Справа № 160/10555/24
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2024-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 грудня 2024 року м.Дніпросправа № 160/10555/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 червня 2024 року у справі № 160/10555/24 (суддя Дєєв М.В., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку письмового провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі відповідач-2) від 02.04.2024 № 62 щодо відмови ОСОБА_1 в призначені та виплаті пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021-2023 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 25.03.2024 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач-1) здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021-2023 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 25.03.2024 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що перебуває на обліку у відповідача-1 та отримує пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 1, згідно Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення». Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 09.07.2003 № 1058-ІV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Керуючись своїм правом та досягнувши 60-річного віку, 25.03.2024 позивач звернувся (через портал електронних послуг) до відповідача-1 із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2021-2023 роки. З 01.04.2021 органи Пенсійного фонду застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсій, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрованого в Мінюсті 16.03.2021 № 339/35961. Враховуючи принцип екстериторіальності, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області розглянуло вказану заяву та прийняло рішення від 02.04.2024 № 62 про відмову в призначені пенсії за віком, оскільки позивачу вже була призначена пенсія за віком на пільгових умовах по Списку № 1 відповідно до Закону № 1058-ІV та статті 13 Закону № 1788-ХІІ. Позивач вважає вказане рішення незаконним та необґрунтованим, прийнятим усупереч положенням чинного законодавства.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 червня 2024 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Представник позивача оскаржив рішення суду першої інстанції. Посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, позивач просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 червня 2024 року та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В апеляційній скарзі зазначає, що в даному випадку мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком). Вказує, що йому було призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до статті 13 Закону № 1788-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а відтак за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV позивач звернувся вперше 25.03.2024. А отже, раніше він не скористався своїм правом на призначення пенсії за віком (на загальних умовах) відповідно до положень Закону № 1058-IV, а чинне законодавство не обмежує його в цьому праві.

Крім того, представником позивача подано клопотання про зупинення провадження у даній справі до вступу в законну сили рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі № 300/5450/23, на підставі п.5 ч.2 ст.236 КАС України.

Проте, з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що рішення Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав в адміністративній справі № 300/5450/23 набрало законної сили 22.10.2024, тому відсутні підстави для задоволення клопотання про зупинення провадження у даній справі.

Відповідачі своїм правом на подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу відповідача не скористалися.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 24.05.2017 як отримувач пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

25.03.2024, досягнувши 60-річного віку, позивач звернувся до відповідача-1 із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2021-2023 роки.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області,за принципом екстериторіальності, прийнято рішення №62 від 02.04.2024 про відмову в переведенні на інший вид пенсії у зв`язку з відсутністю підстав.

Вважаючи протиправним рішення відповідача-2, позивач звернувся даним позовом про його скасування.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що заява позивача про перехід на пенсію за віком стосувалась призначення того ж виду пенсії (пенсії за віком), призначеної йому з 24.05.2017, а тому такий самий вид пенсії не може бути призначений повторно на підставі положень одного й того ж Закону №1058-ІV та, відповідно, не може бути застосований при обчисленні пенсії показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три останні роки.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог, враховуючи наступне.

Спірним в цій справі є питання призначення пенсії за віком на загальних підставах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особі, якій призначена пенсія за віком на пільгових умовах, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2021-2023 роки.

Вирішуючи спірні правовідносини, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з пунктом другим розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) (в редакції, чинній на час первинного призначення пенсії за віком позивачу) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі Закон №1788-ХІІ, застосовується в редакції, чинній на час первинного призначення пенсії позивачу) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону № 1058-IV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп?Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

За приписами частини другої статті 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Тобто при визначенні розміру пенсії за віком враховується показник Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

За змістом частини першої статті 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно зі статтею 10 Закону № 1058-IV особа, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один з цих видів пенсії за її вибором.

За частиною третьою статті 45 Закону 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить, що частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим законом, на інший.

Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІV.

Вказане відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом в подібних правовідносинах, зокрема, у постановах від 31 травня 2019 року у справі №314/272/17(2-а/314/33/2017) та від 31 березня 2020 року у справі №348/1296/17.

Позивачу у 2017 році призначена пенсія за віком із застосуванням норм одночасно двох Законів: Закону №1788-ХІІ в частині вимог до пенсійного віку та наявного трудового стажу та Закону №1058-IV щодо виду пенсії, розміру, підстав та порядку призначення.

Таким чином, у 2017 році згідно із Законом №1058-IV та окремими положеннями Закону №1788-ХІІ позивачу призначена пенсія за віком за Списком №1, а не інший вид пенсії, передбачений статтею 9 Закону №1058-IV.

Позивач стверджує, що при зверненні із заявою до відповідача-1 після досягнення пенсійного віку (60 років) він набув права на переведення з одного виду пенсії на інший, оскільки пенсія первинно призначена за Законом №1788-ХІІ, а в 2024 році він звернувся з заявою про переведення на пенсію за віком за Законом №1058-IV, який визначає інший порядок та умови призначення пенсії.

Колегія суддів визнає такі доводи безпідставними, оскільки особам, які мали право на пенсію на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону № 1788-ХІІ, передбачено не окремий вид пенсії, а пільгові умови надання пенсії, а саме пенсії за віком на пільгових умовах.

Втім, такий вид пенсії (пенсія за віком) та порядок її призначення здійснюється на умовах, що визначені Законом №1058-IV.

Оскільки заява позивача до органу Пенсійного фонду від 25 березня 2024 року фактично стосувалась того самого виду пенсії (пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1), яка вже призначена позивачу, то такий вид пенсії не може бути призначений повторно на підставі положень статті 40 Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021-2023 роки.

Застосування при призначенні пенсії позивача окремих положень Закону №1788-ХІІ щодо необхідних стажу та віку не свідчить про те, що така пенсія не є пенсією за віком за нормами Закону №1058-IV, адже пунктом другим розділу XV «Прикінцеві положення» цього Закону прямо передбачено визначення розміру та порядку призначення пенсії за віком на пільгових умовах із застосуванням Закону №1058-IV.

Саме цим такі пенсії відрізняються від пенсій за віком, призначених виключно за нормами Закону №1788-ХІІ (наприклад, трудові пенсії за вислугу років), адже цей закон передбачає інший порядок, зокрема, визначення розміру пенсії (стаття 19 Закону № 1788-ХІІ).

Зважаючи на наведене, є безпідставним посилання позивача, що пенсія у 2017 році призначена відповідно до Закону №1788-ХІІ, а тому не призначалася відповідно до Закону №1058-IV.

Вирішальною у даній справі ознакою закону, за яким призначається пенсія, є наявність у такому законі норми, яка встановлює розмір пенсії, оскільки саме така норма визначає заробітну плату, що враховується при призначенні пенсії.

Фактичні обставини справи вказують на те, що розмір пенсії позивача визначений на підставі статей 27, 40 Закону №1058-IV.

Тому незалежно від пільгових умов призначення пенсії, призначена позивачу у 2017 році пенсія є пенсією за віком за Законом №1058-IV.

Крім того, Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 22 жовтня 2024 року у справі № 300/5450/23 сформульовано такі висновки у правовідносинах, які є подібними правовідносинам, якій є спірними в цій справі:

1) статтею 13 Закону 1788-XII для відповідних категорій осіб передбачено не окремий вид пенсійного забезпечення, а пільгові умови для призначення пенсії за віком, які полягають у зменшенні пенсійного віку;

2) пільгова пенсія за віком, призначена з урахуванням положень Закону 1788-XII, призначається та виплачується в порядку та на умовах, що визначені Законом №1058-IV, а тому особи, які отримують таку пенсію, не мають права на перехід на пенсію за віком на загальних підставах відповідно до Закону №1058-IV після досягнення ними пенсійного віку.

Позиція суду першої інстанції у даній справі, відповідає приведеним висновкам судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду.

Є неприйнятними посилання позивача на дискримінаційне правове регулювання прав на пенсійне забезпечення різних категорій отримувачів пільгових пенсій, оскільки ці категорії знаходяться не у однаковому становищі, розмір пенсій залежить від закону, за яким він визначається (стаття 27 Закону №1058-IV або стаття 19 Закону №1788-ХІІ), та може суттєво відрізнятися.

За наведених обставин колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи сукупність викладених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Оскільки вимоги позивача судом апеляційної інстанції не задоволено, відсутні підстави для розподілу судових витрат згідно ст.139 КАС України.

Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 червня 2024 року у справі № 160/10555/24 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак