Справа № 340/5628/24
Суддя: М.Я. САВОНЮК
Дата ухвалення: 2024-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року м. Кропивницький Справа № 340/5628/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Савонюка М.Я., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України про визнання протиправним і скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровоградського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі позивач) до Військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України (надалі відповідач), у якій просить суд:

- визнати протиправним і скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України від 25.07.2024 №517 в частині накладення дисциплінарного стягнення «Сувора догана» на ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . 19.08.2024 йому стало відомо, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25.07.2024 №517 на нього накладене дисциплінарне стягнення «Сувора догана».

Зауважує, що вказаний наказ йому доведено не було, про його існування стало відомо лише 19.08.2024, службове розслідування за вказаним фактом не проводилось, з приводу встановлених порушень надати пояснення йому не пропонували, опитування не проводили.

Вказує, що згідно наказу від 25.07.2027 №517 ним не було надано до 20.07.2024 результати інвентаризації медичного майна та техніки відповідно до розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 №1411/4537/дск від 23.06.2024. При цьому, у наказі не вказано, що він не був членом інвентаризаційної комісії і особисто інвентаризацію медичного майна та техніки не проводив, а указаний акт інвентаризації виконавці зобов`язані були надати йому для складання звіту.

Наголошує, що матеріали інвентаризації інвентаризаційною комісією йому були надані лише 22.07.2024.

Вважає наказ НОМЕР_1 від 25.07.2024 №517 в частині накладення на нього дисциплінарного стягнення протиправним.

З цих підстав просить позов задовольнити.

Відповідач правом на подання суду відзиву на позовну заяву не скористався. Жодних заяв, повідомлень про причини такого неподання, їх поважності та/або неможливості подання у строк, встановлений судом, від відповідача на адресу суду (у тому числі електронну) не надходило.

Ухвала суду від 29.08.2024 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного позовного провадження у справі була надіслана до "Електронного кабінету" військової частини НОМЕР_1 29.08.2024 та доставлена того ж дня о 17 год. 10 хв., що підтверджується довідкою від 30.08.2024, яку долучено до матеріалів справи.

Також, судом до «Електронного кабінету» відповідача надсилались ухвали суду від про витребування доказів від 04.11.2024 (доставлена 04.11.2024 о 19 год. 00 хв., що підтверджується довідкою від 05.11.2024) та від 28.11.2024 (доставлена 28.11.2024 о 17 год. 56 хв., що підтверджується довідкою від 29.11.2024). Однак станом на дату розгляду справи вказані ухвали не виконані, докази відповідачем суду не надані.

Відтак, відповідно до частини шостої статті 162 КАС України суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами.

Будь-яких клопотань від учасників справи не надходило.

29.08.2024 ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання до суду відзиву на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Вказано, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

04.11.2024 ухвалою суду витребувано судом за ініціативною суду докази по справі.

28.11.2024 ухвалою за ініціативою суду повторно витребувано у відповідача докази по справі.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Установивши фактичні обставини справи, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 . У період спірних правовідносин був тимчасово виконуючим обов`язки начальника медичної служби начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_2 .

15.07.2024 позивачем подано рапорт командиру військової частини НОМЕР_2 (зареєстрований за №3934 від 15.07.2024) про неможливість проведення інвентаризації військового майна медичної служби та надання звіт-заявки до 20.07.2024 на виконання розпорядження №1411/4537/дск від 23.06.2024 у зв`язку з відсутністю наказу командира військової частини НОМЕР_2 про проведення інвентаризації військового майна медичної служби (а.с. 5).

Розпорядженням командира військової частини НОМЕР_1 №1411/4965 від 19.07.2024 вказано командирам військових частин згідно переліку (у тому числі і НОМЕР_2 ) на необхідність забезпечення прибуття 23.07.2024 о 09 год. 00 хв. начальників медичних служб у відділ медичного постачання медичної роти військової частини НОМЕР_1 із узагальненими матеріалами інвентаризації за встановленими формами, що надавались та звіт-заявками наявності та потреби медичного майна та техніки за звітний період з 01.10.2023 по 01.07.2024 встановленої форми №8/МЕД/М і 8/МЕД/Т у друкованому та електронному вигляді підписані, прошиті, зареєстровані належним чином у 2-х екземплярах (а.с. 6).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 25.07.2024 №517 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за неналежне виконання своїх посадових обов`язків, порушення вимог статтей 4, 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та статтей 37, 87-1 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та за невиконання розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 №1411/4537/дск від 23.06.2024 «Про організацію та проведення інвентаризації медичного майна та техніки медичної служби» накладено на ОСОБА_1 тимчасово виконуючого обов`язки начальника медичної служби начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_2 дисциплінарне стягнення, передбачене пунктом «в» статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України «сувора догана» (а.с. 4).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон №2232-XII).

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Частиною 4 статті 2 Закону №2232-XII визначено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 №548-XIV (далі - Статут).

Положеннями статті 16 Статуту визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до статті 17 Статуту на військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.

Згідно зі статтею 26 Статуту військовослужбовців залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права і командирів щодо їх застосування визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який затверджений Законом України від 24.03.1999 №551-XIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі - Дисциплінарний статут).

Згідно положень статей 1, 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

В силу вимог частин 1-3 статті 5 Дисциплінарного статуту, за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів підтримувати на належному рівні військову дисципліну.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".

Командир, який не забезпечив додержання військової дисципліни та не вжив заходів для її відновлення, несе встановлену законом відповідальність.

Згідно із частиною першою статті 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Положеннями статті 48 Дисциплінарного статуту передбачено, що на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); г) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Статтею 84 Дисциплінарного статуту встановлено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Ці положення Дисциплінарного статуту кореспондуються з Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом МОУ від 21.11.2017 №608 а саме: службове розслідування може призначатися у певних випадках.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Порядку №608 службове розслідування не призначається, зокрема, якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини, які мають значення для прийняття рішення командиром (начальником) про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення, не потребують додаткового встановлення (уточнення) або їх встановлено під час проведення інспектування, інвентаризації, аудиту, за рішенням суду.

Отже, проведення службового розслідування не є обов`язковою передумовою для притягнення військовослужбовця навіть до дисциплінарної відповідальності. Призначення службового розслідування є правом, а не обов`язком особи, яка ухвалює рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 13.06.2024 у справі № 420/9472/23.

Аналіз викладених правових норм свідчить, що підставою притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни.

В свою чергу, для притягнення військовослужбовця до такої відповідальності необхідно, щоб був зафіксований сам факт порушення, вину військовослужбовця повністю доведено, встановлено ступінь його вини та з`ясовано причини і умови, що сприяли вчиненню ним правопорушення.

При цьому, з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та визначення ступеня вини, прийняттю рішення про накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення може передувати проведення службового розслідування.

Відповідно до статті 86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення (ст. 97 Дисциплінарного статуту).

Водночас, статтею 98 Дисциплінарного статуту передбачено, що під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку.

Виходячи із змісту правопорушень, які ставиться позивачу у провину, при вирішенні питання про наявність у його діях складу дисциплінарного проступку обов`язково мають встановлюватись обставини щодо порушення тих обов`язків, які передбачені законами та статутами Збройних Сил України, інших нормативно-правових актів, або випливають зі службових обов`язків, наказів командирів, невиконання чи неналежне виконання обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин, умисно або з необережності.

Наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 25.07.2024 №517 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» свідчить, що підставою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності стало неналежне виконання своїх посадових обов`язків - невиконання розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 №1411/4537/дск від 23.06.2024 «Про організацію та проведення інвентаризації медичного майна та техніки медичної служби», зокрема ненадання до військової частини НОМЕР_1 до 20.07.2024 результатів інвентаризації, порушення вимог статтей 4, 45 Дисциплінарного статуту, статтей 37, 87-1 Статуту.

Стаття 37 Статуту передбачає, що військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ.

Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Згідно матеріалів справи, отримавши розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 №1411/4537/дск від 23.06.2024 «Про організацію та проведення інвентаризації медичного майна та техніки медичної служби» позивач 15.07.2024 подав командиру військової частини НОМЕР_2 рапорт про неможливість проведення інвентаризації військового майна медичної служби та надання звіт-заявки до 20.07.2024 у зв`язку з відсутністю наказу командира військової частини НОМЕР_2 про проведення інвентаризації військового майна медичної служби. Доказів зворотнього відповідачем суду не надано.

Таким чином, суд дійшов висновку, що подаючи рапорт командиру військової частини про неспроможність виконання наказу у визначеному ньому обсязі та строки позивач дотримався передбаченого статтею 37 Статуту порядку. Відтак, посилання у оспорюваному наказі на порушення позивачем вказаної статті є безпідставним.

Відповідно до статті 87-1 Статуту начальник медичної служби полку відповідає за організацію та проведення лікувально-профілактичних, санітарно-гігієнічних і протиепідемічних заходів у полку, своєчасне надання необхідної медичної допомоги пораненим (травмованим, отруєним) та хворим.

Начальник медичної служби полку підпорядковується командирові полку і є прямим начальником для особового складу медичної служби полку.

На доповнення вимог, викладених у статтях 82 - 84 цього Статуту, начальник медичної служби полку зобов`язаний:

брати участь у розробленні заходів щодо захисту особового складу полку від ядерної, хімічної і біологічної зброї, а також заходів на випадок виникнення аварії на потенційно небезпечних об`єктах, розміщених у районі розташування полку;

дотримуватися правил деонтології і лікарської етики та вимагати цього від підлеглих;

організовувати створення в полку системи надання екстреної медичної допомоги та стабілізації стану хворого, що проводяться терміново у разі гострого захворювання (поранення, травми, отруєння);

особисто володіти прийомами надання екстреної медичної допомоги і стабілізації стану хворого та навчати їм підлеглих;

проводити лікувально-профілактичні і покладені на медичну службу протиепідемічні заходи; вивчати умови, що забезпечують безпеку виконання навчально-бойових завдань; стежити за виконанням установлених санітарних норм розміщення, харчування, водопостачання, лазно-прального обслуговування особового складу;

організовувати якісне проведення медичного огляду та обстеження особового складу, особисто брати участь в амбулаторному прийомі, оглядати хворих, що перебувають у медичному пункті і направляються до закладів охорони здоров`я; знати стан хворих, що залишаються в медичному пункті, і контролювати їх лікування; знати стан хворих, що перебувають в інших закладах охорони здоров`я, і періодично їх відвідувати;

організовувати медичне забезпечення особового складу полку на заняттях з бойової підготовки, а також під час проведення спортивних заходів;

організовувати проведення медичною службою заходів з профілактики травматизму, отруєнь, теплових (сонячних) ударів, відморожень та інших нещасних випадків;

здійснювати медичний контроль за фізичною підготовкою особового складу полку; разом із начальником фізичної підготовки та спорту розробляти заходи із зміцнення здоров`я та фізичного розвитку військовослужбовців;

брати участь у проведенні щорічного оцінювання військовослужбовців медичного пункту та надавати начальникові кадрового органу пропозиції щодо зарахування медичних працівників (фахівців) до резерву кандидатів для просування по службі;

організовувати санітарно-просвітницьку роботу, особисто проводити з військовослужбовцями заняття з особистої та колективної гігієни;

у взаємодії із заступником командира полку з морально-психологічного забезпечення пропагувати серед військовослужбовців і членів їх сімей здоровий спосіб життя;

брати участь у розробленні режиму харчування і складанні розкладок продуктів; здійснювати систематичний медичний контроль за якістю харчування особового складу та якістю води, що ним вживається;

вести постійне медичне спостереження за особами з хронічними захворюваннями, надавати командирам підрозділів рекомендації щодо зміцнення їх здоров`я і контролювати їх виконання;

виявляти разом із командирами підрозділів та їх заступниками з морально-психологічного забезпечення, військовим психологом полку військовослужбовців, схильних до алкоголізму, токсикоманії та вживання наркотичних засобів і психотропних речовин;

контролювати санітарний стан району розташування полку, їдалень, жилих приміщень та господарських служб; здійснювати контроль за своєчасністю миття військовослужбовців строкової військової служби в лазні і заміни їм натільної та постільної білизни, рушників та шкарпеток;

аналізувати стан захворюваності серед особового складу полку, щомісяця доповідати командирові полку і начальникові медичної служби вищої ланки управління про результати аналізу з пропозиціями щодо запобігання захворюванням і поліпшення санітарного стану особового складу та об`єктів полку, негайно - про інфекційні захворювання або випадки, які можуть позначитися на санітарно-епідемічному стані полку, про кожен випадок госпіталізації військовослужбовців, зумовленої травмуванням;

організовувати ведення обліку, зберігання і належне використання медичного майна і техніки, не рідше ніж двічі на рік проводити їх перевірку, а перевірку наявності отруйних речовин і наркотичних засобів (психотропних речовин) - не рідше ніж один раз на три місяці, не допускати їх використання не за призначенням;

організовувати проведення заходів щодо ліцензування провадження господарської діяльності з медичної практики медичного пункту полку.

Суд зазначає, що наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинен містити чітке формулювання суті та обставин вчинення допущеного порушення, підстав прийняття рішення про притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Водночас зазначаючи у оспорюваному наказі про порушення позивачем, обов`язків передбачених статтею 87-1 Статуту, зміст порушення не розкривається, не зазначено, які саме обов`язки передбачені зазначеною статтею не були виконані ОСОБА_1 .

Позивач вказує, що опитування з приводу наведених у наказі від 25.07.2024 №517 обставин відповідачем не проводилось, пояснень від позивача стосовно обставин невиконання розпорядження №1411/4537/дск від 23.06.2024 не відбиралось, службове розслідування не проводилось. Про накладення дисциплінарного стягнення позивач дізнався лише 19.08.2024. Доказів зворотнього матеріали справи не містять.

Суд наголошує, що відповідно до приписів частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Службова перевірка наявності в діях військовослужбовця складу правопорушення проводиться стосовно конкретної особи, яка має комплекс гарантованих їй прав, в тому числі, права надати письмові пояснення щодо обставин вчинення проступку (правопорушення) разом з власними доказами правомірності своїх дій (доказами невинуватості); права заявляти клопотання, надавати документи, які можуть доводити факт відсутності у його діяннях складу дисциплінарного проступку. Звідси випливає, що рішення про накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення може бути прийняте лише за умови забезпечення йому усіх відповідних прав і тільки у тому випадку, якщо його вина у вчиненні дисциплінарного проступку буде встановлена уповноваженою особою з наданням військовослужбовцю можливості реалізувати вищезазначені права. Це важливо не лише в цілях забезпечення особі гарантованих їй законом прав, але й з точки зору неухильного дотримання презумпції невинуватості.

Суд звертає увагу, що відповідачем у оспорюваному наказі не надано оцінки ступеню вини позивача, адже належне виконання розпорядження №1411/4537/дск від 23.06.2024 щодо вчасного надання результатів інвентаризації медичного майна та техніки також залежало від належного виконання власних обов`язків членами інвентаризаційної комісії. Саме результати роботи такої комісії повинні були надані до військової частини у строк до 20.07.2024. При цьому матеріали справи не містять доказів, що така комісія було створена, позивач був її членом, мав можливість впливати на роботу комісії тощо.

Отже, суд дійшов висновку, що спірний наказ прийнято не у відповідності до статтей 84-87 Дисциплінарного статуту, оскільки останній не містить причини і умови, що сприяли вчиненню правопорушення та не враховує ступеня вини, характер вчинення правопорушення, його наслідки, попередню поведінку військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Суд зазначає, що проведення службового розслідування дійсно не є обов`язковим в силу приписів Дисциплінарного статуту, але його проведення дозволило б встановити всі істотні факти вчинення позивачем правопорушення, причини і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступень вини. Притягнення до дисциплінарної відповідальності без проведення службового розслідування має місце тоді, коли всі елементи складу дисциплінарного проступку, такі як об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона, вважаються встановленими та підтвердженими належними засобами доказування.

Статтею 45 Дисциплінарного статуту встановлено, що у разі порушення військовослужбовцем військової дисципліни командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Зі змісту наведених норм закону слідує, що законодавець наділив військовослужбовця правом "бути почутим" перед притягненням до дисциплінарної відповідальності.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення державним органом конкретних підстав їх прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів їх прийняття. Невиконання державним органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

На підставі викладеного, суд зазначає, що відповідачем не дотримано вимог щодо всебічності, повноти, своєчасності та об`єктивності проведення службової перевірки перед притягненням позивача до дисциплінарної відповідальності, що під час розгляду даної справи відповідачем не було надано доказів на підтвердження факту не виконання позивачем своїх функціональних обов`язків при несенні служби, вимог статутів та нормативно-правових актів.

В даному випадку, на переконання суду, відповідачем не дотримано вимоги частини 2 статті 2 КАС України, у взаємозв`язку із положеннями частини 2 статті 19 КАС України, а тому наявні ознаки протиправності спірного наказу.

Суд наголошує, що в межах даної адміністративної справи судом надана оцінка виключно процедурним аспектам прийняття відповідачем оскаржуваного рішення та встановлено невідповідність останнього критеріям, які визначені частиною 2 статті 2 КАС України.

Згідно з частиною 1 статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у статті 2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України від 25.07.2024 №517 прийнятий без врахування всіх обставин, що мали значення для їх прийняття, а тому підлягає визнанню протиправними та скасуванню у частині накладення дисциплінарного стягнення на позивача.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає, що порушені права позивача підлягають захисту шляхом повного задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов задоволено повністю, суд стягує на користь позивача судовий збір у сумі 1211,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241 246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України про визнання протиправним і скасування наказу задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України від 25.07.2024 №517 в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді суворої догани.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або з моменту прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 16 грудня 2024 року.

Повне найменування учасників:

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 );

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 Збройних сил України (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ).

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду М.Я. САВОНЮК