Справа № 420/1311/24
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2024-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/1311/24

Категорія:112010200 Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту:13.06.2024 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до до Головного управління Пенсійного фонду (далі ГУПФ) України в Чернігівській області, ГУПФ України в Херсонській області про:

- визнання протиправним та скасування рішення ГУПФ України в Чернігівській області №44 від 25 грудня 2022 року про призначення пенсії в частині відмови в зарахуванні ОСОБА_1 періоду роботи 06 липня 1979 року 31 серпня 1979 (1 місяць 26 днів) на посаді робітника в Радгоспі ім. Чкалова Новотроїцького району та періоду 16 липня 1995 року 13 жовтня 1995 року (2 місяці 28 днів) на посаді директора в Радгоспі "Сивашський Борец" Новотроїцього району Херсонської області;

- зобов`язання ГУПФ України в Херсонській області зарахувати до страхового стажу роботи ОСОБА_1 період роботи 06 липня 1979 року 31 серпня 1979 року (1 місяць 26 днів) на посаді робітника в Радгоспі ім. Чкалова Новотроїцького району та періоду 16 липня 1995 року 13 жовтня 1995 року (2 місяці 28 днів) на посаді директора в Радгоспі "Сивашський Борец" Новотроїцього району Херсонської області;

- зобов`язання ГУПФ України в Херсонській області перерахувати пенсію ОСОБА_1 з огляду на страховий стаж 35 років 2 місяці 8 днів та виплатити різницю (з врахуванням вже виплачених сум) з 08 липня 2022 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що він не звертався до відповідача із зверненням, про перерахунок пенсії у зв`язку із збільшенням трудового стажу, оскільки з 31 березня 2022 року позивач є безробітнім, а відповідно з 20 грудня 2022 року непрацюючим пенсіонером. А тому в період з 20 грудня 2022 року по 13 вересня 2023 року у позивача відсутній новий трудовий стаж, що підтверджується довідкою форми ОК-5.

Позивач вважав, що під час розгляду заяви про призначення пенсії від 20 грудня 2022 року органами ПФ України, які здійснювали призначення та перевірку правильності призначення допущено не врахування позивачу періоду тривалістю 3 роки 6 місяців 11 днів, що безумовно вплинуло на розмір пенсії.

З огляду на трудову книжку позивача НОМЕР_1 , довідку форми ОК-5, та форми РС-право від 20 грудня 2022 року та 13 вересня 2023 року загальний трудовий стаж позивача складає 35 років 2 місяці 8 днів, а тому органами пенсійного фонду не враховано трудовий стаж 4 місяці 24 дні.

Позивач звертав увагу суду, що наявності певних недоліків в оформленні трудової книжки позивача, а саме: не чіткість відтиску печатки організації на записі про звільнення, що є порушенням вимог Інструкції №58, та звертаємо увагу Суду, що обов`язок щодо оформлення та ведення трудових книжок покладається на роботодавця або уповноважену ним особу, а не на працівника. Крім того, позивач не може нести відповідальності за правильність заповнення його трудової книжки. За таких обставин, позивач вважає, що наявні підстави зарахувати до трудового/страхового стажу періоди роботи: 06 липня 1979 року 31 серпня 1979 року (1 місяць 26 днів) в Радгоспі ім. Чкалова Новотроїцького району; 16 липня 1995 року 13 жовтня 1995 року (2 місяці 28 днів) в Радгоспі Сивашський Борец" Новотроїцього району Херсонської області.

Відповідач ГУПФ України в Чернігівській області позов не визнав, вказуючи, що до страхового стажу позивача не зарахований період роботи з 06 липня 1979 року 31 серпня 1979 року на посаді робітника в Радгоспі ім. Чкалова Новотроїцького району, оскільки відсутній запис про звільнення та період з 16 липня 1995 року 13 жовтня 1995 року на посаді директора в Радгоспі "Сивашський Борец" Новотроїцького району Херсонської області, оскільки не проглядається печатка при звільненні. Відповідач звертає увагу суду, що будь-які уточнюючі довідки про спірні періоди роботи в матеріалах електронної пенсійної справи відсутні. Також відповідачем зазначено що позивач пропустив строк звернення до суду.

Відповідач ГУПФ України в Херсонській області позов не визнав, вказуючи, що що із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV (далі №1058-IV). На виконання вимог п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженим постановою правління ПФ України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі Порядок №22-1), зазначену заяву з доданими документами було відскановано та за принципом екстериторіальності, визначено структурний підрозділ органу, що приймає рішення про призначення або перерахунок пенсії. За результатами розгляду вищезазначеної заяви, ГУПФ України в Чернігівській області було призначено пенсію за віком, відповідно до ст. 26 Закону №1058-IV У червні 2023 адвокатом Берестовим Є.В. направлено запит до Відповідача, щодо отримання роз`яснення, чому в особистому кабінеті ОСОБА_1 на вебпорталі ПФ України зазначено страховий стаж 35 років 1 місяць 26 днів, натомість при призначенні пенсії враховано лише 31 рік 3 місяці 3 дні, враховуючи, шо ОСОБА_1 є непрацюючим пенсіонером. У відповідь на адвокатський запит відповідачем було надано лист з роз`ясненнями від 13 липня 2023 року №2100-0304-8/21525, за результатами розгляду доданих до заяви документів, до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи відповідно трудової книжки НОМЕР_1 від 12 серпня 1984 року. Таким чином, загальний страховий стаж Позивача під час призначення пенсії склав - 31 рік 3 місяці 3 дні. Пізніше, рішення №44 щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком згідно ст. 26 Закону №1058-IV, було переглянуто ГУПФ України в Чернігівській області. За результатами перегляду вищезазначеного рішення, на підставі довідок трудового архіву Новотроїцької селищної ради Херсонської області від 07 вересня 2021 року №02-2/1200 та від 07 вересня 2021 року №02-2/1204, в яких зазначена заробітна плата та накази на прийняття, та звільнення з посиланнями на первинні документи, до страхового стажу позивача зараховано періоди: 04 січня 1992 року (Наказ №11/2 від 04 січня 1992 року) по 10 грудня 1992 (Наказ №11/106 від 10 грудня 1992 року); з 10 грудня 1992 року (На підставі розпорядження Представника Президента України від 09 грудня 1992 року №11/106-к наказ №5 від 01 лютого 1993 року) по липень 1995 року (наказ на звільнення відсутній, але зазначений в трудовій книжці). Проте, підстави для зарахування спірного періоду роботи ОСОБА_1 з 16 липня 1995 року по 13 жовтня 1995 року (непідтвердженням жодним документом) до страхового стажу, у ГУПФ України в Чернігівській області відсутні.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 червня 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУПФ України в Херсонській області, ГУПФ України в Чернігівській області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнано протиправним та скасувати рішення ГУПФ України в Чернігівській області №44 від 25 грудня 2022 року про призначення пенсії в частині відмови в зарахуванні ОСОБА_1 періоду роботи 06 липня 1979 року 31 серпня 1979 року (1 місяць 26 днів) на посаді робітника в Радгоспі ім. Чкалова Новотроїцького району та періоду 16 липня 1995 року 13 жовтня 1995 року (2 місяці 28 днів) на посаді директора в Радгоспі "Сивашський Борец" Новотроїцього району Херсонської області

Зобов`язано ГУПФ України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії із зарахуванням до страхового стажу роботи ОСОБА_1 період роботи 06 липня 1979 року 31 серпня 1979 року (1 місяць 26 днів) на посаді робітника в Радгоспі ім. Чкалова Новотроїцького району та періоду 16 липня 1995 року 13 жовтня 1995 року (2 місяці 28 днів) на посаді директора в Радгоспі "Сивашський Борец" Новотроїцього району Херсонської області.

Зобов`язано ГУПФ України в Чернігівській області здійснити перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 з 08 липня 2022 року та виплати різницю суми пенсії.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ГУПФ України в Чернігівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

В апеляційній скарзі ГУПФ України в Чернігівській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги:

- для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів; відлік строків для звернення з метою реалізації права на соціальний захист розпочинається з моменту отримання відповідним суб`єктом владних повноважень заяви особи, до якої додано пакет документів.; відлік строків для звернення до суду (у випадку незгоди особи з відповідним рішенням, дією чи бездіяльністю) суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду зазначеної заяви розпочинається з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про таке порушення свої прав, крім випадків, якщо інше прямо не передбачено законом. Отже, зазначений адміністративний позов повинен був бути залишеним судом першої інстанції без розгляду за період в межах пропущеного строку;

- до страхового стажу позивача не зарахований період роботи з 06 липня 1979 року по 31 серпня 1979 року на посаді робітника в Радгоспі ім. Чкалова Новотроїцького району, оскільки відсутній запис про звільнення та період з 16 липня 1995 року по 13 жовтня 1995 року на посаді директора в Радгоспі "Сивашський Борец" Новотроїцького району Херсонської області, оскільки не проглядається печатка при звільненні, будь-які уточнюючі довідки в матеріалах електронної пенсійної справи відсутні.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 червня 2024 року іншими учасниками справи не оскаржено.

Таким чином, відповідно до правил ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тобто, в частині задоволених позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУПФ України в Чернігівській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини:

20 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до ГУПФ України в Херсонській області із заявою про призначення пенсії.

Рішенням ГУПФ України в Чернігівській області №44 від 25 грудня 2022 року призначено пенсію за віком.

На звернення представника позивача ГУПФ України в Херсонській області надано відповідь від 06 червня 2023 року в якій зазначено, що рішення щодо призначення пенсії за віком за заявою від 20 грудня 2022 року прийняте ГУПФ України в Чернігівській області. За матеріалами пенсійної справи страховий стаж становить 31 рік 03 місяці 03 дні (зараховано по 31 березня 2022 року). До страхового стажу не зараховані періоди роботи згідно із записами трудової книжки від 12 серпня 1984 року серія НОМЕР_1 : - з 06 липня 1979 року по 31 серпня 1979 року в радгоспі ім. Чкалова Новотроїцького району Херсонської області (відсутній запис про звільнення); - з 04 січня 1992 року по 10 грудня 1992 року в Новотроїцькому райвиконкомі та з 10 грудня 1992 року по 13 жовтня 1995 в радгоспі "Сивашський борець" Новотроїцького району (записи про звільнення завірені печатками, які не можливо ідентифікувати).

Також на звернення представника позивача ГУПФ України в Херсонській області надано відповідь від 13 липня 2023 року в якій зазначено, що до загального страхового стажу не зараховано згідно із записами трудової книжки серія НОМЕР_1 від 12 серпня 1984 року: запис №13 06 липня 1979 року по 31 серпня 1979 року (по дату початку навчання) (1 місяць 25 днів) робітник радгоспу ім. Чкалова Новотроїцького району (порушені норми п.№2.3. Інструкції: відсутній запис на звільнення); записи №14-№15-3 04 січня 1992 року по 10 грудня 1992 року (11 місяців 6 днів) головний спеціаліст по використанню прогресивних технологій в тваринництві (порушені норми п.№ 2.3. Інструкції: відсутній запис на звільнення та 2.13. не зазначена назва підприємства); записи №16-№17 з 10 грудня 1992 року по 12 жовтня 1995 року (2 роки 10 місяців 2 дні) директор радгоспу "Сиваський борець" (не проглядається печатка при звільненні). За записами трудової книжки станом на 01 травня 2016 року гр. ОСОБА_1 не займав посаду державної служби. До 20-річного стажу роботи на посадах, які були віднесені до відповідних категорій посад державних службовців, що зараховуються до стажу державної служби, за записами трудової книжки можливо зарахувати 5 років 1 місяць 23 днів, а саме: з 20 липня 1998 року по 06 листопада 1999 року (1 рік 3 місяці 17 днів) на посаді голови районної державної адміністрації; з 06 травня 2010 року по 12 березня 2014 року (3 роки 10 місяців 6 днів) на посаді голови районної адміністрації. Період роботи з 04 січня 2021 року по 31 березня 2022 року (1 рік 2 місяці 27 днів ) на посаді заступника сільського голови Дар`ївської сільської ради з гуманітарних питань до стажу державної служби не зараховується, оскільки вищезазначена посада відноситься до посад службовців органів місцевого самоврядування. У зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу передбаченого п.12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу", 09 грудня 2021 року право на призначення пенсії у гр. ОСОБА_1 за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" відсутнє.

Позивач не погоджуючись з рішенням ГУПФ України в Чернігівській області №44 від 25 грудня 2022 року про призначення пенсії в частині відмови в зарахуванні ОСОБА_1 періоду роботи 06 липня 1979 року 31 серпня 1979 року (1 місяць 26 днів) на посаді робітника в Радгоспі ім. Чкалова Новотроїцького району та періоду 16 липня 1995 року 13 жовтня 1995 року (2 місяці 28 днів) на посаді директора в Радгоспі "Сивашський Борец" Новотроїцього району Херсонської області звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що записи у трудовій книжці є чіткими, перекреслень, виправлень чи дописок, які б змінювали суть записів або перекручували б їх зміст не містять, мають реквізити наказів, містить печатки. З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки стаж підтверджується основним документом трудовою книжкою позивача, то спірні періоди роботи позивача підлягають зарахуванню до страхового стажу.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ч.2 ст. 19, ст.46, п.6 ч.1 ст. 92 Конституції України ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, ст.ст. 26, 27, 28 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" №987-ХІІ, п.п.1.1, 1.7, 4.1, 4.2, 4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року .

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п.6 ч.1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно ч.ч.1, 2 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" починаючи з 01 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року не менше 31 року.

Позивач на момент звернення із заявою про призначення пенсії за віком досяг 60 років. Таким чином, для призначення пенсії позивачу необхідно мати 31 рік страхового стажу. Саме відсутність 31 року страхового стажу стала підставою для відмови у призначенні пенсії.

Відповідно ч.2 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог нього Закону за даними, що містяться в системі, персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637).

Відповідно п.п.1-3 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, якщо документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у випадках, якщо в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З урахуванням вищенаведених правових норм, колегія суддів вказує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Однак, якщо у трудовій книжці немає необхідних записів або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у п.3 Порядку №637.

У трудовій книжці позивача зазначено: згідно із записами трудової книжки від 12 серпня 1984 серія НОМЕР_1 : відповідно до запису №1 "зараховано робітником Радгоспу ім. Чкалова Новотроїцького району і направлений на навчання до Одеського сільсько-господарського інституту" за наказом №66к від 06 липня 1979 року. Записами №2 та №3 у трудовій книжці позивача зазначено період навчання в Одеському сільсько-господарському інституті. Запис №4 в трудовій книжці позивача свідчить про те, що його зараховано на посаду "ветеринарного лікаря" у відділ №3 після закінчення навчання в Одеському сільсько-господарському інституті за спеціальністю "Ветеренарія".

Також судом встановлено, що згідно із записами трудової книжки від 12 серпня 1984 року серія НОМЕР_1 позивач працював в Радгоспі "Сивашський Борец" Новотроїцього району Херсонської області у період з 11 липня 1992 року 13 жовтня 1995 року позивач працював на посаді директора в Радгоспі "Сивашський Борец" Новотроїцього району Херсонської області.

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (надалі Інструкція №58), яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110.

Відповідно п.1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників підприємств, установ і організацій (надалі підприємств) усіх форм власності, які пропрацювали на них понад 5 днів, включаючи осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно п.2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Отже, з вищенаведених норм слідує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність страхового стажу у позивача.

Також колегія суддів зазначає, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

З урахуванням наведеного, колегія суддів доходить висновку, що власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09 серпня 2019 року у справі №654/890/17.

Враховуючи вищенаведене, колегія судів вважає за необхідне зазначити, що формальні неточності у трудовій книжці не є виною позивача. Неналежне виконання своїх обов`язків відповідальними особами не може покладати на позивача відповідальність у вигляді відмови в зарахуванні до страхового стажу періоду роботи та, відповідно, відмови у призначенні пенсії за віком.

Верховний Суд у постанові від 21 лютого 2018 року в справі №687/975/17 вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки стаж підтверджується основним документом трудовою книжкою позивача, то спірні періоди роботи позивача підлягають зарахуванню до страхового стажу.

Підсумовуючи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дійшов вірного висновку, враховуючи сукупність наданих позивачем документів, про підтвердження спірного періоду роботи позивача, отже ОСОБА_1 протиправно відмовлено у призначенні пенсії за віком.

Щодо доводів апелянта про пропуск строку звернення позивача до суду, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч.2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Колегія суддів зазначає, що у даному випадку позивач дійсно звернувся до суду 10 січня 2024 року (після призначення пенсії у 2022 році).

Разом з тим, варто зауважити, що КАС України є загальним законом, яким врегульовані строки звернення до адміністративного суду за захистом прав. При цьому, спеціальним законом, яким врегульовано правовідносини щодо пенсійного забезпечення громадян, строки та порядок перерахунку пенсій є Закон №1058-IV.

Відповідно ч.2 ст. 46 Закону №1058-1V, нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Таким чином, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом.

Аналогічна правова позиція викладена Верховний Суд у постановах від 24 квітня 2018 року у справі №646/6250/17, від 20 березня 2018 року у справі №573/1759/17, від 08 серпня 2019 року у справі №646/7115/17.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що, в даній справі, позивачем не пропущено строк звернення до адміністративного суду за захистом порушеного права.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 12 грудня 2024 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.