Справа № 160/21574/24
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2024-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Калугіної Н.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про скасування рішення, -
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
- скасувати рішення про застосування фінансових санкцій № 000096/04-36-09-02/ НОМЕР_1 від 27.06.2024 року в.о. начальника Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровської області Наталі Федаш відносно ОСОБА_1 ;
- стягнути з Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір в сумі 1211,20 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення про застосування до позивача фінансових санкцій прийнято на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 27.03.2024 серія ВАД №055168, який оскаржений до суду. Постановою Царичанського районного суду Дніпропетровській області від 27.04.2024 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 164-5 ч. 1 КУпАП закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Відповідно, на думку позивача, відсутні підстави для застосування фінансових санкцій до позивача. До того ж, позивач зазначає, що відносно нього не було складено протокол про адміністративне правопорушення, що також є підставою вважати про протиправність спірного рішення.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.08.2024 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні, а також встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
Позивач правом на надання відповіді на відзив не скористався.
Справа розглядається судом в порядку спрощеного провадження за приписами статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши письмові докази, судом встановлено таке.
ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебуває на податковому обліку в Головному управлінні Державної податкової служби у Дніпропетровській області; основний вид діяльності: роздрібна торгівля тютюновими виробами в спеціалізованих магазинах, має ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями з терміном дії до 04.04.2024 року, з визначенням місця торгівлі за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням в.о. Начальника Головного управління ДПС у Дніпропетровської області Наталі Федаш про застосування фінансових санкцій № 000096/04-36-09-02/ НОМЕР_1 від 27 червня 2024 рока відносно ФОП ОСОБА_1 застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн за зберігання тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка, на підставі абз. 14 частини 2 статті 17 Закону України № 481/95-ВР Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального(далі-Закон № 481/95-ВР).

Згідно змісту вказаного рішення, за результатами перевірки стану дотримання вимог законодавства під час провадження діяльності/пов`язаної з виробництвом та; обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального у ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі матеріалів правоохоронних органів (протокол про адміністративне правопорушення від 27.03.2024 серія ВАД№ 055168) встановлено порушення статті 11, 15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР Про державне регулювання, виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального.

Отже, не погоджуючись із даним рішенням про застосування фінансових санкцій, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір в межах підстав та предмету даного позову, суд виходить з такого.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-VI.

Відповідно до положень підпункту 19-1.1.1 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.

Відповідно до підпункту 19-1.1.16 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального.

Відповідно до підпункту 20.1.19 пункту 20.1. статті 20 ПК України контролюючі органи мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/ або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 №481/95-ВР (далі Закон №481/95-ВР) визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального на території України.

Відповідно до частини першої та абзацу першого частини другої статті 17 Закону №481/95-BP за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

За порушення норм Закону №481/95-BP до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 року №790, затверджено Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі Порядок №790).

Відповідно до пункту 5 Порядку №790 підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є, зокрема, матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Позивач посилається на закриття в судовому порядку справи про адміністративне правопорушення за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, як на підставу протиправності спірного рішення про застосування фінансових санкцій.

Під час розгляду даної справи, судом встановлено, що працівниками Дніпровського РУП ВП №11 ГУ НП України у Дніпропетровській області за ч.1 ст. 164-5 КУпАП відносно ОСОБА_2 27.03.2024 складений протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №055168 за реалізацію та зберігання ОСОБА_2 тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка у приміщенні магазину «ФОП ОСОБА_3 ».

Постановою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 27.04.2024 року у справі №196/465/24 щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 164-5 ч.1 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 164-5 ч. 1 КУпАП закрито на підставі п. 1 ст. 247КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Судом у цій постанові зазначено, що «відповідальність за ч.1ст.164-5КУпАП передбачена за зберігання або транспортування алкогольних напоїв чи тютюнових виробів з підробленими чи фальсифікованими марками акцизного податку посадовими особами підприємств - виробників, імпортерів і продавців таких товарів. Виходячи з диспозиції вказаної статті, об`єктивна сторона зазначеного правопорушення полягає в зберіганні або транспортуванні алкогольних напоїв чи тютюнових виробів з підробленими чи фальсифікованими марками акцизного податку посадовими особами підприємств - виробників, імпортерів і продавців таких товарів. Суб`єктом правопорушення є посадові особи підприємств - виробників, імпортерів і продавців таких товарів. Дана стаття не передбачає відповідальності за зберігання тютюнових виробів без марок акцизного податку. Отже, зміст викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин вчинення правопорушення не відповідає змісту диспозиції ч. 1 ст. 164-5 КУпАП, а наведене у протоколі правопорушення не охоплюється складом правопорушення, передбаченим ч. 1 ст. 164-5 КУпАП. За наведених обставин, суд дійшов висновку про відсутність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-5 КУпАП, та відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-5 КУпАП».

Суд зазначає, що наявність рішення суду про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 164-5 КУпАП щодо продавця ФОП ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП за відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення, стосується виключно питання щодо притягнення цієї особи до адміністративної відповідальності по КУпАП.

За правилами частини четвертої статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Верховний Суд у постанові від 28.04.2020 у справі №815/94/16 вказав, що відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Передбачене вказаною нормою процесуального права звільнення від доказування не має абсолютного характеру і не може сприйматись судом як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Адміністративний суд не повинен сприймати як обов`язкові висновки щодо фактичних обставин справи, наведені у чинних судових рішеннях за інших адміністративних, цивільних чи господарських справ.

Для спростування преюдиційних обставин, передбачених вказаним положенням Кодексу адміністративного судочинства України, учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку.

Більш того, частиною сьомою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Суд також повинен враховувати вимоги частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України щодо необхідності офіційного з`ясування всіх обставин справи і у відповідних випадках витребувати ті докази, яких, на його думку, не вистачає для належного встановлення обставин у справі, що розглядається.

Якщо суд дійде висновку про те, що обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу.

Отже, суд під час розгляду справи на підставі встановлених ним обставин (у тому числі з урахуванням преюдиційних обставин) повинен був самостійно кваліфікувати поведінку відповідача при призначенні та проведенні розглядуваного контрольного заходу й дійти власних висновків щодо правомірності/неправомірності такої поведінки в причинно-наслідковому зв`язку з прийняттям оскаржуваного рішення з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Так, підпунктами 111.1.1, 111.1.2., 111.1.3 пункту 111.1 статті 111 ПК України встановлено, що за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються такі види юридичної відповідальності: фінансова; адміністративна; кримінальна.

Відповідно до пункту 111.2 ПК України, фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність, що встановлюється згідно з цим Кодексом, застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).

Фінансова відповідальність, що встановлюється згідно з іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, може застосовуватися у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

Згідно з пунктом 111.3 ПКУ притягнення фізичної або юридичної особи до фінансової відповідальності за податкове правопорушення не звільняє фізичну особу чи посадових (службових) осіб юридичної особи у передбачених законом випадках від юридичної відповідальності інших видів

Відповідно до пунктами 112.3, 112.4 статті 112 ПК України, особа не може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення інакше, як на підставах і в порядку, передбачених Кодексом та не може бути притягнута двічі до відповідальності одного виду за вчинення одного і того самого податкового правопорушення.

Таким чином, фінансова відповідальність та адміністративна відповідальність є різними за своєю правовою природою, порядком та підставами притягнення та реалізуються за окремими процедурами, врегульованими різними нормативно-правовими актами.

Адміністративна відповідальність встановлюється та застосовується відповідно до норм КУпАП, а за порушення норм Закону №481/95-ВР, застосовується фінансова відповідальність до суб`єктів господарювання.

Тому установлені постановою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 27.04.2024 року у справі №196/465/24 обставини не мають безумовного преюдиційного значення для розгляду цієї справи.

При цьому, судом у справі №196/465/24 встановлено відсутність підстав для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 164-5 ч.1 КУпАП, з огляду на відсутність події та складі адміністративного правопорушення у діях саме ОСОБА_2 .

Проте, обставини щодо знаходження у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », в якому здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1 чотирьох пачок цигарок без акцизної марки ніким не спростовано, а навпаки підтверджено, протоколом про адміністративне прапорушення, поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а також протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів, складених на місці події 26.03.2024..

Отже, отримавши 08.04.2024 від Головного управління НП в Дніпропетровській області копії адміністративних матеріалів передбачених ч.1 ст. 164-5 КУпАП відносно ФОП ОСОБА_1 відповідачем прийнято рішення про застосування фінансових санкцій саме до позивача, як до суб`єкта господарської діяльності на підставі цих матеріалів.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону №481/95-ВР, тютюнові вироби - сигарети з фільтром або без фільтру, цигарки, сигари, сигарили, а також люльковий, нюхальний, смоктальний, жувальний тютюн, махорка та інші вироби з тютюну чи його замінників для куріння, нюхання, смоктання, жування чи вдихання без горіння шляхом нагрівання. За визначенням, наведеним у п.п. 14.1.107 п. 14.1 ст. 14 ПК України, спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Згідно із пунктом 226.2 статті 226 ПК України наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою, пачці (упаковці) тютюнового виробу чи ємності (упаковці) з рідиною, що використовується в електронних сигаретах, є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів.

Пункт 226.3 ст. 226 ПК України передбачає, що виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюються відповідно до положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1251 затверджено Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів (далі - Положення №1251).

Згідно з пунктом 5 Положення №1251 (у редакції, чинній на момент проведення перевірки) марка для алкогольних напоїв, крім виноробної продукції (лікерогорілчана продукція), вітчизняного виробництва виготовляється у зеленій кольоровій гамі, для алкогольних напоїв, які є виноробною продукцією, вітчизняного виробництва - червоній, для алкогольних напоїв, крім виноробної продукції (лікерогорілчана продукція), імпортного виробництва - фіолетовій, для алкогольних напоїв, які є виноробною продукцією, імпортного виробництва - оранжевій, для тютюнових виробів вітчизняного виробництва з фільтром та без фільтра (сигарети, цигарки) - зеленій, для інших тютюнових виробів вітчизняного виробництва - помаранчевій, для тютюнових виробів імпортного виробництва з фільтром та без фільтра (сигарети, цигарки) - синій, для інших тютюнових виробів імпортного виробництва - бордовій кольоровій гамі. На кожну марку наносяться такі реквізити: слова «УКРАЇНА», «МАРКА АКЦИЗНОГО ПОДАТКУ», «ТЮТЮНОВІ ВИРОБИ» (для тютюнових виробів); позначення виду марки, що складається з літер та слів «алкоголь вітчизняний (лікеро-горілчана продукція)» - «АВ ЛГП», «алкоголь вітчизняний (виноробна продукція)» - «АВ ВП», «алкоголь імпортний (лікеро-горілчана продукція)» - «АІ ЛГП», «алкоголь імпортний (виноробна продукція)» - «АІ ВП», «тютюн вітчизняний (сигарети з фільтром)» - «ТВ ЗФ», «тютюн вітчизняний (сигарети без фільтра, цигарки)» - «ТВ БФ», «тютюн імпортний (сигарети з фільтром)» - «ТІ ЗФ», «тютюн імпортний (сигарети без фільтра, цигарки)» - «ТІ БФ», «тютюн вітчизняний (інші вироби)» - «ТВ ІНШІ», «тютюн імпортний (інші вироби)»- «ТІ ІНШІ»; індекс регіону України (згідно з додатком), що відповідає місцезнаходженню виробника продукції, позначений двома цифрами (для маркування вітчизняної продукції), серія із чотирьох літер і шестизначний номер, два двозначних числа (місяць і рік, у якому вироблено марки для алкогольних напоїв) або двозначне та однозначне числа (рік і квартал, у якому вироблено марки для тютюнових виробів) через скісну риску та сума акцизного податку (для алкогольних напоїв), сплаченого за одиницю продукції, з точністю до тисячного знака, крім суми акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі алкогольних напоїв.

Пунктом 226.7 ст. 226 ПК України визначено, що кожна марка акцизного податку на алкогольні напої повинна мати окремий номер, місяць і рік випуску марки та позначення про суму сплаченого акцизного податку за одиницю маркованої продукції, крім суми акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі алкогольних напоїв.

Відповідно до п.226.9 ст.226 ПК України визначено, що вважаються такими, що немарковані, зокрема, тютюнові вироби марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції.

Так, статтею 17 Закону №481/95-ВР визначена відповідальність за порушення норм цього Закону, а саме, за порушення норм щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Таким чином, статтею 17 Закону №481/95-ВР, відповідальність за виробництва та/або зберігання, та/або транспортування, та/або реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими паперовими марками акцизного податку, - 200 відсотків вартості товару (продукції), але не менше 17000 гривень.

Як зазначалось, ГУ ДПС у Дніпропетровській області встановлено реалізацію та зберігання позивачем тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка, що і стало підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій № 000096/04-36-09-02/ від 27.06.2024 на загальну суму 17 000,00 грн.

При цьому, судом не приймаються до уваги доводи позивача про те, що правопорушення встановлено стосовно ОСОБА_2 , а ні стосовно самого позивача, що, на думку позивача виключає підстави для застосовування до ОСОБА_1 фінансових санкцій, з огляду на таке.

Відповідно до пояснень, відібраних правоохоронними органами, ОСОБА_2 є продавцем ФОП ОСОБА_1 у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_2 . Крім того, про те, що в цьому магазині здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1 підтверджено в його поясненнях, відібраних правоохоронними органами.

Відповідно до пункту 3 Порядку №790 саме до суб`єктів підприємницької діяльності, винних у вчинені зазначених у пункті 2 цього Порядку порушень, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірах передбачених Законом.

Отже, суд не вбачає ознак протиправності у прийнятому відповідачем рішенні про застосуванні фінансових санкцій № 000096/04-36-09-02/ НОМЕР_1 від 27.06.2024 року.

Згідно з частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (частина 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи сукупність викладених обставин, системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши наявні докази у їх сукупності при безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, за результатами з`ясування обставини у справі та їх правової оцінки, суд дійшов висновку про відсутність правових та фактичних підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 241, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 12.12.2024 року.

Суддя Н.Є. Калугіна