Справа № 400/4894/24
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2024-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/4894/24

Перша інстанція: суддя Лісовська Н. В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А:

24 травня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просила:

визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 20.07.2023 року № 0-1427-UA0010732, № 0-1427-UA0010732, № 0-1427-UA0010732, № 0-1427-UA0010732, № 0-1427-UA0010732.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що спірними податковими повідомленнями-рішеннями нараховано податкові зобов`язання за податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. В той же час, позивач є членом фермерського господарства «Фортуна-Агро.ЛГ», тому об`єкти нерухомого майна, що використовуються сільськогосподарськими товаровиробниками, не оподатковуються податком на майно згідно з приписами пп. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України.

Головне управління Державної податкової служби у Миколаївській області заперечувало проти задоволення позову, зазначаючи, що позивач не надав доказів використання об`єктів нерухомого майна для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 року у задоволені позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Зокрема, апелянт зазначає, що є сільськогосподарським товаровиробникам, тому має податкову пільгу.

Головне управління Державної податкової служби у Миколаївській області своїм право на подання відзиву не скористлось, про розгляд справи повідомлено належним чином, шляхом направлення судової кореспонденції до електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд».

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлені та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини.

ОСОБА_1 на праві приватної власності належать нежитлові будівлі по АДРЕСА_1 , 70-В, АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 .

20.07.2023 року відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення № 0-1427-UA0010732, № 0-1427-UA0010732, № 0-1427-UA0010732, № 0-1427-UA0010732, № 0-1427-UA0010732, якими позивачу нараховано податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2022 рік у загальній сумі 194 619,75 грн.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не підтвердив жодним доказом, що здійснює підприємницьку діяльність з товарного сільгоспвиробництва та використовує у такій діяльності належні йому на праві приватної власності нежитлові будівлі.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України.

Згідно з підпунктом 265.1.1 пункту 265.1 статті 265 Податкового кодексу України (в редакції, чинній з 01.01.2015 року) податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є складовим елементом податку на майно, який в силу приписів підпункту 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 цього Кодексу належить до місцевих податків.

Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом 266.2.1. п. 266.2. ст. 266 Податкового кодексу України визначено, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Положеннями пп. «ж» пп.266.2.2. п. 266.2. ст.266.2.2 ПК України (у редакції чинній у базовому податковому періоді - 2020 році) передбачено, що не є об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Правовий аналіз наведеної норми дає обґрунтовані підстави вважати, що її застосуванню передує обов`язкова сукупність трьох умов:

1) власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником;

2) об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності;

3) об`єкт нерухомості не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

При цьому доведенню підлягає саме наявність фактичного використання спеціальних об`єктів нерухомості у власній сільськогосподарській діяльності суб`єкта оподаткування.

Відповідно до пп. 14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа-підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Поняття «сільськогосподарський товаровиробник» міститься у статті 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років» від 18 січня 2001 року №2238-III, під яким законодавець визначає фізичну або юридичну особу, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Відповідно до доводів позивача, вона, являючись членом фермерського господарства «Фортуна-Агро.ЛГ», передала належні їй об`єкти нерухомого майна у користування ФГ.

Тобто позивач особисто визнає, що вона самостійно не використовувала належній їй об`єкти нерухомого майна у 2022 році, оскільки будівлі були передані ФГ «Фортуна-Агро.ЛГ».

В даному аспекті колегія суддів звертає увагу, що отримання податкової пільги пов`язується з самостійним здійсненням діяльності суб`єктом оподаткування, а не через іншу юридичну особу. У розумінні вимог податкового кодексу, позивач має самостійно бути сільськогосподарським товаровиробником.

Проте, будь-яких доказів того, що позивач безпосередньо займається сільськогосподарською діяльністю та є сільськогосподарським товаровиробником (документів щодо наявності на праві власності чи користування спеціалізованого обладнання, закупівля посівних матеріалів, добрив, гербіцидів, договорів щодо реалізації продукції тощо) матеріали справи не містять і судом апеляційної інстанції не встановлено.

До того ж, надані позивачем докази здійснення господарської діяльності ФГ «Фортуна-Агро.ЛГ» стосуються 2023 року, тоді як податок нараховано позивачу за 2022 рік.

Відтак, колегією суддів не встановлено підстав для застосування приписів податкового законодавства, якими визначено, що не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду 11.04.2023 року у справі №380/2434/20.

Таким чином, під час розгляду даної справи колегія суддів не встановила правових підстав для скасування оскаржуваних повідомлень рішень та задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 29 травня 2024 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. «а»-»г» п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко