Справа № 600/7200/23-а
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2024-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/7200/23-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Анісімов Олег Валерійович

Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

16 грудня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Чернівецькій області до Чернівецького міського комунального підприємства «Аварійно-диспетчерська служба - 0-80» про стягнення податкового боргу та накладення арешту на кошти та інші цінності,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. В листопаді 2023 року Головне управління ДПС у Чернівецькій області звернулось до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до ТЧернівецького міського комунального підприємства «Аварійно-диспетчерська служба - 0-80» в якому просить:

1.1. Стягнути з рахунків у банках платника та за рахунок готівки Чернівецького міського комунального підприємства Аварійно-диспетчерська служба - 0-80 в рахунок погашення податкового боргу в сумі 135923,73 грн. до Державного бюджету;

1.2. Накласти арешт на кошти та інші цінності Чернівецького міського комунального підприємства Аварійно-диспетчерська служба - 0-80, що знаходяться в банку, в межах суми податкового боргу в розмірі 135923,73 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

2. Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.

2.1. Стягнуто з рахунків у банках платника та за рахунок готівки Чернівецького міського комунального підприємства «Аварійно-диспетчерська служба - 0-80» податковий борг у сумі 135923,73 грн. до Державного бюджету України.

2.2. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

3. Апелянт, не погодившись із рішенням суду в частині відмовлених позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

4. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги наданий позивачем Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, реєстру іпотек, реєстру заборони відчужень нерухомого майна.

ІІ. ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

5. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Чернівецьке міське комунальне підприємство Аварійно-диспетчерська служба - 0-80 (далі відповідач або МКП АДС - 0-80) зареєстровано як юридична особа з 20.06.2000 року, за адресою: м. Чернівці, вул. Полєтаєва, буд. 10-А (), перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Чернівецької області та має відкриті банківські рахунки.

6. Згідно наявного у справі розрахунку заборгованості по МКП АДС - 0-80 за ним рахується податковий борг на суму 135923,73 грн., з них за платежем:

- податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) 100093,48 грн.;

- податок на прибуток підприємств та фінансових установ комунальної власності 23166,25 грн;

- частина чистого прибутку (доходу), що відраховується до державного бюджету 12664,00 грн.

7. Вказана вище сума заборгованості виникла внаслідок несплати податкових зобов`язань по винесених, за результатами проведеної документальної позапланової виїзної перевірки МКП АДС - 0-80 (акт від 21.07.2022 року №1709/Ж5/24-13-07-01/21430160), відносно до відповідача податкових повідомлень-рішень:

- форми Р від 01.09.2022 року №00000/3209/Ж10/24-13-07-01 за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) загальна сума - 96693.48 грн., у тому числі: 77347,98 грн. - основний платіж, 19345,50 грн. - штрафна санкція;

- форми ПН від 01.09.2022 року №00000/3213/Ж10/24-13-07-01 за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), застосовано штрафну санкцію - 3400, 00 грн.;

- форми Р від 01.09.2022 року №00000/3206/Ж 10/24-13-07-01 за платежем податок на прибуток підприємств та фінансових установ комунальної власності, загальна сума 23166,25 грн., у тому числі: 18533,00 грн. - основний платіж, 4633,25 грн. - штрафна санкція;

- форми Р від 01.09.2022 року №00000/3215/Ж10/24-13-07-01 за платежем частина чистого прибутку (доходу), що відраховується до державного бюджету, загальна сума - 12664,00 грн. (основний платіж).

8. Вищезазначені податкові повідомлення-рішення було направлено засобами поштового зв`язку на адресу відповідача разом із супровідним листом від 02.09.2022 року №6083/6/24-13-07-01.

9. Окрім цього, відповідачеві на офіційну адресу надсилалась податкова вимога форми Ю від 30.03.0223 року №0-2413 із рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення і яка на день розгляду справи у суді не є відкликаною.

10. У зв`язку з чим позивач звернувся в суд з цим адміністративним позовом.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

11. Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

12. Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

13. Механізм адміністрування податків та зборів нормативно закріплений в ПК України.

14. Згідно підпункту 14.1.1-1. пункту 14.1 статті 14 ПК України адміністрування податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) та інших платежів відповідно до законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (далі - податків, зборів, платежів) - це сукупність рішень та процедур контролюючих органів і дій їх посадових осіб, що визначають інституційну структуру податкових та митних відносин, організовують ідентифікацію, облік платників податків і платників єдиного внеску та об`єктів оподаткування, забезпечують сервісне обслуговування платників податків, організацію та контроль за сплатою податків, зборів, платежів відповідно до порядку, встановленого законом.

15. Підпунктом 41.1.1. пункту 41.1. статті 41 ПК України визначено, що контролюючими органами є: податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

16. Органами стягнення є виключно контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 цього пункту, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється (пункт 41.4 статті 41 ПК України).

17. Інші державні органи не мають права проводити перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, у тому числі на запит правоохоронних органів (пункт 41.6 статті 41 ПК України).

18. Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

19. Пунктом 57.3 статті 57 ПК України передбачено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

20. Контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу; заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки (пункт 58.1 статті 58 ПК України).

21. Загальна процедура і підстави застосування адміністративного арешту контролюючими органами визначені статтею 94 ПК України.

22. Визначення адміністративного арешту, як виняткового способу забезпечення виконання обов`язків платника податків, наведене в пункті 94.1 статті 94 ПК України, за своїм змістом однаково охоплює як арешт коштів, так і арешт іншого майна.

23. Отже, норми статті 94 ПК України регулюють застосування будь-якого адміністративного арешту незалежно від його предмета.

24. Відповідно до абзацу другого підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 ПК України арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

25. Водночас, Податковим кодексом України передбачені також інші, додаткові випадки накладення арешту на кошти платника податків, крім тих, що визначені статтею 94 цього Кодексу.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

26. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої апеляційної скарги, Апеляційний Суд виходить з наступного.

27. Як було встановлено судом першої інстанції позивач, реалізуючи свою контрольну функцію, здійснив документальну позапланову виїзну перевірку МКП АДС - 0-80, яка документована актом від 21.07.2022 року №1709/Ж5/24-13-07-01/21430160).

28. За результатами перевірки відносно до відповідача винесено податкові повідомлення-рішення:

- форми Р від 01.09.2022 року №00000/3209/Ж10/24-13-07-01 за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) загальна сума - 96693.48 грн., у тому числі: 77347,98 грн. - основний платіж, 19345,50 грн. - штрафна санкція;

- форми ПН від 01.09.2022 року №00000/3213/Ж10/24-13-07-01 за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), застосовано штрафну санкцію - 3400, 00 грн.;

- форми Р від 01.09.2022 року №00000/3206/Ж 10/24-13-07-01 за платежем податок на прибуток підприємств та фінансових установ комунальної власності, загальна сума 23166,25 грн., у тому числі: 18533,00 грн. - основний платіж, 4633,25 грн. - штрафна санкція;

- форми Р від 01.09.2022 року №00000/3215/Ж10/24-13-07-01 за платежем частина чистого прибутку (доходу), що відраховується до державного бюджету, загальна сума - 12664,00 грн. (основний платіж).

29. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку, що податковий борг на загальну суму 135923,73 грн виник внаслідок несплати відповідачем узгодженого податкового зобов`язання.

30. При цьому, згідно із п.14.1.175 ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податку набуває статусу податкового боргу з моменту його узгодження та несплати у порядку, визначеному Податковим кодексом України.

31. Отже, факт узгодження податкового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк. Невиконання обов`язку зі сплати узгодженого податкового зобов`язання призводить до набуття таким зобов`язанням статусу податкового боргу, процедура стягнення якого визначається законом.

32. Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, спірна сума грошового зобов`язання є узгодженою та набула статусу податкового боргу.

33. Так, пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України встановлено право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

34. При цьому, право податкового органу на звернення до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку, у разі якщо у платника податків, який має податковий борг, відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу, передбачено п. п. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 ПК України.

35. Норма п. п. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 ПК України, окрім того, що надає повноваження органу ДПС на звернення до суду, визначає й підстави для накладення арешту виключно на кошти платника податків та інші цінності, що знаходяться у банках, за відсутності достатнього для погашення податкового боргу майна.

36. Підставами для накладення арешту на кошти та інші цінності платника податків є наявність у цього платника податків податкового боргу та відсутність майна та/або наявність майна, балансова вартість якого менша суми податкового боргу.

37. Так, абз. 2 п. п. 94.6.2 п. 94.6 ст. 94 ПК України застосування адміністративного арешту коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення органу державної податкової служби до суду.

38. Тобто підставою для звернення податкового органу до суду із вимогою про накладення арешту на кошти платника податків є відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг, в тому числі недостатність такого майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу, або ж майно не може бути джерелом погашення податкового боргу у відповідній сумі.

39. Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду, що на підтвердження відсутності майна у підприємства податковим органом було надано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, реєстру іпотек, реєстру заборони відчужень нерухомого майна.

40. При цьому матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження відсутності у відповідача іншого майна, на яке може бути накладено арешт, або іншого майна, що перебуває у користуванні відповідача на підставі іншого речового права, на яке може бути накладено адміністративний арешт та яке може бути джерелом погашення податкового боргу.

41. Позивачем не надано доказів, що ним здійснювався пошук всього майна відповідача, та що його балансова вартість є меншою суми податкового боргу.

42. Судова колегія звертає відхиляє доводи апелянта, що суд першої інстанції не взяв до уваги надану позивачем інформаційну довідку та звертає увагу на те, що в мотивувальній частині рішення суду першої інстанції зазначено, що податковим органом не перевірено інформація щодо наявності чи відсутності у платника податків іншого майна у відповідача, відмінного від земельних ділянок, нерухомого майна та транспортних засобів (різного роду устаткування, обладнання тощо), позивачем також не було надано відомостей щодо виходу на адресу місцезнаходження відповідача і опису наявного там майна.

43. Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що податковим органом в даному випадку не доведено належними та допустимими доказами відсутність майна у відповідача станом на день звернення в суд із даним позовом, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

44. При цьому, судова колегія звертає увагу, що окрім доводів щодо скасування судового рішення першої інстанції, податковим органом не надано додатково жодного відповідного і належного доказу, а також, не зазначено більше жодного доводу на наявність законним підстав для задоволення позовних вимог.

45. Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо часткового задоволення позовних вимог.

V. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

46. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

47. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

48. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

49. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

501. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

51. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, Апеляційний Суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Залімський І. Г. Сушко О.О.