Справа № 520/16484/24
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2024-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Сагайдак В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2024 р. Справа № 520/16484/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.10.2024, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/16484/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивачка, ОСОБА_1 ) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Харківській області), в якому просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄРДПО: 14099344) щодо нездійснення розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на підставі роботи за списком №2;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 ;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 1211, 20 грн судового збору.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що з 03.03.2008 вона отримувала пенсію за вислугу років, з 03.04.2024 її переведено на пенсію за віком відповідно до її заяви, проте, як вбачається з відповіді відповідача від 15.05.2024 при призначенні пенсії за віком не було враховано її роботу за Списком №2 та не було здійснено відповідного перерахунку. Зазначає, що відповідь відповідача не містить повних підстав та розрахунку розміру пенсії за віком на є нечіткою.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.10.2024 позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄРДПО: 14099344) щодо нездійснення розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на підставі роботи за Списком №2.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄРДПО: 14099344) здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄРДПО: 14099344) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) 1211, 20 грн судового збору.

Відповідач, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що згідно з заявою від 03.04.2024 та на підставі наданих документів позивачку переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Вказав про те, що і пенсія за вислугою років, і пенсія за віком, призначені позивачці відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Оскільки пенсія за вислугу років була призначена до 01.10.2017 року, то заробітна плата для обчислення пенсії за віком визначається із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки, збільшеної на відповідні коефіцієнти. Тобто, відсутня протиправна бездіяльність пенсійного органу.

Позивачка не скористалась правом надання відзиву на апеляційну скаргу.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно зі ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що позивачка з 03.03.2008 року отримує пенсію за вислугу років.

03.04.2024 року позивачка звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення/перерахунок пенсії, в якій просила перевести її з пенсії за вислугою років на пенсію за віком з донарахуванням стажу та подовженням виплати пенсії (а.с. 47).

До заяви позивачка додала копії наступних документів: паспорт або ІВ-картка або Посвідка 00249215; Диплом (свідоцтво, атестат) про навчання НОМЕР_2 ; Довідка про зміну назви організації (1) №326; Довідка про зміну назви організації (2) №327;Довідка про прийняття на роботу (навчання)(3) №324; Довідка про прийняття на роботу (навчання) (1) №323; Довідка про прийняття на роботу (навчання)(2) №01/к-217-126; документи про місце проживання (реєстрації) особи; свідоцтво про шлюб; трудова книжка або документи про стаж НОМЕР_3 (а.с. 48).

15.05.2024 листом №14831-13474/К-02/8-2000/24 Головне управління Пенсійного фонду в Харківській області повідомило позивачку, що її звернення щодо пенсійного забезпечення розглянуто та з 03.04.2024 на підставі наданих документів її переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Вважаючи, що відповідач протиправно не здійснив розрахунок розміру пенсії позивачки на підставі роботи за Списком №2, вона звернулась до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що згідно з довідки розрахунку страхового стажу позивачки встановлено, що за періоди роботи з 01.08.1982 по 20.03.1987 та з 31.08.1988 по 13.08.1991 позивачці зараховано подвійний стаж роботи за вказані періоди, таким чином, стаж її роботи складає 15 років 01 місяців 20 днів, що є достатнім для здійснення розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 на підставі роботи за Списком №2.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до п.1 та 2 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Тобто, Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах у зв`язку із зменшенням пенсійного віку.

Крім того, колегія суддів зазначає, що пільги по обчисленню стажу за роботу у деяких медичних закладах встановлює ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991.

Згідно із Законом України "Про внесення змін до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 10.07.2003 р. № 1110-VI час роботи, зокрема в інфекційних закладах (відділеннях) та психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Звертаючись до суду з позовною заявою, ОСОБА_1 вказала, що призначенні їй пенсії за віком пенсійним органом не було враховано її роботу за Списком № 2.

Як убачається з довідки про страховий стаж ОСОБА_1 вона має стаж:

з 01.09.1979 по 30.06.1982 - навчання у вищих/середніх НЗ (2 роки 10 місяців);

з 01.08.1982 по 08.10.1982 - працівник охорони здоров`я (0 років 2 місяці 8 днів з урахуванням кратності (2) 0 років 4 місяці 16 днів);

з 09.10.1982 по 20.03.1987 - працівник охорони здоров`я (4 роки 5 місяців 12 днів з урахуванням кратності (2) 8 років 10 місяців 24 дні);

з 21.03.1987 по 30.08.1988 - працівник охорони здоров`я - інші посади (1 рік 5 місяців 10 днів);

з 31.08.1988 по 13.08.1991 працівник охорони здоров`я (2 роки 11 місяців 13 днів з урахуванням кратності (2) 5 років 10 місяців 26 днів);

з 02.09.1991 по 31.12.2003 - працівник охорони здоров`я - інші посади (12 років 4 місяці);

з 01.01.2004 по 29.02.2008 (4 роки 2 місяці);

з 01.04.2008 по 31.12.2023 (15 років 8 місяців 28 днів);

з 01.01.2024 по 31.03.2024 (0 років 3 місяці).

Страховий стаж становить 51 рік 11 місяців 14 днів (623 місяці) (а.с 57).

Вказані періоди роботи підтверджені записами у трудовій книжці позивачки, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с. 24-32).

Відповідно до протоколу перерахунку пенсії ОСОБА_1 станом на 20.06.2024 (у зв`язку з уточненням даних в ЕПС 03.04.2024 тривалість стажу - страховий стаж (повний) складає 51 рік 11 місяців 14 днів, коефіцієнт стажу з урахуванням кратності розрахований (623/100*12)*1)=0,51917 (а.с. 51).

Таким чином, доводи позивачки про неврахування їй роботи за Списком №2 спростовані метеріалами пенсійної справи, а саме протоколом перерахунку пенсії з якого вбачається зарахування подвійної кратності стажу роботи за Списом №2 .

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства, за приписами ч. 1 ст. 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З аналізу викладеного, колегія суддів зазначає, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому, захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Так, рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, та невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 55 Конституції України та ст.ст. 2, 5 КАС України.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Таким чином, гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Визначення обсягу вимог, що підлягають судовому захисту є диспозитивним правом позивача. При цьому, підстави, з якими позивач пов`язує виникнення у нього права на звернення до суду і для задоволення його вимог визначаються позивачем самостійно. Суд під час прийняття рішення встановлює, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються і яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин (ст.244 КАС України).

Враховуючи вищезазначене, судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних чи права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.

З матеріалів справи слідує, що предметом оскарження по цій справі було, на думку позивачки, протиправне неврахування відповідачем при переведенні на пенсію за віком її роботи за Списком № 2, проте спорів з приводу конкретних розрахунків розмірів її пенсії або щодо коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати, з якої сплачені страхові внески, позивачка не ініціювала.

Як убачається із протоколу перерахунку пенсії ОСОБА_1 , її страховий стаж, який врахований при перерахунку пенсії складає 51 рік 11 місяців 14 днів (з урахуванням кратності в періоди роботи за Списком №2), підтверджений довідкою про страховий стаж позивачки та записами у її трудовій книжці.

Отже, колегія суддів вважає необгрунтованими зазначені вимоги позивачки, що обумовлює відмову у задоволені вказаних позовних вимог.

Проте, суд першої інстанції визнаючи протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо нездійснення розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 на підставі роботи за списком №2, дійшов помилкового висновку.

Доводи апеляційної інстанції спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, в той час як доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.10.2024 по справі № 520/16484/24 скасувати.

Прийняти постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді З.Г. Подобайло І.С. Чалий