Справа № 580/11097/24
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2024-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2024 року справа № 580/11097/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово в складі головуючої судді Бабич А.М., розглянувши в залі суду в порядку спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішень і зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

08.11.2024 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивачка) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, Львівська обл., м.Львів, вул.Митрополита Андрея, буд.10; ) (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м.Черкаси, вул.Смілянська, буд.23; ) (далі відповідач 2), про:

визнання протиправним і скасування рішення відповідача 1 від 26.09.2024 №20 щодо відмови у призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на 5 років, за наявності страхового стажу 34 років 01 місяць 10 днів згідно зі ст.ст.55, 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

визнання протиправним і скасування рішення відповідача 2 від 02.10.2024 №2300-0211-8/72963 щодо відмови у призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на 5 років, за наявності страхового стажу 34 років 01 місяць 10 днів згідно зі ст.ст.55, 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

зобов`язання відповідачів повторно розглянути її заяву від 19.09.2024 про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на 5 років згідно зі ст.ст.55, 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у вказаному рішенні.

Додатково просила судові витрати стягнути з відповідача.

Обґрунтовуючи позов зазначила, що відповідачі прийняли рішення про відмову у призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на 5 років у зв`язку з відсутньою кількістю періоду проживання в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993. Вважає, що відповідачі в порушення норм законодавства відмовили у призначені пенсії.

Ухвалою суду від 13.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд правилами спрощеного письмового провадження відповідно до ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Також встановлено відповідачам строк, тривалістю 15 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, для надання відзивів на позовну заяву та доказів. Вказану ухвалу відповідачі отримали 18.11.2024, що підтверджується довідками про доставку електронних листів в їх електронні кабінети.

22.11.2024 від відповідача 2 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову. Обгрунтовуючи зазначив, що розглянув заяву позивачки за принципом екстериторіальності та прийняв рішення від 26.09.2024 №20. Документами підтверджено факт проживання у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 1 рік 06 місяців 05 днів (при необхідному не менше 4 років). До періоду проживання (роботи) у зоні посиленого радіологічного контролю не зараховано період з 16.02.1990 до 19.10.1992 згідно з довідкою від 09.09.2024 №6950-01-18 про реєстрацію місця проживання, оскільки у зазначений період позивачка працювала продавцем магазину 1010 Гастрономторгу Ленінградського району у м.Києві, яке не відноситься до зони посиленого радіологічного контролю. Посилався на висновки Верховного Суду у постановах від 19.09.2024 у справі №460/23707/22, від 19.09.2019 у справі №556/1172/17, від 17.06.2020 у справі №572/456/17, від 29.01.2020 у справі №572/245/17, від 17.06.2020 у справі №572/456/17.

29.11.2024 від відповідача 2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Обгрунтовуючи зазначив, що заява позивачки про призначення пенсії розглянута відповідачем 1 за принципом екстериторіальності. За результатами розгляду заяви та доданих документів прийнято рішення відмовити в призначенні пенсії за віком згідно зі ст. 55 Закону №796, оскільки відсутній необхідний період проживання або роботи у зоні посиленого радіологічного контролю. Стверджує, що є неналежним відповідачем у цій справі та не порушив прав позивачки.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Копією паспорту серії НОМЕР_2 підтверджується, що позивачка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Дніпропетровськ. 31.05.2018 Виконавчим комітетом Канівської міської ради знята з реєстрації місця проживання. Того ж дня зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Копією атестату підтверджується, що позивачка у 1986 році закінчила повний курс середньої школи №4 м.Канева.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 позивачка є громадянкою, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986-1992 роках (Категорія 4).

Довідкою Виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області від 09.09.2024 №6950-01-18 підтверджується, що позивачка зареєстрована за адресою:

АДРЕСА_3 : з 14.02.1974 до 26.07.1986, з 12.05.1987 до 03.06.1988, з 16.02.1990 до 04.06.1993, з 22.06.1993 до 31.05.2018;

АДРЕСА_1 з 04.04.2014 до теперішнього часу.

Вказано, що довідка видана на підставі картотеки реєстраційного обліку та карток реєстрації особи ЖБК «Чорнобривець».

19.09.2024 позивачка звернулася заявою щодо призначення їй пенсії за віком.

26.09.2024 відповідач 1 прийняв рішення №20 про відмову у призначенні пенсії за віком. У рішенні зазначив, що вік заявниці 55 років 09 днів. Страховий стаж становить 34 роки 01 місяць 10 днів. Однією з обов`язкових умов для призначення пенсії за віком відповідно до ст.55 Закону України №796 є постійне проживання чи постійна робота в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 1 січня 1993 року не менше 4 років. Документами підтверджено факт проживання станом на 01.01.1993 1 рік 06 місяців 05 днів. До періоду проживання в зоні посиленого радіологічного контролю не зараховано період з 16.02.1990 до 19.10.1992 згідно з довідкою від 09.09.2024 №6950-01-18, оскільки в зазначений період заявниця працювала в м.Києві, який не відноситься до зони посиленого радіологічного контролю. За результатами розгляду заяви та доданих документів прийнято рішення відмовити в призначенні пенсії за віком, оскільки відсутній необхідний період проживання або роботи у зоні посиленого радіологічного контролю.

Листом від 02.10.2024 №2300-0211-8/72963 відповідач 2 повідомив позивачку про результати розгляду її заяви.

Тому позивачка звернулася в суд з позовом.

Суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч.1 ст.46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право призначення пенсії особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, регулюються Законом України від 28.02.1991 №796-ХІІ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Закон №796-ХІІ).

Відповідно до ч.1 ст.55 Закону №796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Згідно з положеннями ст.26 Закону України від 9 липня 2003 року №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - ЗУ №1058-IV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років до 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Оскільки даними паспорту громадянина України серії НОМЕР_4 підтверджується, що позивачка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , на дату звернення до відповідачів їй виповнилося 55 років.

Пунктом 4 ч.2 ст.55 Закону №796-XII визначено, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Згідно з п.6 ч.2 ст.55 Закону №796-XII встановлено, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зниження пенсійного віку на 2 роки* та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Відповідно до ч.1 ст.56 Закону №796-XII час роботи, служби (в тому числі державної) з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження зараховується до стажу роботи, стажу державної служби, вислуги років, яка надає право на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб": до 1 січня 1988 року - у потрійному, а з 1 січня 1988 року до 1 січня 1993 року - у полуторному розмірі (у тому числі за списком № 1). З 1 січня 1993 року та в наступні роки пільги з обчислення стажу роботи у зоні відчуження визначаються Кабінетом Міністрів України.

Частиною 2 ст.56 Закону №796-XII визначено, що право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з ч.3 ст. 56 Закону №796-XII громадянам, віднесеним до категорій 1, 2, 3 і 4, надається статус ветерана праці за умови наявності у них стажу роботи у жінок - 25 років, у чоловіків - 30 років.

Щодо не зарахування відповідачами періоду з 16.02.1990 до 19.10.1992 згідно з довідкою від 09.09.2024 №6950-01-18, оскільки в зазначений період заявниця працювала в м.Києві, який не відноситься до зони посиленого радіологічного контролю суд урахував.

Копією трудової книжки позивачки НОМЕР_5 підтверджується, що у спірному періоді вона прийнята старшим продавцем у магазин №1010 на період відпустки по догляду за дитиною до досягнення півторарічного віку. 19.10.2022 звільнена за власним бажанням.

Згідно з наказом від 01.01.1995 №25 магазин №1010 реорганізований в ТОВ «ВЕСНА ЛТД». Водночас згідно з довідкою від 30.08.2024 вказаного підприємства про заробітну плату для обчислення пенсії позивачці у 1988 році їй нарахована заробітна плата у вересні, жовтні та листопаді, за 1989 рік у січні, за 1992 рік у жовтні.

Отже, у спірному періоді позивачка працювала в м.Києві, який не відноситься до зони посиленого радіологічного контролю не увесь період, а лише в деяких місяцях. Тому протилежні доводи відповідачів не обґрунтовані.

Вказаними вище доказами підтверджується, що позивачка постійно проживала в зоні посиленого радіологічного контролю та станом на 01.01.1993 такий період становить не менше 4 років. Отже, за наявності достатнього страхового стажу позивачка має право на отримання пенсії зі зменшенням пенсійного віку.

Статтею 44 Закону України №1058-VI визначено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до п.1.8 Порядку №22-1 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Абзаци перший-другий п.1.9 Порядку №22-1 встановлюють, що призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Абзацом п`ятим вказаного пункту визначено, якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон). Відповідно до п.1.10 Порядку №22-1 особам, які одержують пенсію, призначену органами Пенсійного фонду за іншими законами, або допомогу, призначену органами соціального захисту населення, пенсія призначається з дати виникнення права на неї з урахуванням пункту 1.9 цього розділу.

Тобто, призначення пенсії відбувається за заявочним принципом.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно з п.4.3 Порядку №22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Відповідно до п.4.8 Порядку №22-1 заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та «Про захист персональних даних». Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій.

Документи, що надійшли у паперовій формі, обробляються, реєструються та зберігаються в органі, що призначає пенсію, за правилами, встановленими постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 року №55 «Деякі питання документування управлінської діяльності».

Отже, за результатами розгляду заяви особи територіальний орган Пенсійного фонду не пізніше 10 днів зобов`язаний прийняти рішення. Рішення щодо розгляду заяви позивача прийняв та, відповідно, обчислення його стажу здійснював саме відповідач.

Також доводи відповідачів щодо відсутності у позивачки необхідного періоду проживання або роботи у зоні посиленого радіологічного контролю спростовані, зокрема посвідченням серії НОМЕР_3 , згідно з яким позивачка є громадянкою, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986-1992 роках (Категорія 4). Вказане посвідчення є чинним та відсутні належні, достовірні та допустимі докази щодо визнання його недійсним та скасування.

Періоди, які відповідач 1 не зарахував до періодів проживання в зоні посиленого радіологічного контролю, а саме період з 16.02.1990 до 19.10.1992 поглинається вказаним вище посвідченням та довідками.

Тому суд дійшов висновку, що відмовляючи у призначенні пенсії за віком відповідно до ст.55, 56 Закону №796-XII відповідач 1 порушив вказані вище норми законодавства.

Зважаючи, що у заявлених спірних правовідносинах за результатами розгляду заяви позивачки про призначення пенсії саме відповідач 1 прийняв рішення від 26.09.2024 №20 про відмову у призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на 5 років, за наявності страхового стажу 34 років 01 місяць 10 днів згідно зі ст.ст.55, 56 Закону №796-XII з підстав, що не узгоджуються зі вказаними вище нормами, таке рішення безпосередньо порушує заявлене право на пенсійне забезпечення. Тому суд дійшов висновку, що належним способом повного відновлення порушених прав позивачки є визнання його протиправним і скасування. Тому відповідна позовна вимога обґрунтована та підлягає задоволенню.

Водночас позовна вимога про визнання протиправним і скасування рішення відповідача 2 від 02.10.2024 №2300-0211-8/72963 щодо відмови у призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на 5 років, за наявності страхового стажу 34 років 01 місяць 10 днів згідно зі ст.ст.55, 56 Закону №796-XII не обґрунтована та не підлягає задоволенню, оскільки вказаний лист відповідача не є актом владно-розпорядчого характеру та лише містить інформацію про результати розгляду заяви позивачки, тобто містить інформаційний характер

Відповідно до п.4 ч.1 ст.5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень є визнання її протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Згідно з абз. 2 ч.4 ст.245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді вказано, що дискреційним повноваженням варто розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Оскільки, розглядаючи звернення пенсіонера про призначення пенсії, відповідач 1 зобов`язаний виконати таке повноваження за наявності законних підстав, воно не є дискреційним.

Для забезпечення виконання завдання адміністративного суду, вказаного у ст.2 КАС України щодо ефективного способу повного захисту порушеного права позивачки є зобов`язання відповідача 1 у порядку, межах, спосіб і строки, визначені законом, повторно розглянути заяву позивачки від 19.09.2024 про призначення їй пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на 5 років згідно зі ст.ст.55, 56 Закону №796-XII та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у вказаному рішенні.

Отже, заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у вказаних вище частинах.

Згідно з ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Понесені позивачкою судові витрати, підтверджені квитанцією від 06.11.2024 в сумі 1211,20 грн про сплату судового збору за звернення до адміністративного суду з позовною заявою, підлягають стягненню на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1, який безпосередньо порушив заявлене право позивачки, пропорційно задоволеній частині позову половина суми.

Керуючись ст.ст. 2-20, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, Львівська обл., м.Львів, вул.Митрополита Андрея, буд.10; ) від 26.09.2024 №20 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на 5 років, за наявності страхового стажу 34 років 01 місяць 10 днів згідно зі ст.ст.55, 56 Закону України від 28.02.1991 №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, Львівська обл., м.Львів, вул.Митрополита Андрея, буд.10; ) у порядку, межах, спосіб і строки, визначені законом, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) від 19.09.2024 про призначення їй пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на 5 років згідно зі ст.ст.55, 56 Закону України від 28.02.1991 №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у вказаному рішенні.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, Львівська обл., м.Львів, вул.Митрополита Андрея, буд.10; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в сумі 605,60грн (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та підписане 13.12.2024.