Справа № 620/12508/24
Суддя: Оксана ТИХОНЕНКО
Дата ухвалення: 2024-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2024 року Чернігів Справа № 620/12508/24

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Тихоненко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі відповідач), Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі співвідповідач), в якому просить: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не зарахування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стажу роботи на посаді культорганізатора позашкільного закладу до педагогічного стажу та визнати протиправною відмову в призначенні та виплаті позивачу грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, яка передбачена пунктом 7-1 Перехідних положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати позивачу період роботи на посаді культорганізатора районного Будинку піонерів, районного Будинку школярів з 06.06.1983 р. по 03.10.2004 р. до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій, яка передбачена пунктом 7-1 Перехідних положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню та передбачена пунктом 7-1 Перехідних положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у зв`язку з набуттям необхідного стажу як педагогічний працівник у відповідності до пункту 7-1 Перехідних положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" вважає, що має право на призначення та виплату грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 24.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду надано термін для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просить в задоволенні позову відмовити повністю та зазначає, що з 06.06.1983 по 03.10.2004 позивач працював культорганізатором районного будинку піонерів. Відповідно до розділу І «Освіта» Переліку №909 посада культорганізатора в позашкільних навчальних закладах не передбачена. Оскільки на час досягнення пенсійного віку позивач не набув 30 років страхового стажу за вислугу років, призначити грошову допомогу відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058 відсутні правові підстави.

Ухвалою суду від 17.10.2024 залучено до участі у справі в якості співвідповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О. Ольжича, 7, м. Житомир, 10003, ).

Співвідповідачем подано відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позову та зазначає, що згідно наданих документів стаж позивача за вислугу років складає 21 рік 10 днів. Періоди роботи на посаді культорганізатора районного Будинку піонерів, з 06.06.1983 по 03.10.2004 не зараховано до спеціального стажу (вислуги років), оскільки відсутня реорганізація Будинку піонерів у Будинок школярів. Особам, які на день досягнення пенсійного віку не працюють на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»«ж» ст. 55 Закону № 1788 в закладах та установах державної або комунальної форми власності, грошова допомога в розмірі десяти місячних пенсій не виплачується. Іншого чинним законодавством не передбачено. Отже, дії управління є правомірними та вмотивованими.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та з 25.12.2023 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З наданих позивачем документів судом встановлено, що позивач, у тому, числі працювала в період з 06.06.1983 по 03.10.2004 в закладі позашкільної освіти на посаді культорганізатора районного Будинку піонерів Срібнянського району Чернігівської області, районного Будинку школярів (а.с.11, 14).

01.08.2024 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення згідно пункту 7.1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Листом від 28.08.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області відмовило позивачу у призначенні грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зазначивши, що з 06.06.1983 по 03.10.2004 позивач працював культорганізатором районного будинку піонерів. Відповідно до розділу І «Освіта» Переліку №909 посада культорганізатора в позашкільних навчальних закладах не передбачена. Оскільки на час досягнення пенсійного віку позивач не набув 30 років страхового стажу за вислугу років, призначити грошову допомогу немає можливості (а.с.17).

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, позивач звернулася до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

За приписами статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що кожен громадянин України має право на соціальний захист, що, крім іншого, включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності.

Відповідно до статті 4 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058-IV), законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

За змістом частини 1 Закону №1058-IV, даний Законом регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

За приписами пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України

Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV, та механізм її виплати визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 (далі Порядок №1191).

Відповідно до пункту 1 Порядку №1191 цей Порядок визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з пунктом 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909.

Пунктом 5 Порядку №1191 встановлено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону №1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

За приписами пункту 6 Порядку №1191 для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону №1058-IV, станом на день її призначення.

Відповідно до пункту 7 Порядку №1191, виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

З аналізу наведених норм права вбачається, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з досягненням нею пенсійного віку, наявністю у неї необхідного страхового стажу, вихід на пенсію саме з посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

Правову позицію щодо права особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій також висловив Верховний Суд у постанові від 13.03.2018 по справі №234/13835/17, в якій зазначив, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального стажу роботи на певних, визначених законодавством, посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної або комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

Як слідує з матеріалів справи Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області відмовлено позивачу у призначенні грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в зв`язку з тим, що з 06.06.1983 по 03.10.2004 позивач працював культорганізатором районного будинку піонерів. Відповідно до розділу І «Освіта» Переліку №909 посада культорганізатора в позашкільних навчальних закладах не передбачена. Оскільки на час досягнення пенсійного віку позивач не набув 30 років страхового стажу за вислугу років, призначити грошову допомогу немає можливості (а.с.17).

З наведеними висновками відповідача суд не погоджується, оскільки право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з досягненням нею пенсійного віку, наявністю у неї необхідного страхового стажу, вихід на пенсію саме з посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 затверджено "Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" (далі Перелік № 909), яким установлено заклади освіти і посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років. Згідно з розділом 1 «Освіта» цього Переліку №909 право на пенсію за вислугою років мають: Позашкільні навчальні заклади (директори, їх заступники з навчально- виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи).

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про освіту» невід`ємними складниками системи освіти є: дошкільна освіта; повна загальна середня освіта; позашкільна освіта; спеціалізована освіта; професійна (професійно-технічна) освіта; фахова передвища освіта; вища освіта; освіта дорослих, у тому числі післядипломна освіта.

Частиною третьою статті 12 Закону України «Про позашкільну освіту» передбачено, що заклади позашкільної освіти можуть функціонувати у формі центрів, комплексів, палаців, будинків, клубів, станцій, кімнат, студій, шкіл мистецтв, малих академій мистецтв (народних ремесел), малих академій наук та ін.

Відповідно до приписів ч.2 ст.21 Закону України «Про позашкільну освіту» перелік посад педагогічних працівників системи позашкільної освіти встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 № 963, до посад педагогічних працівників відноситься посада культорганізатора.

Згідно з п.3 ч.4 ст. 21 Закону України «Про позашкільну освіту» педагогічні працівники закладів позашкільної освіти мають право на пенсію за вислугою років за наявності відповідного педагогічного стажу.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. Про це зазначається у пункті 3.4 Рішення Конституційного Суду України від 18 червня 2007 року №4-рп/2007.

Конституційне та законодавче регулювання захисту прав і свобод людини узгоджується із міжнародно-правовими актами, а саме Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція).

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до пунктів 52, 56 рішення ЄСПЛ від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Оскільки зібраними по справі доказами підтверджено, що позивач на день досягнення пенсійного віку працювала на посаді, яка входить до переліку педагогічних посад, визначених постановою Кабінету Міністрів України №909 та має загальний страховий стаж більше 30 років на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача 1 щодо відмови у призначенні та виплаті позивачу спірної грошової допомоги.

Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, зокрема у постанові від 27.02.2018 по справі № 470/402/17, які в силу вимог частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови в призначенні та виплаті позивачу грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, яка передбачена пунктом 7-1 Перехідних положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати позивачу період роботи на посаді культорганізатора районного Будинку піонерів, районного Будинку школярів з 06.06.1983 по 03.10.2004 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій, яка передбачена пунктом 7-1 Перехідних положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню та передбачена пунктом 7-1 Перехідних положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови в призначенні та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, яка передбачена пунктом 7-1 Перехідних положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи на посаді культорганізатора районного Будинку піонерів, районного Будинку школярів з 06.06.1983 по 03.10.2004 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій, яка передбачена пунктом 7-1 Перехідних положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню та передбачена пунктом 7-1 Перехідних положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

В решті позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005, ).

Співвідповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О. Ольжича, 7, м. Житомир, 10003, ).

Повне судове рішення складено 12.12.2024.

Суддя Оксана ТИХОНЕНКО