Справа № 520/24793/24
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2024-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 р. Справа № 520/24793/24

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шевченко О.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківського квартирно-експлуатаційного управління про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Харківського квартирно-експлуатаційного управління, в якому просить суд:

- визнати протиправною відмову Харківського квартирно - експлуатаційного управління в реалізації права ОСОБА_1 на житлову пільгу виключення з числа службових 2-кімнатної квартири житловою площею 34,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Харківське квартирно - експлуатаційного управління подати до Харківської міської ради клопотання про виключення з числа службових 2-кімнагної квартири житловою площею 34,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем протиправно не подано до Харківської міської ради клопотання про виключення з числа службових 2-кімнагної квартири житловою площею 34,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі без виклику сторін в судове засідання та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копію ухвали про відкриття провадження було надіслано відповідачу до його Електронного кабінету в системі "Електронний суд" та ним отримано, що підтверджено довідкою про доставку електронного листа.

Через систему "Електронний суд" представником відповідача надіслано до суду відзив на позов, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві, зазначивши, що позивач перебуває на квартирному обліку в Харківському гарнізоні у загальній черзі з 12.01.2001 № 669, у першочерговій з 21.05.2015 №214. Проте, позивачем не дотримано встановленої процедури розгляду питання про погодження зняття статусу «службової» з житлового приміщення, встановленої наказом Міністерства Оборони України № 380 «Про затвердження Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» від 31.08.2018, а також постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03.08.2006.

Позивачем надіслано до суду відповідь на відзив, в якій підтримано правову позицію, викладену в позові.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 проходить військову службу у Збройних Силах України з 24 червня 2006 року, остання посада - заступник командира військової частини НОМЕР_1 з матеріально-технічного забезпечення, що підтверджено Витягом із послужного списку особової справи (а.с. 11).

Із послужного списку ОСОБА_1 вбачається, його вислуга на військовій службі становить 28 років.

27.06.2024 підполковник ОСОБА_1 , заступник командира частини з матеріального забезпечення - начальник відділення матеріально - технічного забезпечення, звернувся до об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 та Територіального центру контролю якості речового майна Східного регіону з рапортом щодо надання йому житлового приміщення для постійного проживання, зокрема двокімнатну квартиру житловою площею 35,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом її виключення встановленим порядком з числа службового житла.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.11.2023 № 829, у відповідності до протоколу від 17.11.2023 № 18 та на підставі службового ордеру № 000059, виданого 23 лютого 2024 року (а.с. 19), виконавчим комітетом Харківської міської ради ОСОБА_1 зі складом сім`ї 3 (три) особи надано окрему 2-кімнатну службову квартиру житловою площею 35,1 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , без зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов. В даній квартирі він зареєстрований та проживає на цей час складом сім`ї 3 (три) особи.

На засіданні об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 та Територіального центру контролю якості речового майна Східного регіону прийнято рішення, оформлене протоколом №27 від 26 червня 2024 року засідання об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 та Територіального центру контролю якості речового майна Східного регіону (а.с. 15):

1. надати підполковнику ОСОБА_1 житлове приміщення для постійного проживання, зокрема двокімнатну квартиру житловою площею 35,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом її виключення встановленим порядком з числа службового житла;

2. після прийняття позитивного рішення щодо зняття статусу службової з квартири АДРЕСА_2 , та надходження даного рішення до військової частини НОМЕР_1 , розглянути питання про зняття підполковника ОСОБА_1 , сім`єю складом 3 (три) особи, з квартирного обліку у військовій частині НОМЕР_1 ;

3. витяг з даного протоколу направити до Квартирно-експлуатаційного управління м. Харкова.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 27.06.2024 №449 затверджено протокол Об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 та Територіального центру контролю якості речового майна Східного регіону від 27.06.2024 № 27 про надання підполковнику ОСОБА_1 житлового приміщення для постійного проживання, зокрема двокімнатну квартиру житловою площею 35,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом її виключення встановленим порядком з числа службового житла (а.с. 16 - 18).

Супровідним листом Військової частини НОМЕР_1 від 01.07.2024 року №3387 було направлено до Квартирно-експлуатаційного управління м. Харкова документи для надання позивачу двокімнатної квартири житловою площею 35,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 шляхом її виключення встановленим порядком з числа службового житла (а.с. 24).

Розглянувши вказані документи листом Харківського квартирно-експлуатаційного управління від 02.07.2024 №583/3277 фактично відмовлено позивачу у виключенні двокімнатної квартири житловою площею 35,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 з числа службового, оскільки рішенням заступника Міністра оборони України від 04.11.2022 року №2551/з/5 та рішенням Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців ЗС України та членів їх сімей жилими приміщеннями, протокол від 16.11.2022 року №142, питання щодо забезпечення постійним житлом шляхом виключення займаного житла із числа службових розглядається для членів сімей військовослужбовців, які загнули (померли) або пропали безвісти (а.с. 25).

Вважаючи протиправною бездіяльність Харківського квартирно - експлуатаційного управління, яка полягає у неподанні до Харківської міської ради клопотання про виключення квартири з числа службових, позивач звернувся до суду з даним позовом.

По суті спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 12 Закону №2011-ХІІ військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до ст. 2 Закону № 2011-ХІІ, ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах визначених законами України.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 12 Закону № 2011-ХІІ, держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 12 Закону №2011-ХІІ військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених п. 10 цієї статті.

Згідно із абз. 1 п. 3 Порядку забезпечення військовослужбовців і членів їх сімей житловими приміщеннями затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 № 1081 (далі - Порядок №1081), військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 календарних років і більше та члени їх сімей надається житло для постійного проживання.

Відповідно до абз. 3 п. 3 Порядку №1081, забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей для постійного проживання провадиться шляхом: надання новозбудованого житла, виключеного з числа службових, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

Тобто, законодавством прямо передбачено право військовослужбовців самостійно визначатись, яким способом (шляхом) вони бажають реалізувати своє право на забезпечення житлом для постійного проживання.

Реалізація забезпечення постійним житлом шляхом його виключення з числа службових жодним чином не пов`язується законодавством з квартирною чергою особи, яка обрала такий спосіб забезпечення житлом.

Згідно із п. 22 Порядку №1081, облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, ведеться в військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах.

Відповідно до п. 10 розд. VII Інструкції №380, військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, а також особи, звільнені з військової служби за станом здоров`я, віком, у зв`язку із скороченням штатів, особи з інвалідністю І чи ІІ групи, члени сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, що забезпечені службовими житловими приміщеннями незалежно від місця його знаходження, мають право на виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання за умови перебування на обліку та в порядку, визначеному пунктами 3-7 цього розділу.

Виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється на підставі клопотання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району за встановленим порядком.

Отже, на час розгляду справи, відсутні законодавчі норми, які б обмежували встановлену п. 10 Інструкції №380 та абз. 3 п. 3 Порядку №1081 можливість реалізації права позивача на виключення його квартири з числа службових.

Згідно із ст. 5, 12 Закону України від 22.10.1993 № 3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Учасникам бойових дій надається, зокрема, така пільга, як першочергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов.

Конституційний Суд неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, які потребують додаткових гарантій держави, зокрема, гарантії соціального захисту. До них, насамперед, належать громадяни, які відповідно до ст.17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме у Збройних Силах України, органах СБУ, податковій, міліції, прокуратурі, тощо (рішення КСУ від 06.07.1999 №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 р. № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій, гарантій).

Питання виключення квартир з числа службових на засіданнях Комісії з контролю за розподілом житла у гарнізонах ЗС України слід розглядати за такими критеріями: для військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі не менше 20 календарних років, а для осіб, звільнених у запас або відставку, які звільнені з військової служби за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку з реформуванням ЗС України, зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі - незалежно від вислуги років; для сімей померлих (загиблих) військовослужбовців, сімей, які мають у своєму складі інвалідів та тяжкохворих.

Враховуючи положення вище викладених правових норм, визначальними обставинами - матеріальними підставами для визнання права на виключення житла з числа службового є: перебування позивача на військовій службі, наявність календарної вислуги від 20 років, перебування на квартирному обліку та, до того ж, наявність статусу учасника бойових дій, що надає право на забезпечення постійним житлом, в тому числі і шляхом виключення квартири з числа службових.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.03.2020 у справі № 636/1514/19.

Відповідно до п. 11 Порядку №1081, житлове приміщення виключається із числа службового якщо відпала потреба в його використанні, а також якщо в установленому порядку його виключено із числа житлових приміщень.

Виключення житлового приміщення з числа службового проводиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно-експлуатаційного органу.

Питання виключення квартир з числа службових на засіданнях Комісії з контролю за розподілом житла у гарнізонах ЗС України слід розглядати за такими критеріями: для військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі не менше 20 календарних років, а для осіб, звільнених у запас або відставку, які звільнені з військової служби за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку з реформуванням ЗС України, зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі - незалежно від вислуги років; для сімей померлих (загиблих) військовослужбовців, сімей, які мають у своєму складі інвалідів та тяжкохворих.

На час розгляду справи, відсутні законодавчі норми, які б обмежували встановлену чинним законодавством можливість реалізації права позивача на виключення його квартири з числа службових.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 проходить військову службу у Збройних Силах України з 24 червня 2006 року на посаді заступника командира військової частини НОМЕР_1 з матеріально-технічного забезпечення, що підтверджено Витягом із послужного списку особової справи.

Із послужного списку ОСОБА_1 вбачається, його вислуга на військовій службі становить 28 років.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_2 від 30.04.2015, позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Позивачем 12.02.2024 було отримано ордер № 15457 на житлове приміщення, а саме квартири АДРЕСА_3 , який є достатньою правовою підставою для вселення його та членів сім`ї у службову квартиру, де позивач разом з членами родини

Згідно службового ордеру № 000059, виданого 23 лютого 2024 року, виконавчим комітетом Харківської міської ради ОСОБА_1 зі складом сім`ї 3 (три) особи надано 2-кімнатну службову квартиру житловою площею 35,1 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 . В даній квартирі він зареєстрований та проживає на цей час складом сім`ї 3 (три) особи.

Так, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 27.06.2024 №449 затверджено протокол Об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 та Територіального центру контролю якості речового майна Східного регіону від 27.06.2024 № 27 про надання підполковнику ОСОБА_1 житлового приміщення для постійного проживання, зокрема двокімнатну квартиру житловою площею 35,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом її виключення встановленим порядком з числа службового житла.

Супровідним листом Військової частини НОМЕР_1 від 01.07.2024 року №3387 було направлено до Квартирно-експлуатаційного управління м. Харкова документи для надання позивачу двокімнатної квартири житловою площею 35,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 шляхом її виключення встановленим порядком з числа службового житла (а.с. 24).

Отже, наявні усі, визначені пунктом 10 Інструкції № 380, умови для реалізації права на виключення житла, яке займає позивач, з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання у встановленому порядку.

Водночас, листом Харківського квартирно-експлуатаційного управління від 02.07.2024 №583/3277 фактично відмовлено позивачу у виключенні двокімнатної квартири житловою площею 35,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 з числа службового, оскільки рішенням заступника Міністра оборони України від 04.11.2022 року №2551/з/5 та рішенням Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців ЗС України та членів їх сімей жилими приміщеннями, протокол від 16.11.2022 року №142, питання щодо забезпечення постійним житлом шляхом виключення займаного житла із числа службових розглядається для членів сімей військовослужбовців, які загнули (померли) або пропали безвісти

При цьому, відповідач не зазначав про відсутність доказів на підтвердження прийняття житловою комісією військової частини рішення про погодження зняття статусу «службової» з житлового приміщення, яке займає позивач, а також відповідний наказ командира цієї військової частини.

Крім того, відповідачем не надано жодних належних доказів на підтвердження обґрунтованості неподання клопотання про розгляд питання про виключення житла з числа службового.

Суд звертає увагу, що відповідач лише повинен подати клопотання за заявою військовослужбовця про розгляд цього питання разом з клопотанням начальнику гарнізону та командира військової частини.

Не подаючи відповідне клопотання, відповідач порушує конституційні права позивача на житло та гарантії, передбачені Законом 2011-ХІІ, в той час як чинним законодавством не встановлено підстав для відмови квартирно-експлуатаційного органу у поданні клопотання про виключення житлового приміщення з числа службового до виконавчого органу відповідної ради.

Вказану позицію підтримано постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2024 року по справі №520/12589/24.

Суд наголошує, що метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ст. 2 КАС України).

Ця мета перегукується зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. відповідно до якою, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством.

Засіб юридичного захисту має бути "ефективним" в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення від 18.12.1996 у справі "Аксой проти Туреччини" (Aksoy v. Turkey), п. 95).

При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (рішення від 24.07.2012 у справі "Джорджевич проти Хорватії", п. 101; рішення від 06.11.1980 у справі "Ван Остервійк проти Бельгії", п.п. 36-40). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

Питання ефективності правового захисту аналізувалося у рішеннях національних судів. Зокрема, у рішенні від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України дійшов висновку, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово посилався на те, що "ефективний засіб правового захисту", у розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації - не відповідає зазначеній нормі Конвенції. (Постанова Великої палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 705/552/15-а, постанови Верховного Суду від 18.04.2018 у справі №826/14016/16, від 11.02.2019 у справі № 2а-204/12).

Враховуючи вище викладене, з метою повного та ефективного захисту прав позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити шляхом визнання протиправною бездіяльність Харківського квартирно-експлуатаційного управління щодо подання клопотання до Харківської міської ради про виключення з числа службових Харківського квартирно-експлуатаційного управління квартири за адресою: АДРЕСА_1 для забезпечення ОСОБА_1 постійним житлом та зобов`язати Харківське квартирно-експлуатаційне управління подати до Харківської міської ради клопотання про виключення з числа службових Харківського квартирно-експлуатаційного управління квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат відповідно до положень статті 139 КАС України не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-262, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Харківського квартирно-експлуатаційного управління (вул. Григорія Сковороди, буд. 61, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61024, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Харківського квартирно-експлуатаційного управління щодо подання клопотання до Харківської міської ради про виключення з числа службових Харківського квартирно-експлуатаційного управління квартири за адресою: АДРЕСА_1 для забезпечення ОСОБА_1 постійним житлом.

Зобов`язати Харківське квартирно-експлуатаційне управління подати до Харківської міської ради клопотання про виключення з числа службових Харківського квартирно-експлуатаційного управління квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Шевченко О.В.