Справа № 760/19159/24
Суддя: Застрожнікова К. С.
Дата ухвалення: 2024-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

Іменем України

про повернення позовної заяви

13.12.2024 м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду міста Києва Застрожнікова К.С., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовною заявою

ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 до

Департаменту патрульної поліції, , адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3,

про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Солом`янського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від визначено склад суду та справу передано судді Застрожніковій К.С.

03.09.2024 на підставі ухвали суду позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, надано процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви.

15.10.2024 на підставі ухвали суду позивачці було продовжено процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви, які були відображені в ухвалі Солом`янського районного суду міста Києва від 03.09.2024 р.

29.10.2024 на адресу суду від позивачки ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків, в якій позивачка зазначила, що не згодна із приписами ухвали суду про залишення поданої нею позовної заяви без руху, стосовно необхідності здійснити оплату судового збору за заявлені вимоги майнового характеру. Відповідно - позивачкою до суду не направлено квитанцій про сплату судового збору, також позивачка ОСОБА_1 у поданій заяві відобразила, що подає до суду відео доказ відмови відповідача вручити копію оскаржуваної постанови позивачці, яка долучена до матеріалів справи в системі «Електронний суд».

Таким чином, із врахуванням викладеного, суд доходить до висновку, що позивачкою не усунуті недоліки позовної заяви, про які зазначив суд у своїй ухвалі від 03.09.2024 р. про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху, у зв`язку із чим на підставі п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Зазначені висновки суду ґрунтуються на наступному.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

Так, згідно із ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як слідує зі змісту позовної заяви, позивачка ОСОБА_1 просить суд скасувати постанову від 07.08.2024, якою інспектором взводу № 2 роти № 3 батальйону № 2 УПП у Львівській області ДПП лейтенантом поліції Візняк Вірою Володимирівною - ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, та закрити справу про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Також, у позові позивачка просить суд стягнути з відповідача Департамент патрульної поліції на користь позивачки моральну шкоду у розмірі 40 000 грн.

При цьому, відповідно до змісту позову, позивачка ОСОБА_1 зазначає, що згідно із п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

У зв`язку із чим позивачка ОСОБА_1 просить суд звільнити її від сплати судового збору.

Поміж тим, наведене вище положення Закону України «Про судовий збір» передбачає звільнення від сплати судового збору у разі відшкодування шкоди, заподіяної незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю, а отже - для звільнення від сплати судового збору на цій підставі, на час звернення із вимогою про відшкодування шкоди, останні повинні бути визнані судовим рішенням незаконними.

Разом з тим, матеріали адміністративного позову не містять доказів, які б підтверджували, що постанова від 07.08.2024 про накладення на позивачку адміністративного стягнення визнана незаконною в установленому законом порядку.

Зокрема відповідного судового рішення, яке набрало законної сили, а в межах даної справи ще не прийнято та, як наслідок - не встановлено, що позивачці заподіяно шкоду незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою.

Тому, на стадії до відкриття провадження у справі суд не має можливості встановити, що спірна моральна шкода, про яку зазначає позивачка у поданому позові, завдана незаконними діями, бездіяльністю чи рішеннями відповідача.

Відповідно, в даній справі позивачка першим пунктом оскаржує спірну постанову від 07.08.2024, якою інспектором взводу № 2 роти № 3 батальйону № 2 УПП у Львівській області ДПП лейтенантом поліції Візняк В.В. позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, аргументуючи неправомірними, незаконними діями відповідача при винесенні оскаржуваної постанови.

Відтак, застосувати п.13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» у даному випадку суд не вбачає правових підстав.

Тому, позивачка не підлягає звільненню від сплати судового збору з підстав, передбачених п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку із чим у задоволенні заяви позивачки про звільнення від сплати судового збору суд відмовляє.

У постанові від 18 березня 2020 року № 543/775/17 Верховний Суд дійшов висновку, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати ст. 2-5 Закону № 3674-VI, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають, а тому за подання позовної заяви про скасування постанови про адміністративне правопорушення належить сплачувати судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, позивачці необхідно було оплатити та надати до суду квитанцію про сплату судового збору за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру у сумі 605 грн. 60 коп., що становить 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2024 р., тобто рік, коли позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Крім того, згідно з ч.3 ст.23 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Якщо ж позивач вибрав інший спосіб відшкодування моральної шкоди, який не має грошового вираження (спростування неправдивих відомостей, прилюдне вибачення тощо), то така вимога є немайновою, а тому позовна вимога про відшкодування моральної шкоди грошима або майном є майновою, а вимога про відшкодування моральної шкоди в інший (немайновий) спосіб є немайновою вимогою.

Таким чином, вимога про відшкодування моральної шкоди, що визначена у грошовому вимірі та складає ціну матеріальних вимог, є майновою вимогою, а тому, судовий збір підлягає стягненню як за вимогу майнового характеру.

Виходячи з того, що на даний час не встановлено вчинення відповідачем незаконних дій або бездіяльності, прийнятих рішень по відношенню до позивача, такі дії та прийняті рішення оскаржуються у даній справі одночасно із вимогою про стягнення моральної шкоди, суд дійшов висновку, що позивачка в межах даної справи не входить до переліку осіб, які звільняються від сплати судового збору, враховуючи також предмет спору, а отже при зверненні до суду з позовною вимогою про стягнення моральної шкоди позивачці необхідно сплачувати судовий збір.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в ухвалі від 08.11.2019 у справі №400/100/19 (К/9901/29662/19) та постанові від 28.11.2018 у справі №761/11472/15-ц (61-2367св18), в ухвалі від 09.09.2020 у справі №202/507/20 (2-а/202/31/2020), в ухвалах від 16.03.2020 у справі №9901/64/20, від 15.01.2020 у справі №826/12286/15, від 30.07.2020 у справі №9901/194/20.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України №3674-VI передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з приписами ч.2 ст.4 Закону №3674-VI встановлено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою підприємцем справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» установлено у 2024 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 3028 гривень.

З урахуванням розміру заявлених вимог та наведених положень законодавства, ставка судового збору за звернення до суду з вказаним адміністративним позовом становить 1211, 20 грн.

Таким чином, позивачці необхідно було здійснити сплату судового збору у розмірі 605 грн. 60 коп. за вимоги немайнового характеру, та 1211, 20 грн. за вимоги майнового характеру, за наступними реквізитами:

Отримувач платежу: ГУК у м.Києві/Соломян.р-н/22030101,

Рахунок отримувача: UA0026010,

Ідентифікаційний код отримувача 37993783,

Установа банку отримувача: Казначейство України,

Код бюджетної класифікації 22030101,

Призначення платежу: Судовий збір, Солом`янський районний суд міста Києва.

Проте, станом на 13.12.2024 р. позивачкою вимоги ухвали суду від 03.09.2024 р. виконані не були.

Крім того, відповідно до п.3 ч.5 ст.160 КАС України в позовній заяві зазначаються: зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, заявляючи вимогу про відшкодування відповідачем моральної шкоди в сумі 40 000 гривень, позивачка не навела обґрунтованого розрахунку цієї суми, про яку заявлено у позовних вимогах, що не відповідає п.3 ч.5 ст.160 КАС України.

Згідно з вказаною вище ст.23 Цивільного Кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Верховний Суд у численних рішеннях виклав правовий висновок про необхідність надання позивачами обґрунтованого розрахунку шкоди, заявленої до відшкодування (у тому числі моральної), та залишення позовних заяв без руху у випадку невиконання позивачами такого обов`язку.

Зокрема, такий висновок викладено в ухвалах Верховного Суду від 28.10.2021 у справі №140/10792/21, від 18.10.2021 у справі №420/15949/21, від 19.11.2020 у справі №9901/360/20 (правомірність якого підтверджено постановою Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2021), від 11.11.2020 у справі №9901/352/20, від 03.11.2020 у справі №9901/345/20, від 27.10.2020 у справі №9901/189/20, від 26.10.2020 у справі №9901/313/20.

У пунктах 28, 29 постанови від 03.03.2021 у справі №640/6853/19 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 95277958) Верховний Суд погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що ненадання позивачем обґрунтованого розрахунку заявленої до відшкодування моральної шкоди свідчить про невідповідність позовної заяви вимогам ст.160 КАС України (зокрема, п.3 ч.5 цієї статті), що є підставою для залишення позовної заяви без руху, а неусунення відповідного недоліку тягне за собою правовий наслідок у вигляді повернення позовної заяви позивачу.

Правовий висновок аналогічного змісту викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.05.2021 у справі №9901/360/20.

З урахуванням викладеного, з метою усунення недоліків позовної заяви позивачу необхідно було надати суду обґрунтований розрахунок суми моральної шкоди, заявленої до відшкодування.

Однак, вказаний розрахунок позивачкою до суду подано не було.

Крім того, відповідно до п. п. 4, 5, 8 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Так, у позовній заяві позивачка просить скасувати постанову від 07.08.2024, якою інспектором взводу № 2 роти № 3 батальйону № 2 УПП у Львівській області ДПП лейтенантом поліції Візняк Вірою Володимирівною - ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, та закрити справу про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності.

Водночас, до позовної заяви не долучено примірника оскаржуваної постанови, її копії, чи то будь-яких відомостей, на підтвердження факту та обставин прийняття відповідачем оскаржуваної постанови саме із вказаними ідентифікаційними відомостями, про які зазначила позивачка у поданому позові.

Слід зауважити, що відомості про наявність даної постанови позивачка може отримати зі свого електронного кабінету водія за інтернет посиланням https://e-driver.mvs.gov.ua/login, або в застосунку Дія, та подати їх до суду у визначені в даній ухвалі процесуальні строки.

Однак, вказані недоліки позовної заяви позивачкою також усунуті не були.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено судом без руху, у встановлений судом строк.

Керуючись ст. ст. 12, 114, 116, 154, 160-164, 169, 248 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, - повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка звернулась до суду із позовною заявою.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 13.12.2024.

Суддя К.С. Застрожнікова