Справа № 522/8089/24
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2024-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2024 р.м. ОдесаСправа № 522/8089/24

Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції: м. Одеса;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

14.10.2024 року;

Головуючий в 1 інстанції: Бойко О.Я.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Крусяна А.В.

Яковлєва О.В.

За участю: секретаря- Недашковської Я.О.

представника апелянта Білика Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови, стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 16.05.2024 ВП №75009751, винесену головним державним виконавцем Приморського відділу ДВС у м.Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) Біликом Ростиславом Валерійовичем;

стягнути з Приморського відділу ДВС у м.Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) на користь ОСОБА_1 сплачений борг за виконавче провадження у сумі 1017 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП №75009751 винесена з порушенням вимог пункту 2 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме на підставі виконавчого документа, відносно якого закінчився строк на пред`явлення до примусового виконання.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Суд визнав протиправною та скасував постанову про відкриття виконавчого провадження від 16.05.2024 ВП №75009751, винесену головним державним виконавцем Приморського відділу ДВС у м.Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) Біликом Ростиславом Валерійовичем.

Стягнув з Приморського відділу ДВС у м.Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) на користь ОСОБА_1 сплачений борг за виконавче провадження у сумі 1017 грн.

Стягнув з Приморського відділу ДВС у м.Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі у розмірі 1211 грн.

Вирішуючи спір по суті та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що наявні матеріали справи свідчать про очевидність тієї обставини, що строк пред`явлення до виконання виконавчого документу сплинув, що вимагало від відповідача з урахуванням приписів статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» повернути виконавчий документ без прийняття до виконання. Встановлення під час судового розгляду протиправності постанови державного виконавця є підставою для її скасування та стягнення на користь позивачки сплаченої в межах виконавчого провадження заборгованості.

В апеляційній скарзі Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи та вимоги апеляційної скарги, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки положенням Закону України «Про виконавче провадження» та обставинам справи і помилково не враховано, що відповідно до вимог Закону України від 15.03.2022 №2129-ІХ, яким внесено зміни до розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», тимчасово на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану. Відтак, у державного виконавця не виникло правових підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без виконання, оспорювана постанова про відкриття виконавчого провадження є законною та підстави для її скасування відсутні.

На переконання апелянта, є безпідставним і висновок суду про стягнення з відділу ДВС на користь позивачки сплаченого боргу за виконавчим документом, адже на користь органу державної виконавчої служби відповідні суми коштів не перераховувались.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Заперечуючи проти обґрунтованості доводів та вимог апелянта, позивачка зазначає, що відповідачем під час вирішення справи не вжито заходів щодо доведення правомірності свого рішення, у тому числі шляхом надання своїх пояснень та їх підтвердження відповідними доказами.

Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, 03.12.2023 Департаментом патрульної поліції винесено постанову Серії ЗАВ №04215794 у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, накладено на позивачку адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень.

У постанові Департаменту також містять відомості про набрання постановою законної сили 29.01.2024, строк пред`явлення постанови до примусового виконання до 29.04.2024.

Заявою від 08.03.2024 за №665697/41/47-2024 Департамент скерував постанову Серії ЗАВ №04215794 до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Одеса) з метою примусового виконання.

Вказана заява у відділ ДВС зареєстрована 14.05.2024 о 08:56 год.

16.05.2024 року головним державним виконавцем Приморського відділу державно виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Біликом Ростиславом Валерійовичем винесено постанову ВП №75009751 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови від 03.12.2023 Серії ЗАВ №04215794 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 680 гривень по справі про адміністративне правопорушення.

Вимоги виконавчого документа на момент звернення позивачки із цим позовом та вирішення судової справи є виконаними, внаслідок чого головним державним виконавцем Приморського відділу державно виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Біликом Ростиславом Валерійовичем винесено постанову від 21.05.2024 ВП №75009751 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого документа.

Не погоджуючись із постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, посилаючись на її неправомірність, позивачка звернулась до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, заслухавши пояснення учасника, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У статті 2 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, таких засад: верховенства права; законності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Виходячи з положень статті 3 Закону №1404-VIII постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом, є виконавчими документами та підлягають примусовому виконанню органом державної виконавчої служби.

Статтею 4 Закону №1404-VIII визначено вимоги до виконавчого документа та передбачено, що у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Разом з цим, відповідно до частини 4 статті 4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, зокрема, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання (пункт 2).

За правилами частини 1 статті 12 Закону №1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Слід враховувати, що відповідно до частин 1, 2, 3 статті 11 Закону №1404-VIII строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом встановлюються виконавцем.

Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Строки, встановлені цим Законом, обчислюються в робочих днях, місяцях і роках, а також можуть визначатися посиланням на подію, яка повинна неминуче настати.

Одночасному врахуванню підлягає й те, що Законом України «Про внесення зміни до розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" від 15.03.2022 №2129-IX, який набрав чинності 26.03.2022, розділ XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" доповнено пунктом 10-2, зокрема, такого змісту: «визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану».

На момент набрання виконавчим документом законної сили, пред`явлення виконавчого документа на примусове виконання та винесення оспорюваної за цим позовом постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих особливостей організації примусового виконання судових рішень і рішень інших органів під час дії воєнного стану» від 11.04.2023 №3048-IX, який набрав чинності 06.05.2023, пункт 10-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" викладено в новій редакції, де передбачено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №2102-IX, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану (пункт 4).

Так, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом від 24 лютого 2022 року №2102-IX, з 24 лютого 2022 року введено на всій території України воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на даний час.

Згідно матеріалів виконавчого провадження ВП №75009751, виконавчий документ постанова Департаменту патрульної поліції Серії ЗАВ №04215794 про накладення штрафу у справі про адміністративне правопорушення набрала чинності 29.01.2024 та передана на примусове виконання до органу виконавчої служби 14.05.2024.

Разом з цим, виходячи з чинних на момент виникнення спірних правовідносин положень пункт 10-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження", строк, встановлений частиною 1 статті 12 Закону №1404-VIII для пред`явлені до примусового виконання виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, (протягом трьох місяців з дня набрання чинності виконавчим документом) не вважається пропущеним, оскільки такий переривається та встановлюється з дня припинення або скасування воєнного стану.

Відповідно, з наведеного слідує неправильність висновку суду першої інстанції про неправомірність оспорюваної постанови державного виконавця стосовно прийняття виконавчого документа до примусового виконання (відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом) та виникнення у державного виконавця правових підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до примусового виконання згідно частини 4 статті 4 Закону №1404-VIII.

Інші доводи позивачки, що стосуються необґрунтованості та неправомірності стягнення у справі про адміністративне правопорушення, не впливають на вирішення адміністративної судової справи, оскільки за цим позовом не оспорюється постанова Департаменту патрульної поліції про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності.

Окремої уваги колегія суддів вважає за необхідне приділити положенням частин 1, 2, 3 статті 242 КАС України, згідно яких рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За правилами частин 1, 4 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

У галузі дії принципу офіційності адміністративний суд зобов`язаний дослідити важливі для прийняття рішення з правового спору фактичні обставини, залучити їх до провадження та встановити їх правдивість.

Не використання процесуальних функцій, наведених у вказаних нормах адміністративного процесуального законодавства, нівелює обґрунтованістю тих чи інших висновків суду за результатом вирішення адміністративної справи.

Акцентуючи увагу на наведених положеннях адміністративного процесуального законодавства, колегія суддів повторно звертає увагу на те, що оспорюваною у цій справі є правомірність постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження. Ключовим питанням спірних правовідносин є з`ясування судом дійсних обставин щодо дотримання державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження» при прийнятті виконавчого документа до примусового виконання та відкритті виконавчого провадження в контексті додержання стягувачем строків пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, тобто обставин, які можуть бути встановлені судом виключно за результатом вивчення та дослідження всіх матеріалів відповідного виконавчого провадження.

Однак, зі змісту оскаржуваного судового рішення не встановлено, що надання судом першої інстанції правової оцінки спірним правовідносинам відбулось на підставі повного та всебічного розгляду адміністративної справи і судом вжито усіх можливих процесуальних заходів задля забезпечення основних принципів адміністративного судочинства.

Усуваючи допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального законодавства, апеляційний суд вжив відповідних заходів, витребував у відповідача усі матеріали виконавчого провадження, в межах якого винесено оспорювану постанову, забезпечив їх фактичне одержання і приєднання до матеріалів адміністративної судової справи, так само як і залучив до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, стягувача у виконавчому провадження - Департамент патрульної поліції, тобто особу, на права та інтереси якої впливає результат вирішення судової справи.

Враховуючи викладене, оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають нормам матеріального і процесуального права та дійсним обставинам справи, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідно до положень статті 317 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 139, 272, 308, 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови, стягнення коштів відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 12.12.2024 року.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв