Справа № 420/10082/24
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2024-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/10082/24
Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.

Дата і місце ухвалення 05.06.2024р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 червня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо непередачі ОСОБА_1 суми пенсії, яка перейшли їй у спадщину від ОСОБА_2 на підставі виданого 08.12.2023 року приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу Чос О.П. свідоцтва про право на спадщину за законом, яке складається з грошових коштів у сумі 221830,49 грн., які були нараховані ОСОБА_3 як доплата до пенсії за період з 01.12.2019 року по 30.11.2022 року, але не були отримані ним у зв`язку зі смертю;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області передати ОСОБА_1 суми пенсії, яка перейшли їй у спадщину від ОСОБА_2 на підставі виданого 08.12.2023 року приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу Чос О.П. свідоцтва про право на спадщину за законом, яке складається з грошових коштів у сумі 221830,49 грн., які були нараховані ОСОБА_3 як доплата до пенсії за період з 01.12.2019 року по 30.11.2022 року, але не були отримані ним у зв`язку зі смертю.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05.06.2024 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій посилалось на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин у справі, що призвело до неправильного вирішення справи.

Апелянт вказував на те, що Головним управлінням на підставі рішень Одеського окружного адміністративного суду від 08.07.2022 по справі № 420/6202/22 ОСОБА_3 проведено перерахунок пенсії з 01.12.2019 року. Відповідно до розрахунку на доплату пенсії ОСОБА_3 нарахована сума на виконання рішень Одеського окружного адміністративного суду по справам № 420/6202/22.

Апелянт зазначив, що оскільки ОСОБА_1 не є стягувачем по справам № 420/6202/22, тому для виплати недоотриманої доплати пенсії за зазначеним рішенням суду правові підстави відсутні.

Також, на думку апелянта, безпідставною є вимога позивачки стосовно виплати недоотриманої пенсії за померлого чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що було зареєстровано актовим записом №3872, складеним Болградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Апелянт зазначив, що відповідно ч. 1 ст. 1 Закону № 2262-ХІІ, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Як вказав апелянт, ч. 5 ст. 15 Закону України Про виконавче провадження передбачає можливість заміни сторони правонаступником, однак, будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 є саме правонаступником померлого ОСОБА_3 щодо отримання невиплачених за життя коштів, особою не надано.

В апеляційній скарзі зазначено, що належним доказом правонаступництва заявника та підставою для її заміни сторони правонаступником, є наявність документів, визначених законом, про те, що права та обов`язки померлого ОСОБА_3 перейшли до заявника, а саме виданого на ім`я ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину. При цьому, як вказує апелянт, ОСОБА_1 не надано до суду відповідних доказів (свідоцтва про право на спадщину), з яких би вбачалось, що вона набула право на все майно (або відповідну частину) позивача в справі ОСОБА_3 , в зв`язку з чим відсутні підстави для заміни в цій справі сторони її правонаступником.

Враховуючи зазначене, апелянт звернув увагу, що відповідно до статті 1219 Цивільного кодексу України до складу спадщини не входять права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом. Таким чином, апелянт вважає, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва, та відповідно й заміну сторони у виконавчому провадженні щодо виконання рішення суду в частині зобов`язання Головного управління здійснити перерахунок та виплату пенсії.

Також апелянт не погодився з висновком суду першої інстанції стосовно стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління на користь позивача суми сплаченого судового збору в розмірі 968,96 грн.

З огляду на зазначене апелянт просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.06.2024 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Справа призначена до розгляду у порядку письмового провадження у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного:

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08 липня 2022 року у справі № 420/6202/22 задоволено адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_3 в проведенні перерахунку та виплати пенсії з 01.12.2019 року на підставі довідки Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області" №33/36-235 від 25.05.2021 року, виданої станом на листопад 2019 року у відповідності до вимог ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб та положень Постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 01.12.2019 року перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_3 на підставі довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства Внутрішніх справ України по Одеській області №33/36-235 від 25.05.2021 року, виданої станом на листопад 2019 року у відповідності до вимог ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб та положень Постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015р. №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції, та здійснити виплату різниці між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром з 01.12.2019 року по день проведення перерахунку.

Згідно листа Головного управління ПФУ в Одеській області від 18.04.2023 року сума нарахованої на підставі рішення суду по справі №420/6202/22, але невиплаченої пенсії ОСОБА_3 складає 221830,49 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 08.04.2023 року Серії НОМЕР_1 .

08.12.2023 року приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу Чос О.П. було видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_3 , 1958р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його дружина ОСОБА_1 .

Також у свідоцтві про право на спадщину за законом зазначено, що спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з грошових коштів у сумі 221830,49 грн., які були нараховані ОСОБА_3 як доплата до пенсії за період з 01.12.2019 по 30.11.2022, але не були отримані ним у зв`язку зі смертю.

Як зазначає позивач у поданому позові, 23.12.2023 року вона звернулась до Головного управління ПФУ в Одеській області із заявою про отримання зазначених у свідоцтві про право на спадщину котів.

Листом від 17.01.2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області відмовило ОСОБА_1 у задоволені заяви щодо виплати перерахованої пенсії померлого ОСОБА_3 , посилаючись на те, що заявниця не є стороною по справі № 420/6202/22, а тому, як зазначив відповідач, правові підстави для виплати недоотриманої доплати до пенсії за рішенням суду у зазначеній справі відсутні.

Не погоджуючись з вказаною відмовою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, ОСОБА_1 звернулась з даним позовом до суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції посилався на те, що позивач є дружиною померлого ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб від 09.09.1981 року, яка звернулась до відповідача за виплатою недоодержаної пенсії. Нарахованою, але не виплаченою ОСОБА_3 на момент його смерті залишилась пенсія в сумі 221830,49 грн.

За висновком суду першої інстанції, позивач дотрималась умов, які визначені статтею 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та «Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року №3-1.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 в силу положень статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» має право на одержання суми пенсії, що підлягали виплаті її чоловіку, і які залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю.

Натомість відповідач, відмовляючи їй у виплаті суми недоодержаної пенсії, діяв протиправно та усупереч приписам вищенаведених норм законодавства.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача шляхом визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не передачі ОСОБА_1 суми пенсії, яка перейшли їй у спадщину від ОСОБА_2 . на підставі виданого 08.12.2023 приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу Чос О. П. свідоцтва про право на спадщину за законом, яке складається з грошових коштів у сумі 221830,49 грн., які були нараховані ОСОБА_3 як доплата до пенсії за період з 01.12.2019 по 30.11.2022, але не були отримані ним у зв`язку зі смертю; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суми пенсії, яка перейшли їй у спадщину від ОСОБА_2 , на підставі виданого 08.12.2023 приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу Чос О. П. свідоцтва про право на спадщину за законом, яке складається з грошових коштів у сумі 221830,49 грн., які були нараховані ОСОБА_3 як доплата до пенсії за період з 01.12.2019 по 30.11.2022, але не були отримані ним у зв`язку зі смертю.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне:

Відповідно до змісту статті 11 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-XII), законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Статтею 61 Закону 2262-XII передбачено, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Подібний порядок виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера унормований статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2023 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), якою передбачено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст положень частини 3 статті 52 Закону № 1058-IV узгоджується зі змістом статті 1227 Цивільного кодексу України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Таким чином, Закон визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді зокрема пенсії, яка належала померлому пенсіонеру, але не була ним одержана за життя. Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного осіб, для яких спільно з отримувачем цих сум, які є доходом сім`ї.

У разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкування, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя.

Цей висновок стосується випадків, коли члени сім`ї пенсіонера або особа, якій забезпечується пенсією у разі втрати годувальника, реалізували своє право на неодержану пенсію, в порядку, встановленому частиною 1 статті 52 Закону № 1058-IV та частиною 1 статті 61 Закону № 2262-ХІІ, шляхом звернення до територіального органу Пенсійного фонду не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (частина 2 статті 52 Закону № 1058-IV), проте не отримали таку виплату й оскаржують прийняте суб`єктом владних повноважень рішення з цього питання.

Такий підхід до визначення правової природи спірних правовідносин відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у поставах від 11.04.2024 року у справі №160/26335/23, від 06.04.2022 року у справі №200/10136/20, від 30.01.2020 року у справі №200/10269/19-а.

Отже з аналізу вищевказаного вбачається, що законодавець передбачив випадок, за якого особа може звернутись до пенсійного органу у позасудовому порядку в межах адміністративної процедури за виплатою нарахованих, але невиплачених сум пенсії, за умови, якщо така особа звернулась не пізніше шести місяців з дня смерті пенсіонера. Тобто, невиплачені суми пенсії не повинні бути включені до складу спадщини.

В протилежному випадку невиплачені суми пенсії будуть успадковані та матимуть іншу правову природу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в даному випадку дружина померлого ОСОБА_3 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про виплату недоотриманої пенсії ОСОБА_3 не в порядку статті 61 Закону № 2262-ХІІ, тобто не у межах шестимісячного строку з дня смерті чоловіка, а як спадкоємиця нарахованих, але не отриманих ним у зв`язку із смертю сум пенсії.

З огляду на зазначене помилковим є висновок суду першої інстанції стосовно дотримання позивачкою умов, які визначені статтею 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та наявності у ОСОБА_1 в силу положень статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» права на одержання суми пенсії, що підлягали виплаті її чоловіку, і які залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що недоотримані ОСОБА_3 у зв`язку із смертю суми пенсії у розмірі 221 830,49 грн. увійшли до складу спадщини, на яку приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу 08.12.2023 року видано ОСОБА_1 , як спадкоємиці померлого чоловіка ОСОБА_3 , свідоцтво про право на спадщину за законом.

Згідно статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 Цивільного кодексу України).

Статтею 1219 Цивільного кодексу України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Отже недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати її як спадщину.

За обставин даної справи, позивачка успадкувала право на належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті.

Обґрунтовуючи своє право на отримання суми пенсії, яка перейшла їй у спадщину від померлого ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 08.12.2023 року, позивач також посилалась на своє спадкове право та норми 1227 ЦК.

Тобто предметом спору у даній справі є виплата спадкоємцеві коштів, які є спадковим майном.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

За визначенням пункту 1 частини першої статті 4 КАС адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - це спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2 частини першої статті 4 КАС).

За положеннями пункту 7 частини першої статті 4 КАС, суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

За правилами пункту 1 частини першої статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до вимог статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Як вже зазначалось вище, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління ПФУ про визнання бездіяльності відповідача протиправною і зобов`язання здійснити виплату («передачу») сум пенсії, яка перейшли їй у спадщину від ОСОБА_2 на підставі виданого 08.12.2023 року приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу Чос О.П. свідоцтва про право на спадщину за законом, обґрунтовуючи своє право на отримання пенсії, яке належало спадкодавцю за рішенням суду, тим, що такі виплати входять до складу спадщини відповідно до статті 1227 ЦК.

Отже, виник спір про цивільне право, предметом якого є майнова вимога позивачки визнати за нею в порядку спадкування право власності на майно - грошові кошти. Тому спір має приватноправовий характер і підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 286/3516/16-ц (провадження № 14-95цс19), від 03 квітня 2019 року у справі № 808/1346/18.

Такий підхід застосований також Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду, зокрема, у постанові від 09.10.2019 року у справі № 355/323/17, де суд касаційної інстанції, вирішуючи питання наявності у особи права на отримання нарахованої, але невиплаченої пенсії (доплат до пенсії) її померлого чоловіка вказав, що аналіз статей 1218, 1219, 1227 ЦК України свідчить, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але неодержаної пенсії (доплат до пенсії). Суд виходив з того, що оскільки особі за життя було здійснено перерахунок пенсії на підставі судових рішень, позивач як спадкоємець за законом в установленому законом порядку прийняла спадщину після його смерті, а тому набула права на отримання нарахованої, але невиплаченої пенсії (доплат до пенсії). Суд також наголосив, що стягнення у судовому порядку нарахованої на підставі вказаних рішень, але невиплаченої спадкодавцю за життя суми пенсії, не призведе до подвійного стягнення з держави одних і тих самих сум.

Подібні висновки щодо розгляду спорів, які стосуються виплати недоодержаних сум пенсії, в порядку цивільного судочинства за позовом спадкоємця до органу пенсійного фонду, неодноразово висловлені Великою Палатою Верховного Суду також у постанові від 26.06.2019 у справі № 284/252/17 (позов про стягнення з органу пенсійного фонду у порядку спадкування неодержані за життя спадкодавиці (матері позивача) підвищення до пенсії й додаткової пенсії, щорічної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування), а також Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду, зокрема, у постановах від 28.04.2022 у справі № 428/3913/20 (позов про стягнення недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера в порядку спадкування), від 30.11.2022 у справі № 638/19167/19 (спір щодо стягнення спадщини у вигляді недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера).

Указані правові позиції сформовані за обставин, коли спадкоємцями прийнято спадщину (недоодержані суми пенсії), а спори вирішено у порядку цивільного судочинства.

Повертаючись до обставин даної справи, колегія суддів вважає, що позивач ОСОБА_1 звернуласьдо Головного управління ПФУ в Одеській області із заявою про виплату недоотриманої пенсії померлого чоловіка ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом саме як спадкоємець.

На думку колегії суддів спір між сторонами в даному випадку виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом як спадкоємця першої черги після смерті чоловіка, нарахованої, але невиплаченої пенсії спадкодавця.

Сама собою участь у спорі Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що спір у цій справі не має публічно-правового характеру, а тому, не підпадає під юрисдикцію адміністративних судів та має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Вказана позиція також сформована у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 року у справі № 286/3516/16.

Згідно ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Оскільки суд першої інстанції розглянув справу з порушенням правил юрисдикції адміністративних судів, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для скасування рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.06.2024 року із закриттям провадження в адміністративній справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Одночасно колегія суддів звертає увагу позивача на положення частини третьої статті 319 КАС України, згідно з якими, у разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 цього Кодексу суд за заявою позивача в порядку письмового провадження постановляє ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. У разі наявності підстав для підсудності справи за вибором позивача у його заяві має бути зазначено лише один суд, до підсудності якого відноситься вирішення спору.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 319, 321, 325, 327, 328, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 червня 2024 року скасувати.

Провадження у справі № 420/10082/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Роз`яснити позивачу, що розгляд цієї справи віднесено до цивільної юрисдикції та що він вправі протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик

Суддя: О.А. Шевчук