Справа № 755/6107/23
Суддя: Яровенко Н. О.
Дата ухвалення: 2024-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №:755/6107/23
Провадження №: 2-а/755/113/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2024 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Яровенко Н.О.

при секретарі Локотковій І.С.

розглянувши у порядку спрощеного провадження з викликом сторін у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про скасування рішення про примусове повернення, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної Служби у м. Києві та Київській області (далі - ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення № 157 від 26 квітня 2023 року Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про примусове повернення громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як таке, що винесено всупереч вимог ст. 13 Закону України «Про імміграцію».

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 26 квітня 2023 року Центральним міжрегіональним управлінням ДМС України у місті Києві та Київській області було прийнято рішення про примусове повернення громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 . Дане рішення було прийнято на підставі скасування дозволу на імміграцію в Україну та скасування посвідки на постійне проживання гр-ну Азербайджанскої Республіки ОСОБА_1 . З метою оскарженення рішення Центрального міжрегіонального управління ДМС України в м. Києві та Київській області від 03 березня 2023 року була направлена позовна заява про скасування дозволу на імміграцію в Україну до Київського окружного адміністративного суду. При цьому, працівникам Центрального міжрегіонального управлінням ДМС України в м. Києві та Київської області рішення не було взято до уваги, не дивлячись на те, що рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 березня 2023 року було представлено працівникам ЦМУ ДМС України в м. Києві та Київській області особисто представником позивача Мамедовим В.Н. 26 квітня 2023 року, але працівниками Центрального міжрегіонального управління ДМС України в м. Києві та Київській області винесли рішення про примусове повернення гр. Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , вилучивши в нього посвідку та постійне проживання в Україні, а також паспорт громадянина Азербайджанської Республіки для прийняття рішення керівництвом. В подальшому позивачем протягом 10-денного теміну було оплачено адміністративний штраф у розмірі 5100 грн., проте при передачі квитанції працівникам Центрального міжрегіонального управління ДМС України в м. Києві та Київській області, ОСОБА_1 отримав свій паспорт громадянина Азербайджанської Республіки з відміткою «27.04.2023 року примусове повернення».

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 10 травня 2023 року відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників судового розгляду.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 17 травня 2023 року зупинено провадження у справі № 755/6107/23 за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління державної Міграційної служби у м. Києві та Київській області про скасування рішення про примусове повернення до набрання законної сили рішення по справі № 340/10409/23 за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального Управління ДМС у м. Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 листопада 2024 року поновлено провадження та продовжено у судовому засіданні розгляд адмінінстративної справи за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області про скасування рішення про примусове повернення.

Сторони в судове засідання не з`явились. Про дату час та місце слухання справи повідомлялись належним чином.

Представником ОСОБА_1 подана заява, відповідно до якої позовні вимоги підтримує та просить суд справу розглядати за вістутсноті сторони позивача.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 26 квітня 2023 року Центральним міжрегіональним управлінням ДМС України у м. Києві та Київській області було прийнято рішення про примусове повернення громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дане рішення позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки винесено без обґрунтованих підстав.

Зі змісту рішення убачається, що 26 квітня 2023 року головним спеціалістом Циганюк М.О. було виявлено громадянина Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив правила перебування іноземців на території України, а саме: проживання без документів на право проживання в Україні.

У ході опитування громадянин Азербайджану ОСОБА_1 , пояснив, що в Україну прибув приблизно в 16.04.2022 року з метою працевлаштування. На території України до державної Міграційної служби за проведенням будь-якої процедури оформлення документів на право проживання звертався, був документований посвідкою на постійне місце проживання за № НОМЕР_1 , терміном дії до 14.07.2032 року, яка була скасована 03.03.2023 року на підставі рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну на підставі пунктів 3 та 4 частини першої статті 12 Закону України «Про імміграцію». Через незнання міграційного законодавства України, після скасування постійної посвідки - не виїхав і цим порушив вимоги Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Також в Україні проживає дружина громадянка Азербайджану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є громадянкою України, та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який є громадянином Азербайджану

Громадянин Азербайджану ОСОБА_1 , пояснив,що проживає в АДРЕСА_1 . На території України не працює, проживає за власні кошти.

До компетентних органів про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні не звертався. Власного житла не має.

Згідно рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 травня 2024 року у справі № 320/10409/23 адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 03 березня 2023 року № 266 про скасування дозволу на імміграцію в Україну щодо громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За порушення правил перебування іноземних громадян на території України працівниками ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області відносно громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 203 КУпАП (ПР МКМ № 12994 від 26.04.2023).

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні.

Згідно пункту 14 частини 1 статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальний мігрант - це іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 1 цього Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Згідно частини 3 статті 3 вказаного Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Частиною 1 статті 23 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

Так, згідно із частиною першою статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення за порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті, тягнуть за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, за порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні чинним законодавством передбачається адміністративна відповідальність.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Отже, іноземець або особа без громадянства підлягає примусовому поверненню в країну походження за рішенням уповноваженого на це органу виключно за умови наявності у їх діях ознак порушення законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або якщо вони суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» один із примірників рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства видається іноземцю або особі без громадянства, стосовно яких воно прийнято. У рішенні зазначаються підстави його прийняття, порядок оскарження та наслідки невиконання. Форма рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства затверджується спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду.

Порядок дій посадових осіб територіальних органів, територіальних підрозділів Державної міграційної служби України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України визначає Інструкція про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року № 353/271/150 (далі - Інструкція).

Пункт 1.6 Інструкції вказує, що підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців за межі України є: дії іноземців, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; дії іноземців, що суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні.

Отже, приймаючи рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни з заборони в`їзду на три роки та зобов`язанням покинути територію України у термін до 27.04.2023 року відповідач прийняв його передчасно.

Посилання відповідача на перевищення встановленого строку перебування в Україні більш як на 30 днів, а так само проживання на території України без документів на право проживання (перебування) є безпідставними.

Враховуючи викладене, є необґрунтованими посилання відповідача на те, що позивач перебував в Україні не на законних підставах, адже він не був належним чином повідомлений про рішення ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 26.04.2023 року.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що повноважна особа не дотрималась вимог закону щодо порядку, правил винесення рішення про примусове повренення до країни походження або треьої країни з забороною в`їзду на території України та передчасно прийняля оскаржуване рішення.

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1 та 2 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в місті Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення з України та заборону в`їзду на територію України терміном 3 роки - підлягають задоволенню, оскільки відповідачем не надано суду жодного доказу на спростування доводів позивача, тоді як дане спростування, відповідно до ст. 77 КАС України, покладено на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Порядком оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 322, ст. 2, 5, 6, 30, 72-77, 139, 241, 246, 255, 288, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в місті Києві та Київській області про скасування рішення про примусове повернення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області № 157 від 26.04.2023 року про примусове повернення громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до частини шістнадцятої статті 289 КАС України апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Копії повного рішення суду видати учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення рішення. Учасникам справи, які не були присутні під час проголошення, невідкладно надіслати копії рішення суду.

Суддя Яровенко Н.О.