Справа № 320/23385/24
Суддя: Перепелиця А.М.
Дата ухвалення: 2024-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2024 року № 320/23385/24

Київський окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Перепелиця А.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, трьох років стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у сфері права, вимога щодо якого була визначена статтею 7 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-XII в редакції, чинній на момент призначення ОСОБА_1 на посаду судді вперше;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, три роки стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у сфері права, вимога щодо якого була визначена статтею 7 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-XII в редакції, чинній на момент призначення ОСОБА_1 на посаду судді вперше, а також здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 24.01.2024 з виплатою недоотриманих сум.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю дій Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві щодо незарахування до стажу судді, що враховується при призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 3 (трьох) років стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), наявність якого була передбачена в якості вимоги до громадян України для зайняття посади судді згідно зі статтею 7 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-XII (далі Закон № 2862-XII).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.06.2024 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

На день розгляду справи по суті відповідач не скористався своїм правом, передбаченим статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), щодо надання відзиву на позовну заяву (відзив), інших заяв по суті справи чи клопотань до суду не надходило.

Таким чином, керуючись положеннями частини шостої статті 162 КАС України, суд вважає за можливе вирішити справу за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові пояснення, надані учасниками справи, а також докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 Указом Президента України від 21.04.2003 № 346/2003 призначена суддею Солом`янського районного суду міста Києва строком на п`ять років. Указом Президента України від 17.03.2007 № 212/2007 призначена у межах п`ятирічного строку суддею Київського міжобласного апеляційного господарського суду. Постановою Верховної Ради України від 30.10.2008 № 628-VI обрана на посаду судді Київського міжобласного апеляційного господарського суду безстроково. Постановою Верховної Ради України від 03.02.2011 № 2989VI обрана на посаду судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі також - ВССУ).

Рішенням Вищої ради правосуддя від 23.01.2024 № 173/0/15-24 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у зв`язку з поданням заяви про відставку» позивач була звільнена з посади судді ВССУ у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до наказу голови ліквідаційної комісії ВССУ Романківа І.П. від 23.01.2024 № 10-к ОСОБА_1 відрахована зі штату суду 23.01.2024.

Згідно з рішенням Вищої ради правосуддя від 23.01.2024 № 173/0/15-24 стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, складає 23 роки 9 місяців 2 дні.

02.02.2024 ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві подані заява про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а також документи, передбачені пунктом 2 розділу ІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці територіальними органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1.

Рішенням органу Пенсійного фонду № 33 ОСОБА_1 з 24.01.2024 призначене щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 50%, виходячи зі стажу роботи суддею 20 років 4 місяці 11 днів.

29.02.2024 позивач через електронний портал Пенсійного фонду України звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою, в якій просила роз`яснити, на якій підставі у її стаж судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, не зараховано три роки стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді. Також позивач просила орган Пенсійного фонду надати їй копію рішення № 33 про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

За результатами розгляду звернення позивача від 29.02.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 14.03.2024 № 9329-8448/М-02/8-2600/24 повідомило ОСОБА_1 про те, що при призначенні їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці до стажу роботи судді не було зараховано періоди роботи: юрисконсультом Орендного підприємства «Харківська фармацевтична фабрика», консультантом Ватутінського районного суду міста Києва, провідним спеціалістом, головним спеціалістом відділу організаційного забезпечення діяльності судів та проведення судової реформи Київського міського управління юстиції. Зазначено, що щомісячне довічне грошове утримання обчислено вірно відповідно до норм чинного законодавства та наданих документів.

Також до листа від 14.03.2024 № 9329-8448/М-02/8-2600/24 Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві в якості рішення про призначення щомісячного довічного грошового утримання доданий протокол призначення від 11.03.2024 № 33.

Позивач вважає протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо незарахування до стажу роботи, що враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці трьох років стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у сфері права, вимога щодо якого була визначена статтею 7 Закону № 2862-XII в редакції, чинній на момент призначення ОСОБА_1 на посаду судді вперше.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 11.10.2005 № 8-рп/2005 зазначив, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

До цього Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у рішеннях, а саме: від 24 червня 1999 року № 6-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії), від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів); рішення № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року.

Також в рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 (у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 2, абз. 2 розділу 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо).

Відповідно до пункту 11 Основних принципів незалежності судових органів (схвалені резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року) термін повноважень суддів, їх незалежність, безпека, відповідна винагорода, умови служби, пенсії і вік виходу на пенсію повинні належним чином гарантуватися законом.

Вищенаведене узгоджується з положеннями Європейської хартії про закон "Про статус суддів" від 10.07.1998, згідно яких рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов`язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

Так, згідно з пунктом 54 Рекомендації CM/Rес (2010)12) від 17 листопада 2010 року Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки "оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов`язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв`язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці".

Виходячи з наведеного, конституційний статус судді зумовлює обов`язок держави гарантувати достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці - щомісячне довічне грошове утримання. Статус судді та його елементи, зокрема, матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а виступає засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Згідно із частиною третьою статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі Закон № 1402-VIII) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частиною першою статті 137 Закону № 1402-VIII установлено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Відповідно до частини другої статті 137 Закону № 1402-VIII в редакції Закону України від 12.07.2018 № 2509-VIII «Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» (далі Закон № 2509-VIII), до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Судом встановлено, що на момент прийняття Вищою радою правосуддя рішення від 23.01.2024 № 173/0/15-24 про звільнення позивача з посади судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справу зв`язку з поданням заяви про відставку частина друга статті 137 Закону № 1402-VIII діяла в редакції Закону № 2509-VIII.

Таким чином, позивачу до стажу роботи на посаді судді, що враховується при призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, додатково зараховується стаж роботи, вимога щодо якого визначалась законом та надавала право на призначення на посаду судді.

Зазначена позиція суду відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, сформованому у постанові від 08.10.2020 у справі № 9901/537/19. У ній Суд, досліджуючи питання обґрунтованості зарахування/незарахування судді, призначеному (обраному) до набрання чинності Законом № 2509-VIII, до стажу його роботи на посаді судді стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, зазначила що: "виражене й закріплене в частині другій статті 137 Закону № 1402-VIII положення (припис) про те, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, означає, що до стажу роботи на посаді судді і прирівняних до нього стажів роботи (абзац четвертий пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402-VIII) додається (може додаватися) ще один вид (чи види) роботи (професійної діяльності), який раніше не охоплювався поняттям стажу роботи на посаді судді. Під цим стажем у вимірі чинного законодавчого визначення поняття "стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді" треба розуміти за якісними властивостями вид (види) певної роботи (професійної діяльності) в галузі права, який відрізняється від суддівської і прирівняної до неї роботи та має часові (кількісні) межі (строк роботи)".

Необхідність зарахування до суддівського стажу, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, підтверджується постановою Великої Палати Верховного Суду від 08.10.2020 у справі № 9901/537/19, від 30.05.2019 у справі № 9901/805/18, від 17.09.2020 у справі № 9901/302/19 та постановою Верховного Суду від 21.01.2021 у справі № 560/499/19.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону № 2862-XII, який був чинний на момент видання Президентом України Указу від 21.04.2003 № 346/2003 про призначення ОСОБА_1 суддею Солом`янського районного суду міста Києва, напосаду судді міг бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України,немолодшийдвадцятип`яти років,який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володієдержавноюмовою.

Стаж позивача за юридичною спеціальністю, наявність якого була необхідна для призначення ОСОБА_1 на посаду судді підтверджується записами у її трудовій книжці.

Так, у період до видання Президентом України Указу від 21.04.2003 № 346/2003 про призначення ОСОБА_1 на посаду судді вперше позивач працювала: з 08.04.1996 по 24.03.1998 юристконсультом Орендного підприємства «Харківська фармацевтична фабрика», з 12.10.2000 по 31.01.2001 консультантом Ватутінського районного суду міста Києва; з 01.02.2001 по 12.05.2003 провідним та головним спеціалістом відділу організаційного забезпечення діяльності судів та проведення судової реформи Київського міського управління юстиції.

Таким чином, до стажу роботи на посаді судді ОСОБА_1 підлягає зарахуванню стаж роботи в галузі права (3 роки) як стаж роботи, вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді.

Крім того, згідно з правовою позицією, яка неодноразово висловлювалась Верховним Судом (постанови від 06.03.2018 у справі № 308/6953/17, від 31.10.2019 у справі № 766/17221/16-а, від 19.06.2018 у справі №243/4448/17, від 11.09.2018 у справі №428/4671/17, від 01.10.2018 у справі №541/503/17, від 17.10.2018 у справі №140/263/17, від 23.10.2018 у справі №686/10100/15-а, від 30.01.2020 у справі № 592/3694/17, від 23.06.2022 у справі №420/1987/21, від 08.09.2022 у справі №380/10696/21), стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку і застосовується як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 23.01.2024 № 173/0/15-24 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у зв`язку з поданням заяви про відставку» загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , що дає їй право на відставку, становить 23 роки 9 місяців 2 дні, з яких: стаж роботи на посаді судді 20 років 9 місяців 2 дні;стаж роботи, вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді 3 роки.

У той же час, всупереч викладеному стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю три роки, вимога якого була визначена статтею 7 Закону № 2862-XII, органом Пенсійного фонду України до стажу судді, що враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставціне зарахований.

Вирішуючи питання щодо належності Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві як відповідача у вказаній справі суд виходить з наступного.

У матеріалах справи наявне рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області, визначеного за принципом екстериторіальності, про відмову у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 по особовому рахунку № НОМЕР_1 від 14.03.2024 за заявою позивача від 05.03.2024.

У той же час, у межах даної справи зазначене рішення позивачем не оскаржується.

Згідно з позовною заявою позивачем оскаржуються дії Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві щодо незарахування при призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 3 (трьох) років стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) за її заявою від 02.02.2024.

В обґрунтування належності відповідача позивачем зазначено, що 29.02.2024 вона звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою, в якій просила надати рішення № 33 про призначення їй щомісячного довічного грошового утримання, прийнятого за заявою від 02.02.2024. За результатами розгляду її заяви Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві надало позивачеві протокол призначення щомісячного довічного грошового утримання судді, якій у графі «орган ПФУ» міститься текст «Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві».

Інших документів, які містять відомості про суб`єкта, що приймав рішення про призначення позивачеві щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за її заявою від 02.02.2024 відповідачем позивачуне надано.

У заяві від 29.02.2024 позивач також просила роз`яснити, на якій підставі у її стаж судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, не зараховано три роки стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді.

Вказану заяву розглянуло Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві та листом від 14.03.2024 № 9329-8448/М-02/8-2600/24 повідомило позивача про те, що до стажу роботи на посаді судді та для визначення відсотків суддівської винагороди судді, не зараховано періоди роботи: юрисконсультом Орендного підприємства «Харківська фармацевтична фабрика»; консультантом Ватутінського раи?онного суду м. Києва; провідним спеціалістом, головним спеціалістом відділу організаціи?ного забезпечення діяльності судів та проведення судовоі? реформи Киі?вського міського управління юстиції та зазначено, що щомісячне довічне грошове утримання обчислено вірно відповідно до норм чинного законодавства та наданих документів.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. Тобто, обов`язок доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень одночасно покладено на усіх учасників процесу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання цих вимог відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірності вчинених дій або ж неналежного визначення відповідача за вказаним позовом.

Водночас докази, подані позивачем, підтверджують обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог, та не були спростовані відповідачем.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із обраного позивачем способу захисту порушених прав, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, трьох років стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у сфері права, вимога щодо якого була визначена статтею 7 Закону № 2862-XII в редакції, чинній на момент призначення ОСОБА_1 на посаду судді вперше, та, відповідно, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати відповідний стаж, а також здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 24.01.2024 з виплатою недоотриманих сум.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частинами першою, третьою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1 221,20 грн, що підтверджується відповідною квитанцією.

Судом також встановлено, що між позивачем та адвокатом 07.05.2024 укладений договір про надання правничої (правової) допомоги від 07.05.2024 №1/05-24, а також додаткова угода від 07.05.2024 № 1 до нього, згідно з якими сторони домовились про фіксований розмір оплати у розмірі 15 000,00 грн.

Відповідно до умов додаткової угоди від 07.05.2024 № 1 Адвокат зобов`язується надати Клієнту наступні юридичні послуги:

написання позовної заяви про визнання протиправними дій органу Пенсійного фонду щодо відмови у зарахуванні стажу при призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;

написання відповіді на відзив на позовну заяву органу Пенсійного фонду у справі за позовом Клієнта до органу Пенсійного фонду про визнання протиправними дій та зобов`язання зарахувати стаж (у разі подання відповідачем відзиву на позовну заяву, за усною вимогою Клієнта);

участь у судових засіданнях у справі за позовом Клієнта до органу Пенсійного фонду про визнання протиправними дій та зобов`язання зарахувати стаж (у разі розгляду справи у відкритому судовому засіданні за усною вимогою Клієнта або ж на вимогу суду);

написання письмових пояснень з процесуальних питань на вимогу суду.

Згідно з пунктом 2 додаткової угоди від 07.05.2024 № 1 до договору від 07.05.2024 №1/05-24 сторони домовилися, що розмір гонорару і зобов`язання Клієнта здійснити оплату в повному обсязі не залежать від подання відповідачем відзиву на позовну заяву, порядку судового розгляду справи чи необхідності надання суду додаткових письмових пояснень.

Актом наданих послуг від 17.05.2024 підтверджується виконання Адвокатом зобов`язань за додатковою угодою від 07.05.2024 № 1 до договору від 07.05.2024 №1/05-24 в частині написання позовної заявипро визнання протиправними дій органу Пенсійного фонду щодо відмови у зарахуванні стажу при призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до пункту 3 додаткової угоди від 07.05.2024 № 1 Клієнт здійснює попередню оплату у розмірі 100 % вартості послуг, що надаються згідно з вказаною Додатковою угодою.

Згідно з платіжною інструкцією від 10.05.2024 позивачем здійснена 100% передоплата послуг за додаткової угодою від 07.05.2024 № 1 до договору від 07.05.2024 №1/05-24.

Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Пунктом 1 частини третьої статті 134 КАС України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19 зазначив, що адвокат не зобов`язаний надавати детальний опис виконаних робіт (наданих послуг), у випадку, якщо розмір гонорару, встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі.

Відповідно до частини п`ятоївказаної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС України).

Аналіз частини шостої статті 134 КАС України свідчить про те, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт тощо.

Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 06.04.2022 №500/1410/21 підтримано позицію Великої Палати Верховного Суду, згідно з якою саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (постанова від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

Заяви про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу з підстав, встановлених частиною п`ятою статті 134 КАС України від Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві не надходило.

Судом також встановлено, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн пов`язані з розглядом справи; їх розмір є обґрунтованим та підтверджується наявними у справі матеріалами, розмір також є пропорціи?ним до предмета спору та значення справи для сторін; представником позивача не вчинено дій, що призвели до безпідставного затягування розгляду справи.

За встановлених обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимоги ОСОБА_1 про стягнення на її користь понесених нею судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн, а також сплаченого судового збору у розмірі 1 221,20 грнза рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, трьох років стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у сфері права, вимога щодо якого була визначена статтею 7 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-XII в редакції, чинній на момент призначення ОСОБА_1 на посаду судді вперше.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (адреса: 04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, 16, ) зарахувати ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до стажу роботи на посаді судді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, три роки стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у сфері права, вимога щодо якого була визначена статтею 7 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-XII в редакції, чинній на момент призначення ОСОБА_1 на посаду судді вперше, а також здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 24.01.2024 з виплатою недоотриманих сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (адреса: 04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, 16, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (адреса: 04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, 16, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Перепелиця А.М.