Справа № 620/11626/24
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2024-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення матеріалів справи

12 грудня 2024 року м. Київ № 620/11626/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправною бездіяльність.

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління пенсійного фонду України у Київській області, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, проживаючому на території радіоактивного забруднення в зоні гарантованого добровільного відселення у розмірі 2 мінімальних заробітних плат, у відповідності до ст. 39 Закону України від 28.02.1991 №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати відповідача з 01.03.2024 здійснити нарахування та виплату позивачу щомісячного підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні гарантованого добровільного відселення відповідно до ст. 39 Закону України від 28.02.1991 №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі двох мінімальних заробітних плат, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої у місячному розмірі, яка підлягає послідовному її підвищенню протягом певного року, в якому здійснюється така доплата згідно з законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 27.08.2024 передано справу №620/11626/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії на розгляд до Київського окружного адміністративного суду (бульвар Лесі Українки, 26а, м. Київ, 01133).

Дослідивши справу на предмет виконання вимог 251 КАС України, суд вважає за необхідне повернути справу до Чернігівського окружного адміністративного суду для надіслання справи до Шостого адміністративного апеляційного суду у визначеному процесуальним законодавством порядку.

Відповідно до вимог ч.8 ст. 29 КАС України передача адміністративної справи з одного суду до іншого на підставі відповідної ухвали, яка підлягає оскарженню, здійснюється не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження такої ухвали, а в разі подання апеляційної скарги після залишення її без задоволення.

Як убачається з відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, позивачка скористалася своїм правом оскарження ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 27.08.2024 №620/11626/24.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.09.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Судом апеляційної інстанції встановлено строк до 27 вересня 2024 року, протягом якого учасники справи можуть подати відзив на апеляційну скаргу разом з доказами його надсилання (надання) іншим учасникам справи та заперечення проти заяв і клопотань, якщо такі містяться в апеляційній скарзі.

Роз`яснино учасникам справи, що у відзиві на апеляційну скаргу може міститися клопотання особи про розгляд справи за її участі. За відсутності такого клопотання вважається, що особа не бажає брати участі у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Також, Шостим апеляційним адміністративним судом витребувано з Чернігівського окружного адміністративного суду матеріали адміністративної справи №620/11626/24, та продовжено строк судового розгляду на розумний термін, необхідний для отримання матеріалів справи №620/11626/24 із суду, в якому вони зберігаються.

Суд звертає увагу, що ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово нагадував, в тому числі у рішенні у справі «Воловік проти України» (Volovik v. Ukraine) від 6 грудня 2007 року, заява № 15123/03, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має брати до уваги процесуальну єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду (див., наприклад, рішення у справі «Подбіельські та ППУ Полпуре проти Польщі» (Podbielski and PPU Polpure v. Poland) від 26 липня 2005 року, заява № 39199/98, п. 62).

Суд зазначив, що "незаконна відмова у доступі до апеляційного суду, який має повноваження переглянути справу як стосовно фактів, так і стосовно права, а також повноваження встановлювати нові факти, які не досліджувалися під час розгляду справи судом першої інстанції є порушенням ст. 6 Конвенції".

Положеннями ч.1 ст. 293 КАС України передбачено право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. Аналогічні положення містяться в ст. 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Поняття «забезпечення права» за своїм змістом є більш широким поняттям, ніж поняття «право», яке використовується у законі, бо воно передбачає, крім самого «права», ще й гарантований державою механізм його реалізації. Забезпечення права на апеляційне і касаційне оскарження включає як можливість оскарження судового рішення, так і обов`язок суду прийняти та розглянути подану апеляцію чи касацію. Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті апеляційних скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства та незабезпечення їх подачі є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі статтею 64 Конституції України, не може бути обмежене (пункти 1, 2 резолютивної частини Рішення від 25 грудня 1997 року № 9-зп, абзац 7 пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року 11 - рп/2012).

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Воно забезпечується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є основоположними для всіх форм судочинства та судових інстанцій (пункт 8 частини третьої статті 129) (пункт 3.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 року № 11 - рп/2012).

Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007). Отже, конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду є складовою права на доступ до правосуддя.

Відповідно до вищезазначеного, Верховний суд констатував, що право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом є безумовним. Також гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді. З огляду на ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», яка передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, необхідно вказати і на правові позиції Європейського суду з прав людини стосовно доступу до правосуддя та права перегляду судових рішень. У справі "Скорик проти України" Європейський суд з прав людини нагадав, що "відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава має гарантувати, що особи, які знаходяться під її юрисдикцією, реалізують право у апеляційних судах на основні гарантії, передбачені ст. 6 Конвенції. Мають бути враховані особливості провадження, що розглядається, та сукупність проваджень, що здійснювались у відповідності з національним правопорядком, а також роль апеляційного суду у них".

Ураховуючи вищенаведене суд вважає за необхідне повернути Чернігівському окружному адміністративному суду дану справу для виконання ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.09.2024 та забезпечення учасникам справи права на апеляційний перегляд рішення про передачу справи за належною підсудністю.

Керуючись статтями 169, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Матеріали адміністративної справи №620/11626/24 повернути до Чернігівського окружного адміністративного суду для забезпечення права сторонам на апеляційний перегляд судового рішення.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя Лисенко В.І.