Справа № 460/6520/24
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2024-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/6520/24 пров. № А/857/22393/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Глушка І.В. та Довгої О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській обл. на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01.08.2024р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській обл. про визнання дій протиправними, зобов`язання провести перерахунок пенсії з урахуванням відповідних періоди роботи до страхового стажу та пільгового обчислення певного періоду роботи (суддя суду І інстанції: Гресько О.Р., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 01.08.2024р., м.Рівне; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 01.08.2024р.),-

В С Т А Н О В И В:

14.06.2024р. (згідно з відбитком календарного штемпеля на поштовому відправленні) позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

визнати протиправними дії відповідача Головного управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України в Рівненській обл. щодо відмови в зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 24.08.1985р. по 01.01.1991р. в Управлінні механізованих робіт № 2 треста «Сургутнефтеспецстрой» виробничого об`єднання /ВО/ «Сургутнефтегаз» в пільговому обчисленні з урахуванням кратності з розрахунку один рік фактичної роботи за один рік шість місяців, періоду роботи з 24.02.2014р. по 14.07.2017р. у Відкритому акціонерному товаристві /ВАТ/ «Енергоспецмонтаж» (Публічному акціонерному товаристві /ПАТ/ «Енергоспецмонтаж»);

зобов`язати ГУ ПФ України в Рівненській обл. зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 24.08.1985р. по 01.01.1991р. в Управлінні механізованих робіт № 2 треста «Сургутнефтеспецстрой» ВО «Сургутнефтегаз» в пільговому обчисленні з урахуванням кратності з розрахунку один рік фактичної роботи за один рік шість місяців, періоду роботи з 24.02.2014р. по 14.07.2017р. у ВАТ «Енергоспецмонтаж» (ПАТ «Енергоспецмонтаж») та провести перерахунок та виплату пенсії з 26.02.2024р., з врахуванням раніше виплачених сум (а.с.1-14, 36).

Розгляд справи здійснено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.38 і на звороті).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 01.08.2024р. заявлений позов задоволено; визнано протиправними дії ГУ ПФ України в Рівненській обл. щодо відмови в зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 24.08.1985р. по 01.01.1991р. в Управлінні механізованих робіт № 2 треста «Сургутнефтеспецстрой» ВО «Сургутнефтегаз» в пільговому обчисленні з урахуванням кратності з розрахунку один рік фактичної роботи за один рік шість місяців, а також періоду роботи з 24.02.2014р. по 14.07.2017р. у ВАТ «Енергоспецмонтаж» (ПАТ «Енергоспецмонтаж»); зобов`язано ГУ ПФ України в Рівненській обл. зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 24.08.1985р. по 01.01.1991р. в Управлінні механізованих робіт № 2 треста «Сургутнефтеспецстрой» ВО «Сургутнефтегаз» в пільговому обчисленні з урахуванням кратності з розрахунку один рік фактичної роботи за один рік шість місяців, а також період роботи з 24.02.2014р. по 14.07.2017р. у ВАТ «Енергоспецмонтаж» (ПАТ «Енергоспецмонтаж»), та провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 26.02.2024р., з врахуванням раніше виплачених сум (а.с.46-51).

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив відповідач ГУ ПФ України в Рівненській обл., який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до помилкового вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.52-60).

В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що достатньою та необхідною правовою підставою для обчислення стажу роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях із застосуванням пільгового коефіцієнту (один рік за один рік і шість місяців) є сукупність наступних обставин: документальне підтвердження наявності в особи стажу роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях; поширення на особу в період її роботи в таких місцевостях пільг, регламентованих Указами Президії ВР СРСР від 10.02.1960р. та від 26.09.1967р. та постановою Ради Міністрів Союзу РСР № 148 від 10.02.1960р. «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960р. «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі». При цьому, основним документом, підтверджуючим факт роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях, є її трудова книжка, а також ці обставини можуть підтверджуватися й іншими документами, зокрема, архівною довідкою.

Водночас Положення Тимчасової угоди між Урядом України та урядом російської федерації /рф/ про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, які прирівняні до даних районів, в галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993р. лише надає громадянам сторін цієї угоди право на достроковий вихід на пенсію по старості (за віком) за вказаних у ст.1 угоди умов, а також визначає порядок реалізації цього права. Проте, в Тимчасовій угоді від 15.01.1993р., в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р. не було передбачено пільг при обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районі Крайньої Півночі. Не передбачено пільг при обчисленні трудового стажу, відпрацьованого в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, після 01.01.1991р. й нормами Законів України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення».

При цьому період роботи позивача з 24.08.1985р. по 31.12.1991р. зараховано до страхового стажу для обчислення розміру пенсії в одинарному розмірі, тобто календарно.

Відповідно до запису № 1 від 24.02.2014р. в трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , заповненій 24.02.2014р., останній був прийнятий на роботу монтажником по монтажу стальних і залізобетонних конструкцій 4 розряду у ВАТ «Енергоспецмонтаж» (наказ № 122 л/с від 24.02.2014р.). З 28.02.2015р. найменування ВАТ «Енергоспецмонтаж» було змінено на ПАТ «Енергоспецмонтаж», про що у зазначеній трудовій книжці здійснено відповідну відмітку. Відповідно до запису № 3 від 14.07.2017р. у трудовій книжці позивача трудовий договір з ПАТ «Енергоспецмонтаж» був розірваний по ініціативі працівника (наказ № 1253-лс від 14.07.2017р.).

Разом з тим, з 01.01.2023р. рф припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, то з 01.01.2023р. Угода залишається чинною та обов`язковою до виконання між іншими її підписантами, окрім рф. Україна, в свою чергу, постановою КМ України № 1328 від 29.11.2022р., яка набрала чинності 02.12.2022р., вийшла з Угоди. У зв`язку з цим, пенсії громадянам, які проживали/працювали на території рф, призначаються на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», при цьому, до страхового стажу зараховується періоди роботи на території рф по 31.12.1991р.; заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії враховується за періоди страхового стажу, набутого на території України, на умовах, визначених частиною першою статті 40 Закону.

Отже, підстави для задоволення позовних вимог є відсутніми.

Позивач ОСОБА_1 скерував до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її безпідставною, необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції надав належну оцінку всім обставинам справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального законодавства, ухвалив законне і справедливе судове рішення..

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, з 26.02.2024р. позивачу ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003р. (а.с.19).

Згідно протоколу призначення пенсії по інвалідності та алгоритму розрахунку пенсії по інвалідності страховий стаж ОСОБА_1 становить 31 рік 07 місяців 26 днів, який зарахований до страхового стажу в одинарному розмірі, тобто календарно, без врахуванням кратності за роботу в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі; коефіцієнт стажу без урахування кратності становить 0.31583, який є ідентичним коефіцієнту стажу з урахуванням кратності (а.с.29, 31-32).

Із форми РС-право встановлено, що пенсійним органом період роботи позивача з 24.08.1985р. по 31.12.1991р. до страхового стажу зараховано в одинарному розмірі, тобто, календарно, без врахуванням кратності за роботу в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі, а період роботи з 24.02.2014р. по 14.07.2017р. до страхового стажу не зараховано взагалі (а.с.30).

ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФ України в Рівненській обл. із заявою від 10.04.2024р., в якій просив зарахувати до його страхового стажу період роботи з 24.08.1985р. по 01.01.1991р. в Управлінні механізованих робіт № 2 треста «Сургутнефтеспецстрой» ВО «Сургутнефтегаз» відповідно до п.5 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пільговому обчисленні, з урахуванням кратності з розрахунку один рік фактичної роботи за один рік шість місяців, та провести перерахунок пенсії з 26.02.2024р.; повідомити про причини незарахування до його страхового стажу періоду роботи з 24.02.2014р. по 14.07.2017р. (а.с.33).

Листом № 1700/-0202-8/26398 від 13.05.2024р. ГУ ПФ України в Рівненській обл. повідомило позивача про те, що відомості про поширення на останнього пільг, передбачених Указом Президії ВР СРСР від 10.02.1960р. та від 26.09.1967р., постановою Ради Міністрів Союзу РСР № 148 від 10.02.1960р. «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.021960р. «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» у трудовій книжці ОСОБА_1 та в матеріалах пенсійної справи відсутні. Отже, немає підстав для зарахування до страхового стажу в пільговому обчисленні періоду роботи з 24.08.1985р. по 01.01.1991р. Вказаний період роботи зараховано до страхового стажу для обчислення розміру пенсії в одинарному розмірі, тобто, календарно.

Окрім цього, в листі зазначено, що з 01.01.2023р. рф припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, то з 01.01.2023р. Угода залишається чинною та обов`язковою до виконання між іншими її підписантами, окрім рф. Україна, в свою чергу, постановою КМ України № 1328 від 29.11.2022р., яка набрала чинності 02.12.2022р., вийшла з Угоди. У зв`язку з цим, пенсії громадянам, які проживали/працювали на території рф, призначаються на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», при цьому, до страхового стажу зараховується періоди роботи на території рф по 31.12.1991р.; заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії враховується за періоди страхового стажу, набутого на території України, на умовах, визначених частиною першою статті 40 Закону. Отже, відсутні підстави для зарахування до страхового стажу періоду роботи на території рф з 24.02.2014р. по 14.07.2017р. (а.с.34-35).

Не погоджуючись із такою відмовою відповідача у перерахунку пенсії та із розрахунком страхового та пільгового стажу, позивач звернувся до суду із розглядуваним позовом.

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що ч.4 ст.24 Закону № 1058-ІV обумовлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. При цьому, зарахування періоду роботи до 01.01.1991р. в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, здійснюється за правилами, установленими законодавством, що діяло до 01.01.1991р.

Водночас, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, можуть бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір, або довідка, в якій зазначено період роботи особи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 у період з 24.08.1985р. по 21.04р.1992р. працював повний робочий день слюсарем по ремонту автомобілів 4 розряду в Управлінні механізованих робіт № 2 треста «Сургутнефтеспецстрой» ВО «Сургутнефтегаз», розташованого в м.Сургут Ханти-Мансійського автономного округу-Югри, в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі.

Отже, період роботи позивача з 24.08.1985р. по 01.01.1991р. в Управлінні механізованих робіт № 2 треста «Сургутнефтеспецстрой» ВО «Сургутнефтегаз» підлягає зарахуванню до страхового стажу в пільговому обчисленні з урахуванням кратності з розрахунку один рік фактичної роботи за один рік шість місяців.

Окрім цього, суд зауважив, що з 13.03.1992р. по 02.12.2022р. для України була чинною Угода про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчинена 13.03.1992р. у м.Москва, та відповідно до ч.1 ст.25 Закону України № 1906-IV від 29.06.2004р. «Про міжнародні договори України», припинення дії 02.12.2022р. цієї Угоди не впливає на права, зобов`язання чи правове становище України, що виникли в результаті виконання цієї Угоди до припинення нею дії.

Таким чином, будь-яких підстав для відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду роботи з 24.02.2014р. по 14.07.2017р. у ВАТ «Енергоспецмонтаж» (ПАТ «Енергоспецмонтаж») у відповідача не було.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильних та обґрунтованих висновків про наявність правових підстав щодо задоволення заявленого позову, з огляду на наступне.

Згідно з ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно зі ст.12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України № 1788-XII від 05.11.1991р. «Про пенсійне забезпечення» /Закон № 1788-XII/ та Законом України № 1058-ІV від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» /Закон № 1058-ІV/.

Згідно п.1 ч.1 ст.8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

У ст.1 Закону № 1058-ІV наведено наступні визначення:

пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом;

страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

За приписами п.1 ч.1 ст.24 Закону № 1058-ІV страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 ст.24 Закону № 1058-ІV встановлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до абз.1 ч.1 ст.40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Згідно ч.4 ст.1 Закону № 1788-XII у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачені інші правила, ніж ті, які містяться в цьому законі, то застосовуються правила за такими договорами (угодами).

Поряд з цим, за змістом ст.1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р. пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 вказаної Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

У разі, якщо в державах - учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Отже, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, враховується при встановленні права на пенсію. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якої вони проживають.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 14.11.2019р. у справі № 676/6166/16-а, від 16.04.2020р. у справі № 555/2250/16-а від 17.06.2020р. у справі № 646/1911/17, від 21.02.2020р. у справі № 291/99/17 та від 06.07.2020р. у справі № 345/9/17.

Відповідно до ч.1 ст.44 Закону № 1058-ІV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених вказаним Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Згідно абз.1 п.1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затв. постановою правління ПФ України № 22-1 від 25.11.2005р. (в редакції, діючій на момент виникнення спірних правовідносин) заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Відповідно до п.2.7 розділу ІІ вказаного Порядку № 22-1 до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2-4 пункту 2.1, пунктом 2.6 цього розділу.

Згідно записів в трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , заповненій 20.10.1985р., довідки уточнюючої стаж роботи, який дає право на дострокову страхову пенсію по старості № 28-01-36-4164, виданої 27.03.2023р. Трестом «Сургутнефтеспецстрой» ПАТ «Сургутнефтегаз», та довідки про середньомісячний заробіток за період з серпня 1985 року по квітень 1992 року № 28 13 05 25-1002, виданої 05.04.2023р. Трестом «Сургутнефтеспецстрой» ПАТ «Сургутнефтегаз», позивач з 24.08.1985р. по 21.04.1992р. працював повний робочий день слюсарем по ремонту автомобілів 4 розряду в Управлінні механізованих робіт № 2 треста «Сургутнефтеспецстрой» В.О. «Сургутнефтегаз», розташованого в м.Сургут Ханти-Мансійського автономного округу-Югри (північніше 60° північної широти), в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі (а.с.22-28).

З відповідного відбитку штампу у вказаній трудовій книжці вбачається, що Управління механізованих робіт № 2 треста «Сургутнефтеспецстрой» знаходиться в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі.

Також згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , заповненої 24.02.2014р., позивач з 24.02.2014р. по 14.07.2017р. працював у ВАТ «Енергоспецмонтаж» (ПАТ «Енергоспецмонтаж»), яке знаходиться на території рф.

При цьому представлена трудова книжка містить записи про періоди роботи позивача із зазначенням професій, номеру та дати наказів про прийняття, переведення та звільнення з роботи, підписи уповноважених осіб та печатки підприємств.

Записи в трудовій книжці засвідчені чітким відтиском печатки вказаних підприємства та не містять виправлень/підтирань які б давали підстави для сумніву у їх правдивості.

Щодо проведення перерахунку пенсії з урахуванням одного року роботи за один рік і шість місяців та заробітку, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно п.5 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-ІV період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на підставах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Отже, для пільгового обчислення страхового стажу передбачена можливість надавати вищевказані документи за вибором особи.

Відповідно до п.«д» ст.5 Указу Президії Верховної Ради СРСР «Про упорядкування для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» від 10.02.1960р. працівникам, що переводяться, направляються, запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в районах строком на п`ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надати додаткові пільги - зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу надає право на отримання пенсії через старість і по інвалідності.

Статтею 3 Указу Президії Верховної Ради СРСР «Про розширення пільг на осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» №1908-VІІ від 26.09.1967р. постановлено: скоротити тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР 10 лютого 1960 року «Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», з п`яти до трьох років; надавати зазначені пільги особам, які прибули в ці райони і місцевості з власної ініціативи, за умови укладення трудових договорів на строк в три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

В абз.2 п.22 Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати Всесоюзної Центральної Ради професійних спілок від 16.12.1967р. №530/П-28, передбачено, що пільги, передбачені статтею 5 Указу від 10.02.1960р. та статтею 3 Указу від 26.09.1967р. надаються додатково працівникам, які прибули на роботу в райони Крайньої Півночі і в місця, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни (включаючи осіб, які прибули з власної ініціативи), при умові укладення ними трудових договорів, про роботу в цих районах, місцевостях на строк три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Згідно ст.5 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р. ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди.

Статтею 1 Тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом рф про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, в галузі пенсійного забезпечення від 19.01.1993р. передбачено, що громадяни Сторін, що домовляються, які пропрацювали не менше 15 календарних років в районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, незалежно від місця їх постійного проживання на території обох держав мають право на пенсію по старості (за віком): чоловіки - по досягненню 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, жінки - по досягненню 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років.

Громадянам Сторін, що домовляються, які працювали як в районах Крайньої Півночі, так і в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, один рік роботи в місцевостях, які прирівнені до районів Крайньої Півночі, зараховується за дев`ять місяців роботи в районах Крайньої Півночі.

У випадках, коли законодавством однієї з Сторін, що домовляються, передбачені більш пільгові умови і норми пенсійного забезпечення громадян, які більш пільгові умови і норми пенсійного забезпечення громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, при призначенні пенсії по старості (за віком) на території даної держави застосовується чинне законодавство цієї Сторони.

Відповідно до ст.4 Угоди про співробітництво в області трудової міграції й соціального захисту трудящих-мігрантів, ратифікованої Законом України № 290/95-ВР від 11.07.1995р., кожна зі Сторін визнає (без легалізації) дипломи, свідоцтва про освіту, відповідні документи про надання звання, розряду, кваліфікації та інші неодмінні для провадження трудової діяльності документи і завірений у встановленому на території Сторони виїзду порядку переклад їх державною мовою Сторони працевлаштування або російською мовою.

Трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

У разі остаточного виїзду трудівника-мігранта зі Сторони працевлаштування роботодавець (наймач) видає йому довідку або інший документ, який містить відомості про тривалість роботи та заробітну плату помісячно.

У п.2 Розділу Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затв. постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати Всесоюзної Центральної Ради професійних спілок № 530/П-28 від 16.12.1967р., зазначено, що пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26.09.1967р., надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору.

Факт роботи позивача в районах Крайньої Півночі на підставі укладених ним трудових договорів підтверджується записами в трудовій книжці, архівними довідками та довідками, виданими за його місцем роботи, у яких містяться відомості, зокрема, про періоди його роботи у цих районах і про передбачені законом пільги.

Отже, зарахування періодів роботи позивача в районах Крайньої Півночі у пільговому розрахунку як один рік роботи за один рік і шість місяців можливе лише щодо періодів роботи до 01.01.1991р., оскільки положення Тимчасової угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, які прирівняні до даних районів, в галузі пенсійного забезпечення від 19.01.1993р. лише надає громадянам Сторін цієї угоди право на достроковий вихід на пенсію по старості (за віком) за вказаних у статті 1 угоди умов, а також визначає порядок реалізації цього права.

Законами № 1788-XII та № 1058-IV не передбачено пільг при обчисленні трудового стажу, відпрацьованого в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, після 01.01.1991р.

Не йдеться про пільгове обчислення такого стажу й в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р., Тимчасовій угоді між Урядом України і Урядом рф про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, в галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993р. та затвердженому відповідно до Тимчасової угоди Порядку переведення і виплати пенсій (постанова правління ПФ України № 10-3 від 07.08.1996р.).

Отже, підстави для зарахування в пільговому обчисленні стажу роботи позивача після 01.01.1991р. у районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях є відсутніми.

Такі висновки узгоджуються і з правовою позицією, викладеною, зокрема у постановах Верховного Суду від 30.01.2018р. у справі № 676/7065/14-а, від 30.05.2019р. у справі № 348/2974/14-а, від 14.03.2023р. у справі № 160/20914/21.

Таким чином, судом першої інстанції підставно зобов`язано ГУ ПФ України в Рівненській обл. зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 24.08.1985р. по 01.01.1991р. в Управлінні механізованих робіт № 2 треста «Сургутнефтеспецстрой» ВО «Сургутнефтегаз» в пільговому обчисленні з урахуванням кратності з розрахунку один рік фактичної роботи за один рік шість місяців.

Окрім цього, підставою для неврахування до страхового стажу ОСОБА_1 спірного періоду роботи на території рф з 24.02.2014р. по 14.07.2017р. пенсійний орган вказує припинення участі рф в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р.

Однак, покликання апелянта на те, що з 01.01.2023р. рф припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав /СНД/ у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р., а для України зазначений міжнародний договір припинив свою дію 24.06.2023р., не впливають на правомірність дій пенсійного органу, та не стосуються періодів трудової діяльності позивача, що мали місце в період дії вказаної Угоди.

Таким чином, вказаний спірний період роботи позивача на території рф підлягає зарахуванню до його страхового стажу.

Оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, суд погоджується з висновком суду про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними дій ГУ ПФ України в Рівненській обл. щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 24.08.1985р. по 01.01.1991р. в Управлінні механізованих робіт № 2 треста «Сургутнефтеспецстрой» ВО «Сургутнефтегаз» в пільговому обчисленні з урахуванням кратності з розрахунку один рік фактичної роботи за один рік шість місяців, а також періоду роботи з 24.02.2014р. по 14.07.2017р. у ВАТ «Енергоспецмонтаж» (ПАТ «Енергоспецмонтаж») та зобов`язання ГУ відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 24.08.1985р. по 01.01.1991р. в Управлінні механізованих робіт № 2 треста «Сургутнефтеспецстрой» ВО «Сургутнефтегаз» в пільговому обчисленні з урахуванням кратності з розрахунку один рік фактичної роботи за один рік шість місяців, а також період роботи з 24.02.2014р. по 14.07.2017р. у ВАТ «Енергоспецмонтаж» (ПАТ «Енергоспецмонтаж»), та провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 26.02.2024р.

Водночас, колегія суддів вказує на застереження про врахування відповідачем вже виплачених сум пенсії, що унеможливить повторне нарахування та виплати таких позивачу.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що обраний спосіб захисту прав позивача повністю відповідає вимогам діючого законодавства.

Будь-яких доводів стосовно інших висновків суду апелянтом не наведено, через що останні слід вважати правильними і обґрунтованими.

Оцінюючи в сукупності обставини справи та враховуючи вищенаведені положення законодавства, колегія суддів приходить до переконання про наявність правових підстав для задоволення заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими вимоги позивача задоволені у визначений спосіб.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відповідно до ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ГУ ПФ України в Рівненській обл.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській обл. на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01.08.2024р. в адміністративній справі № 460/6520/24 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді І. В. Глушко
О. І. Довга
Дата складання повного тексту судового рішення: 13.12.2024р.