Справа № 460/12590/24
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2024-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 грудня 2024 року м. Рівне №460/12590/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просить:

визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 12.09.2024 про відмову в призначенні пенсії по віку та зарахуванні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до страхового стажу відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 період роботи з 20.08.1984 по 21.09.1998 в Ясиноватському заводі ЖБІ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію по віку, починаючи з 26.09.2024, та зарахувати до страхового стажу відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_2 період роботи з 20.08.1984 по 21.09.1998 в Ясиноватському заводі ЖБІ.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем 2 протиправно прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії по віку та відмовлено у зарахуванні до страхового стажу позивача періоди роботи згідно записів у трудовій книжці. Зазначила, що спірні періоди підтверджується відповідними записами в трудовій книжці, яка відповідно до вимог чинного законодавства є основним документом, що підтверджує стаж роботи та була надана пенсійному органу. Вказала, що основною причиною для відмови у призначенні пенсії та зарахуванні стажу була неможливість ідентифікувати відтиск печатки у трудовій книжці. Окрім цього, вказала, що вона не має нести відповідальність за заповнення трудової книжки. Таким чином, вказана обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача на належний соціальний захист. Просила позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 23.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Заперечуючи проти позовних вимог, представник Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову. Звернув увагу суду на тому, що згідно вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (частина перша ст. 26), право на призначення пенсії за віком мають особи, після досягнення віку 60 років та за наявності страхового стажу не менше 31 років. Вказав, за результатами розгляду документів, доданих до заяви, згідно записів трудової книжки до страхового стажу не враховано спірні періоди, оскільки записи засвідчено не чітким відтиском печатки. Таким чином, вважає, що позивачу було правомірно відмовлено у призначені пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області правом подання відзиву не скористався.

Оскільки розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, то у відповідності до вимог ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку внутрішньо переміщених осіб, що підтверджується довідкою №5612-461763 від 22.01.2018.

04.09.2024 позивач подала до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області заяву про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 12.09.2024 у призначенні пенсії за віком позивачу було відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

До страхового стажу відповідно до долученої трудової книжки серії НОМЕР_3 від 29.10.1982 не зараховано період роботи з 20.08.1984 по 21.09.1998, оскільки в записі про звільнення неможливо ідентифікувати відтиск печатки.

Не погоджуючись із такими діями відповідача 2, позивач і звернувся до суду із даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законах України від 05.11.1991 року № 1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі - Закон №1788-XII) та від 09.07.2003 року № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до положень ст. 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону № 1058-IV за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Закону № 1058-IV.

Так, згідно з ст. 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону № 1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

На виконання зазначеної норми Закону, постановою Кабінету міністрів України № 637 від 12.08.1993 року затверджено "Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки чи відповідних записів в ній" (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Також згідно із ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. А необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Подібний висновок відображений у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.01.2020 року у справі № 588/647/17.

Суд звертає увагу на тому, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому їх не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірних періодів роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Зокрема, у спірному випадку, позивач, серед іншого, просить зарахувати до її загального страхового стажу період роботи з 20.08.1984 по 21.09.1998, з приводу чого суд зазначає наступне.

Як вбачається із запису №6 трудової книжки серії НОМЕР_3 від 20.10.1982 ОСОБА_1 20.08.1984 була прийнята (дослівно: "пропарщицей в лабораторію"), запис №7 від 03.11.1986 була переведена лаборантом, запис №8 від 21.10.1987 - переведена на 3 розряд лаборанта по фізично-механічному випробуванні, запис №9 від 18.12.1989 - переведена лаборантом 3 розряду в цех ПСХ, запис №10 від 19.10.1994 - Ясиноватський завод ЖБІ, перейменований на Закрите акціонерне товариство Ясиноватський завод ЖБІ, запис №11 від 05.02.1991 переведена оператором ПСХ, запис №12 від 21.09.1998 була звільнена по скороченню чисельності за п.1. ст.40 КЗпП України.

Тобто, на переконання суду, спірний період роботи позивача з 20.08.1984 по 21.09.1998 підтверджується записом у трудовій книжці позивача від 20.10.1982 серії НОМЕР_3 .

Проте, як слідує з спірного у даній справі рішення, відповідачем не зарахований вказаний період роботи, так як запис про звільнення засвідчено не чітким відтиском печатки.

Суд зауважує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Подібна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 25.04.2019 року у справі №593/283/17 та від 30.09.2019 року у справі № 638/18467/15-а.

Відтак, на думку суду, дії відповідача 2 щодо не зарахування стажу лише через нечіткий відтиск печатки у записі про звільнення, є протиправними.

З огляду на це, суд вважає, що спірний період роботи позивача з 20.08.1984 по 21.09.1998 підлягає до зарахування до загального страхового стажу позивача.

В свою чергу, рішення відповідача 2 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком у контексті частини другої ст.2 КАС України є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, так як при не зарахуванні спірного періоду роботи позивача відповідач посилався лише на формальні неточності у записі (запис про звільнення засвідчено не чітким відтиском печатки).

Щодо позовної вимоги зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити позивачу пенсію по віку з 26.09.2024 суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 58 Закону №1058-IV, пенсійний фонд є органом, який, зокрема, здійснює керівництво та управління солідарною системою, забезпечує збирання, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування виплати пенсій.

Так, питання призначення пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

За таких обставин адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Також, суд враховує позицію Верховного Суду, висловлену в постанові від 08.02.2024 по справі № 500/1216/23, згідно з якої дії зобов`язального характеру щодо зарахування стажу та призначення пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності.

Відтак, у сукупності наведених вище обставин, на переконання суду, з метою захисту порушеного права позивача, слід також зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.09.2024 про призначення пенсії за віком, прийнявши відповідне рішення, з врахування правових висновків, зазначених судом у рішенні.

А відтак, у задоволенні позовних вимог до ГУ ПФУ в Рівненській області позивачу слід відмовити, оскільки останній не здійснював опрацювання пенсійної справи позивача та не приймав жодних рішень .

Згідно із ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем частково надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи частково було спростовано відповідачами.

Відповідач 2, як суб`єкти владних повноважень не обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач частково довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Оскільки судом встановлений частково факт наявності порушеного права позивача з боку відповідачів, то поданий позов необхідно задовольнити частково.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області №36 від 12.09.2024 про відмову в призначені ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 20.08.1984 по 21.09.1998.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.09.2024 про призначення пенсії за віком, прийнявши відповідне рішення, з врахування правових висновків, зазначених судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 12 грудня 2024 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076) Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83А,м. Чернігів,Чернігівська обл.,14005, ЄДРПОУ/РНОКПП 21390940)

Суддя С.А. Борискін