезпечення на загальну суму 1088061,55 грн;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) надати довідку про грошове забезпечення з урахуванням розміру посадового окладу та окладу за військове звання ОСОБА_1 , розрахованого шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,14 Постанови № 704 за період з 29 січня 2020 року по 25 квітня 2023 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) провести перерахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 , з урахуванням проведених раніше виплат, за період: з 29 січня 2020 року по 31 грудня 2020 включно, розрахованого із розміру посадового окладу 6050,00 грн на місяць; з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року включно, розрахованого із розміру посадового окладу 6540,00 грн на місяць; з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року включно, розрахованого із розміру посадового окладу 7150,00 грн на місяць, з 01 січня 2023 року по 25 квітня 2023 року включно, розрахованого із розміру посадового окладу 7730,00 грн на місяць, та за період: з 01 січня 2020 року по 31 березня 2020 року включно, розрахованого із розміру окладу за військовим званням 1510,00 грн на місяць; з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року включно, розрахованого із розміру окладу за військовим званням 1630,00 грн на місяць; з 01 січня 2022 року по 09 березня 2022 року включно, розрахованого із розміру окладу за військовим званням 1790,00 грн на місяць; з 09 березня 2022 року по 31 грудня 2022 року включно, розрахованого із розміру окладу за військовим званням 1890,00 грн на місяць, з 01 січня 2023 року по 25 квітня 2023 року включно, розрахованого із розміру окладу за військовим званням у розмірі 2040,00 грн на місяць, визначених з урахуванням пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови №704 шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого законами України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», «Про Державний бюджет України на 2021 рік», «Про Державний бюджет України на 2022 рік» та «Про Державний бюджет України на 2023 рік», на відповідні тарифні коефіцієнти;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 , з урахуванням проведених раніше виплат, належні суми грошової допомоги для оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення за період: з 29 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року включно, розрахованого із розміру посадового окладу 6050,00 грн на місяць; з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року включно, розрахованого із розміру посадового окладу 6540,00 грн на місяць; з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року включно, розрахованого із розміру посадового окладу 7150,00 грн на місяць, з 01 січня 2023 року по 25 квітня 2023 року 7730,00 грн на місяць, та за період: з 01 січня 2020 року по 31 березня 2020 року званням 1510,00 грн на місяць; з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року званням 1630,00 грн на місяць; з 01 січня 2022 року по 09 березня 2022 року званням 1790,00 грн на місяць; з 09 березня 2022 року по 31 грудня 2022 року званням 1890,00 грн на місяць, з 01 січня 2023 року по 25 квітня 2023 року включно, розрахованого із розміру окладу за військовим званням у розмірі 2040,00 грн на місяць, визначених з урахуванням пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови № 704 шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, а саме встановленого законами України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», «Про Державний бюджет України на 2021 рік», «Про Державний бюджет України на 2022 рік» та «Про Державний бюджет України на 2023 рік», на відповідні тарифні коефіцієнти;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 , з урахуванням проведених раніше виплат, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, за період: включно, розрахованого із розміру посадового окладу 29 січня 2020 року по 6050,00 грн на місяць; з 01 січня 2021 року по 6540,00 грн на місяць; з 01 січня 2022 року по 7150,00 грн на місяць, з 01 січня 2023 року по 7730,00 грн на місяць, та за період: з 01 січня 2020 року по 31 березня 2020 року званням 1510,00 грн на місяць; з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року званням 1630,00 грн на місяць; з 01 січня 2022 року по 09 березня 2022 року званням 1790,00 грн на місяць; з 09 березня 2022 року по 31 грудня 2022 року званням 1890,00 грн на місяць, з 01 січня 2023 року по 25 квітня 2023 року включно, розрахованого із розміру окладу за військовим званням 2040,00 грн на місяць, визначених з урахуванням пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до Постанови № 704 шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, а саме встановленого законами України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», «Про Державний бюджет України на 2021 рік», «Про Державний бюджет України на 2022 рік» та «Про Державний бюджет України на 2023 рік», на відповідні тарифні коефіцієнти;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 , з урахуванням проведених раніше виплат, одноразову грошову допомоги, передбачену частиною 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у зв`язку зі звільненням з військової служби за станом здоров`я, в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби на день його звільнення, обчисленого із розміру посадового окладу 7730,00 грн та розміру окладу за військове звання 2040,00 грн, визначених з урахуванням пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови № 704 шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, а саме встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на відповідні тарифні коефіцієнти.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 січня 2024 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року, позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 29 січня 2020 року по 25 квітня 2023 року грошового забезпечення, грошового допомоги на оздоровлення з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет» на 01 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з Додатками 1,14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704, з урахуванням виплачених сум;

- зобов`язано військову частину НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 29 січня 2020 року по 25 квітня 2023 року грошове забезпечення, грошову допомогу на оздоровлення з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет» на 01 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з Додатками 1,14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704, з урахуванням виплачених сум;

- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

14 березня 2024 року позивачем до подано до Чернігівського окружного адміністративного суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення у частині зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплатити позивачу, з урахуванням проведених раніше виплат, одноразову грошову допомоги, передбачену частиною другою статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у зв`язку зі звільненням з військової служби за станом здоров`я, в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби на день його звільнення, обчисленого із розміру посадового окладу 7730,00 грн та розміру окладу за військове звання 2040,00 грн, визначених з урахуванням пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, а саме встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на відповідні тарифні коефіцієнти.

Додатковим рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 березня 2024 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року, заяву позивача про ухвалення додаткового рішення задоволено:

- зобов`язано військову частину НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) здійснити перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 суму одноразової грошової допомоги при звільненні, передбачену частиною другою статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, а саме, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30 серпня 2017 року та з урахуванням раніше виплачених сум.

29 листопада 2024 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 січня 2024 року, додаткове рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 березня 2024 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року у справі №620/8398/23.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII.

Частиною першою статті 13 КАС України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз указаних положень дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються з ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 липня 2023 прийнято рішення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини третьої статті 252 КАС України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які, у розумінні Закону України «Про запобігання корупції», займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Зі змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій убачається, що відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25 квітня 2023 року №94 позивача з 25 квітня 2023 року виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , знято з речового забезпечення при військовій частині НОМЕР_2 , з інших видів забезпечення при військовій частині НОМЕР_1 , з 26 квітня 2023 року знято з трьохразового харчування за рахунок держави при військовій частині НОМЕР_3 .

Отже, він є військовослужбовцем та не відноситься до категорії службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище у розумінні Закону України «Про запобігання корупції», зокрема: військові посадові особи вищого офіцерського складу, якими в силу частини другої статті 5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», є військовослужбовці зі званнями: генерал-майора, контр-адмірала, генерал-лейтенанта, віце-адмірала, генерал-полковника, адмірала, генерала армії України.

За таких обставин і правового регулювання публічно-правовий спір у цій справі відноситься до справ незначної складності.

Отже, оскаржувані судові рішення прийнято у справі незначної складності, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження.

У касаційній скарзі скаржник посилається на підпункти «а», «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та зазначає, що розгляд цієї справи має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для відповідача.

Суд відхиляє зазначені доводи скаржника з огляду на таке.

У Рішенні від 22 листопада 2023 року у справі № 3-88/2021(209/21, 47/22, 77/23,188/23) Конституційний Суд України зазначив, що фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики означає, що скаржник у касаційній скарзі ставить на вирішення суду касаційної інстанції проблему, яка, у випадку відкриття касаційного провадження Верховним Судом, впливатиме на велику кількість спорів, створюючи тривалий у часі підхід до вирішення актуальної правової проблеми. Формування єдиної правозастосовчої практики та забезпечення розвитку права є метою вирішення виключної правової проблеми, яка має оцінюватися з урахуванням кількісного та якісного вимірів.

Кількісний критерій ілюструє той факт, що вона наявна не в одній конкретній справі, а у невизначеній кількості спорів, які або вже існують, або можуть виникнути з урахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності.

Про якісний критерій свідчать такі обставини, як відсутність сталої судової практики в питаннях, що визначаються, як виключна правова проблема; невизначеність на нормативному рівні правових питань, які можуть кваліфікуватися як виключна правова проблема; необхідність застосування аналогії закону чи права; вирішення правової проблеми необхідне для забезпечення принципу пропорційності, тобто належного балансу між інтересами сторін у справі.

Наведені скаржником у касаційній скарзі доводи та аналіз оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Суд зазначає, що сама лише вказівка на те, що справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, без належного та фундаментального обґрунтування, та за відсутності належних та допустимих доказів, не може бути визнана судом підставою, що підпадає під дію підпункту "а" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Отже, доводи скаржника, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, є необґрунтованими.

Суд зазначає, що справа, яка має виняткове значення для її учасника, може бути виокремлена із загальних правил розгляду адміністративних справ Верховним Судом, якщо виявлено після апеляційного розгляду справи неоднакове застосування судом апеляційної інстанції одного й того ж положення закону.

Допустимість відкриття касаційного провадження, якщо справа становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для скаржника, зумовлена потребою забезпечення єдності судової практики. Йдеться про реалізацію принципу правової визначеності з метою гарантування передбачуваності судового рішення.

Водночас касаційна скарга не містить обґрунтованих доводів, які б свідчили, що предмет цього спору стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства в контексті наведених критеріїв. Заявником у касаційній скарзі також не наведено вимог, що дають підстав вважати, що вона має значення для уніфікованого розуміння та застосування права для необмеженого кола осіб. У поданій касаційній скарзі відсутні посилання на конкретні справи або їх кількісні показники, які б свідчили про те, що судами сформульовано різну правову позицію при вирішенні справ з аналогічними обставинами справи.

Суд наголошує, що визначені підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від суду.

Судом також установлено, що касаційна скарга не містить належних доводів, які могли б обґрунтувати дію підпунктів «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

З огляду на зазначене та враховуючи, що скаржник, оскаржуючи судові рішення у цій справі, не вказав випадків для відкриття касаційного провадження, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, підстави перевірки інших доводів касаційної скарги відсутні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За такого правового регулювання та обставин справи у відкритті провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 12, 13, 248, 328, 333, 359 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 січня 2024 року, додаткове рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 березня 2024 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року у справі №620/8398/23.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач: Судді:О.Р. Радишевська В.Е. Мацедонська С.А. Уханенко