Справа № 120/5967/22
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2024-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

16 грудня 2024 р. Справа № 120/5967/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мультян Марини Бондівни, розглянувши у письмовому провадженні матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 14.03.2023 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №42 від 10.06.2021 року. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області стосовно не здійснення ОСОБА_1 розрахунку суми поточної пенсії та суми боргу за період з 07.10.2009 по 18.02.2022, з урахуванням наявного понаднормового стажу за 5 років, відповідно до ст. 28 та ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням автоматичного перерахунку в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність на відповідний рік, з урахуванням виплачених сум.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії та суми боргу за період з 07.10.2009 по 18.02.2022 з урахуванням наявного понаднормового стажу за 5 років, відповідно до ст. 28 та ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням автоматичного перерахунку в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність на відповідний рік, з компенсацією втрати частини доходів, з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог, - відмовлено.

На адресу суду надійшла заява представника позивача Меламеда В.Б., подану в порядку статті 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, про визнання протиправними рішення та бездіяльності відповідача, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду в якій просить суд зобов`язати відповідача подати звіт, визнати протиправною бездіяльність відповідача, стосовно не виконання рішення від 14.03.2023 та постановити окрему ухвалу.

Представник позивача зазначає, щодо нездійснення позивачу перерахунку та виплати пенсії та суми боргу за період з 07.10.2009 по 18.02.2022 урахуванням наявного понаднормового стажу за 5 років, відповідно до ст. 28 та ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням автоматичного перерахунку в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність на відповідний рік, компенсацією втрати частини доходів, з урахуванням виплачених сум.

В подальшому, ухвалою суду прийнято до розгляду заяву позивача та вирішено здійснювати її розгляд в письмовому порядку. Встановлено Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області 3-денний строк з дня отримання цієї ухвали для надання суду письмових пояснень по суті поданої заяви.

На виконання вимог ухвали суду, відповідач надав пояснення з яких вбачається, що на виконання зазначеного вище рішення Вінницького окружного адміністративного суду, Головним управлінням здійснено ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії та суми боргу за період з 07.10.2009 по 18.02.2022 з урахуванням наявного понаднормового стажу за 5 років, відповідно до ст. 28 та ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням автоматичного перерахунку в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність на відповідний рік, з компенсацією втрати частини доходів, з урахуванням виплачених сум, що підтверджується рішенням по пенсійній справі №42 від 01.06.2023 та розрахунком суми компенсації. Вказано, що на виконання рішення суду обраховано борг в сумі 90844,18 грн за період з 07.10.2009 по 18.02.2022, який виплачено у червні 2023 року, що підтверджується протоколом по пенсійній справі позивачки та витягом з особового рахунку.

У заяві від 17.05.2024 представник позивача зазначає, що відповідач не здійснив автоматичні перерахунки індексації та/або масові перерахунки пенсії та не врахував надбавки до пенсії відповідно до ст.ст. 27-28, ст. 42 та пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058 та відповідно до постанов КМУ № 251, 849, 963, 118, 168 в редакції чинній на момент нарахування/фактичної виплати пенсії позивачу. Крім того, відповідач не нарахував та не виплатив позивачу компенсацію втрати частини доходів за несвоєчасно виплачену пенсію.

Ухвалою суду від 31.05.2024 заяву представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в адміністративній справі № 120/5267/22 задоволено. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області протягом 30 днів з дня постановлення цієї ухвали подати до Вінницького окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14.03.2023 в адміністративній справі № 120/5967/22.

На виконання вимог ухвали суду, Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області подало звіт про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14.03.2023 в адміністративній справі № 120/5967/22.

Так, відповідач зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області виконало рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14.03.2023 в адміністративній справі № 120/5967/22.

Так, зазначає, що пенсія ОСОБА_1 не обраховується із розміру її заробітку, відповідно і доплата за понаднормативний стаж відсутня оскільки, відповідно абз.2 ч. 1 статті 28 Закону № 1058 за кожний повний рік страхового стажу понад 30(20) років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком.

Згідно даних пенсійної справи розмір пенсії за віком ОСОБА_1 становить - 0,00 грн, відповідно встановлена доплата за понаднормативний стаж становить - 0,00 грн.

Відтак, Головним управлінням на виконання рішення суду проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з 07.10.2009 по 18.02.2022 в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність на відповідний рік.

З 19.02.2022 пенсія нараховується та виплачується в розмірі - 544.00 грн розрахованому на момент поновлення виплати.

За період з 07.10.2009 по 30.06.2023 заявниці нараховано 90844,18 грн, які виплачені в червні 2023 року, разом із компенсацією втрати частини доходів.

Проте представник позивача не погодився із таким виконанням рішення суду та подав свої заперечення, в яких зазначає, що рішення суду не виконане.

Вивчивши матеріали справи та оцінивши поданий відповідачем звіт, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частини 2-4 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Такі ж вимоги передбачені статтею 14 КАС України.

Крім того, згідно зі статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.

В абзаці 3 пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 № 5-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Також у Рішенні від 26.06.2013 Конституційний Суд України врахував практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України", заява № 60750/00, зазначив, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбачений статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

В пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 № 2-р(II)/2019, на підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку, Конституційний Суд України вказав на те, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Європейський суд з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" наголосив на тому, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України"), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.

Тому обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню стороною, на яку покладено відповідний обов`язок.

Це означає, що учасник справи, якому належить виконати судовий акт, повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Одним із способів судового контролю за виконанням судового рішення є зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Положення Кодексу адміністративного судочинства України не містять обмеження щодо стадій процесу на яких може бути вирішено питання про застосування заходів судового контролю, передбачених ч. 1 ст. 382 КАС України. Тобто зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, суд може й після ухвалення такого рішення за наслідком розгляду клопотання позивача.

Вказана позиція узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду викладеною в ухвалі від 20.06.2018 у справі № 800/592/17, та правовою позицію Верховного Суду, викладеною в постанові від 18.04.2019 у справі № 286/766/17 та в ухвалі від 05.07.2018 у справі № 206/3911/17.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, вирішуючи спір, суд у рішенні зазначив, що страховий стаж ОСОБА_1 складає 25 років 05 місяців 29 днів, проте відповідно до розрахунків пенсії позивача доплата за кожний повний рік страхового стажу понад 20 років позивачеві не призначена.

Таким чином, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 14.03.2023 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії та суми боргу за період з 07.10.2009 по 18.02.2022 з урахуванням наявного понаднормового стажу за 5 років, відповідно до ст. 28 та ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням автоматичного перерахунку в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність на відповідний рік, з компенсацією втрати частини доходів, з урахуванням виплачених сум.

В той же час, на виконання рішення суду, Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області робить перерахунок пенсії, однак доплату за понаднормативний стаж не встановлює.

З наведеного суд робить висновок, що рішення суду, ухвалене на користь ОСОБА_1 від 14.03.2023, в повному обсязі не виконане, адже цим рішенням відповідача зобов`язано здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії та суми боргу за період з 07.10.2009 по 18.02.2022 з урахуванням наявного понаднормового стажу за 5 років, відповідно до ст. 28 та ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, суд не надає оцінку посиланням представника позивача в частині неправомірного, на його думку, розрахунку компенсації втрати частини доходів, адже її розмір не був предметом розгляду даної справи.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання про відсутність підстав для прийняття звіту Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про виконання рішення суду у цій справі.

З урахуванням вищевикладеного, суд не може вважати виконаним рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14.03.2023 у справі № 120/5967/22 та як наслідок прийняти звіт відповідача про виконання судового рішення.

Верховний Суд у постанові від 31.10.2018 в справі № 704/1547/17 сформував правову позицію, згідно з якою за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду, або в разі неподання такого звіту, суд може, зокрема, встановити новий строк подання звіту.

Тому, з урахуванням вимог частини 2 статті 382 КАС України, суд вважає за необхідне у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про виконання судового рішення від 14.03.2023 у справі № 120/5967/22 - відмовити та з урахуванням частини 2 статті 382 КАС встановити новий строк для виконання судового рішення у вказаній частині - протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили даною ухвалою.

Водночас суд враховує, що основним призначенням стадії виконання судового рішення є фактичне втілення судових присуджень у матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Керуючись ст.ст. 248, 256, 382 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Визнати звіт Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про виконання рішення суду в адміністративній справі № 120/5967/22 таким, що не підтверджує виконання судового рішення у повному обсязі.

Встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України у Вінницькій області новий строк для подання звіту про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14.03.2023 у справі № 120/5967/22.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області протягом місяця з дня отримання цієї ухвали подати звіт про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14.03.2023 у справі № 120/5967/22.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Суддя Мультян Марина Бондівна