Справа № 440/12841/24
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2024-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

16 грудня 2024 рокум. ПолтаваСправа № 440/12841/24

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Сич С.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Комісії з розгляду питання надання відстрочки від мобілізації при ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

29 жовтня 2024 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Комісії з розгляду питання надання відстрочки від мобілізації при ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення, оформлене протоколом №22 від 18.10.2024, Комісії з розгляду питання надання відстрочки від мобілізації при ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині відмови ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію";

- зобов`язати Комісію з розгляду питання надання відстрочки від мобілізації при ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно розглянути з дотриманням порядку, меж, строку та способу дій, визначених законом заяву ОСОБА_1 від 22.08.2024, зареєстровану 23.08.2024, про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" з урахуванням висновків суду.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/12841/24. У задоволенні клопотання позивача про залучення третьої особи - відмовлено. Клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження задоволено. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Витребувано від відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 докази.

13 грудня 2024 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони будь-яким територіальному центру комплектування та соціальної підтримки, в тому числі ІНФОРМАЦІЯ_1 та його відділам, зокрема, ІНФОРМАЦІЯ_3 , в особі його посадових осіб вчиняти дії щодо призову (мобілізації) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на військову службу під час мобілізації до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі №440/12841/24.

Частиною 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 6 статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Вирішуючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі, суд дійшов таких висновків.

Частиною 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно із статтею 153 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен подати відповідну позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до частини 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною 2 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Відтак, заходи забезпечення позову застосовуються судом лише у виключних, виняткових випадках за наявності для цього умов та підстав, передбачених процесуальним законом, при цьому, такі заходи повинні відповідати критеріям адекватності та співмірності.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Предметом спору у цій справі є рішення Комісії з розгляду питання надання відстрочки від мобілізації при ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене протоколом №22 від 18.10.2024, в частині відмови ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Позивач у позові також заявляє похідну вимогу зобов`язати Комісію з розгляду питання надання відстрочки від мобілізації при ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно розглянути з дотриманням порядку, меж, строку та способу дій, визначених законом заяву ОСОБА_1 від 22.08.2024, зареєстровану 23.08.2024, про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" з урахуванням висновків суду.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивачем зазначено, після звернення до суду з позовом про оскарження рішення Комісії з розгляду питання надання відстрочки від мобілізації при ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформленого протоколом №22 від 18.10.2024, в частині відмови ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", відповідач протиправно вніс відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних і резервістів "Оберіг", що начебто позивач ухиляється від мобілізації (порушує правила військового обліку), що дає змогу відповідачу протиправно мобілізувати позивача до прийняття рішення судом у справі №440/12841/24, тоді як за твердженням позивача, він має право на відстрочку від мобілізації. Позивач вказує, якщо його буде призвано на військову службу під час мобілізації в особливий період, він набуде нового юридичного статусу військовослужбовця, що унеможливить реалізацію права на відстрочку у разі встановлення наявності у нього такого права, та унеможливить виконання рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Суд зазначає, що гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 77 КАС України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Застосування судом обраних позивачем заходів забезпечення позову не може ґрунтуватися лише на припущеннях позивача, як і суду. Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитися, що надані докази та доводи позивача на цьому етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Водночас, позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів, що свідчать про вжиття відповідачем дій щодо призову позивача на військову службу. Позивачем не надано доказів, що відповідачем вчиняються активні мобілізаційні заходи по відношенню до позивача, які полягають у врученні йому повістки, тощо, та що існує реальна загроза вжиття заходів, спрямованих на призов заявника на військову службу під час мобілізації.

Суд зазначає, що у цій справі не оскаржуються дії чи рішення щодо внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних і резервістів, а додана позивачем до заяви про забезпечення позову копія витягу з мобільного застосунку Резерв+ містить дату його формування 11.12.2024, проте не містить відомостей про дату внесення відомостей про порушення правил військового обліку, а також про підставу для внесення цього запису мобільного застосунку Резерв+.

Наведені позивачем у заяві про забезпечення позову аргументи про можливий призов позивача на військову службу під час мобілізації на цій стадії судового процесу не дають підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Позивачем не доведено наявності підстав, передбачених частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, які є обов`язковими для постановлення ухвали про забезпечення позову.

Своєю чергою посилання позивача на ймовірну загрозу ускладнення або унеможливлення виконання рішення суду, ефективного захисту та поновлення порушених прав не може бути єдиною підставою для забезпечення позову, оскільки, у разі вирішення спору на користь заявника по суті, застосовуються відповідні правові механізми, спрямовані на відновлення попереднього становища та виконання вимог законодавства.

Щодо доводів позивача у заяві про протиправність оспорюваного рішення, суд зазначає наступне.

Очевидні ознаки протиправності оспорюваного рішення та порушення таким рішенням прав, свобод або інтересів осіб, які звернулися до суду, повинні, насамперед, існувати поза обґрунтованим сумнівом. Тобто, суд, який застосовує заходи забезпечення позову з цих підстав повинен бути переконаний у тому, що відповідне рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, визначеними частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам таких порушень.

В іншому випадку, висновки суду про наявність очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення ним прав, свобод чи інтересів позивача до розгляду справи по суті, свідчать про наперед сформовану судом правову позицію по справі.

Оцінка оскаржуваному у цій справі рішенню може бути надана під час розгляду справи по суті з урахуванням доказів, витребуваних судом, стверджувати про правомірність чи неправомірність оспорюваного рішення на даний час неможливо.

Відповідно до статті 192 Кодексу адміністративного судочинства України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат. Таким чином, саме на стадії розгляду справи по суті суд з`ясовує обставини справи, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, та досліджує зібрані у справі докази.

Підсумовуючи все викладене вище, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 150-154, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову ОСОБА_1 до Комісії з розгляду питання надання відстрочки від мобілізації при ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали до Другого апеляційного адміністративного суду, в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.С. Сич