Справа № 620/3811/22
Суддя: Лариса ЖИТНЯК
Дата ухвалення: 2024-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
16 грудня 2024 року Чернігів Справа № 620/3811/22
Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про встановлення судового контролю у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) в особі житлової комісії Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
Позивач звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) в особі житлової комісії в/ч НОМЕР_2 , в якому просить визнати протиправним та скасувати п.2 рішення житлової комісії в/ч НОМЕР_2 від 30.08.2019 №10 в частині відмови у внесенні до списків військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовим житловим приміщенням; зобов`язати відповідача зарахувати позивача до списків військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовим житловим приміщенням при військовій частині НОМЕР_2 у загальній черзі та пільговій першочерговій черзі з 30.08.2019.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.02.2024 у справі №620/3811/22 позовні вимоги було задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано п.2 рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_2 від 30.08.2019 №10 в частині відмови у внесенні ОСОБА_1 до списків військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовим житловим приміщенням. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) в особі житлової комісії Військової частини НОМЕР_2 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 09.08.2019 та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду.

Зважаючи на те, що рішення суду відповідачем не виконується, позивачем подано до суду заяву про встановлення судового контролю.

Вирішуючи вказану заяву, суд зважає на таке.

В силу ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст.14 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в ст.370 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій п.2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 №5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).

На підставі аналізу ст.3, ст.8, ч.1 та ч.2 ст.55, ч.1 та ч.2 ст.129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в п.2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 №2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених ст.129-1 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.14 та ст.370 Кодексу адміністративного судочинства України.

З метою забезпечення виконання судового рішення ст.382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду;2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, згідно з положеннями ч.1 та ч.2 ст.382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Встановлення судового контролю є правом суду, а не його обов`язком. Таке формулювання обумовлює необхідність доведення наявність підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль.

Тобто встановлення судового контролю залежить від обставин, зокрема, наявності суттєвих перешкод у реалізації виконання судового рішення.

Як вбачається з матеріалів заяви, позивач звернувся до відповідача із заявою від 14.06.2024, в якій просив повідомити про виконання рішення суду у даній справі. Втім, відповіді так і не отримав. Також, матеріалами справи не підтверджується виконання рішення суду в примусовому порядку, за виконавчим листом, виданим Чернігівським окружним адміністративним судом 14.08.2024.

Враховуючи наведене, з метою забезпечення виконання судового рішення ст.382 Кодексу адміністративного судочинства України, та з огляду на встановлені обставини, суд вважає за можливе задовольнити заяву позивача та зобов`язати відповідача подати суду звіт про виконання рішення суду від 20.02.2024 у справі №620/3811/22.

Керуючись статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву про встановлення судового контролю у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) в особі житлової комісії Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Зобов`язати Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) в особі житлової комісії Військової частини НОМЕР_2 надати суду звіт про виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.02.2024 у справі №620/3811/22, у місячний строк з дня набрання чинності цією ухвалою.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена в порядку, встановленому ст. 294-297 КАС України.

Суддя Л.О. Житняк