Справа № 280/2916/24
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2024-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 листопада 2024 року м. Дніпросправа № 280/2916/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Баранник Н.П.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 липня 2024 р. (суддя Бойченко Ю.П) в адміністративній справі №280/2916/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області стосовно несвоєчасного остаточного розрахунку з ним при звільненні, а саме не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення у повному обсязі;

- зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області виплатити йому середнє грошове забезпечення за весь час затримки остаточного розрахунку (нарахування та виплата індексації грошового забезпечення у повному обсязі), але не більш як за шість місяців за період з 07 лютого 2022 р. по 14 березня 2024 р. відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 р. № 100;

- зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 р. по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що при звільненні зі служби, яке відбулось 07 лютого 2022 р. ОСОБА_1 не було виплачено індексацію грошового забезпечення. Зазначену індексацію виплачено йому 14 березня 2024 р. на виконання рішення суду. Зважаючи на положення статті 117 КЗпП України, наявні підстави для отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15 липня 2024 р., ухваленим за результатами розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Судом визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 08 лютого 2022 р. по 08

серпня 2022 р. включно та стягнуто з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період за період з 08 лютого 2022 по 08 серпня 2022 р. включно у сумі 51 485, 82 грн., а також зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2017 р. по 31 грудня 2018 р., починаючи з 01 січня 2017 р. по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення, а саме 14 березня 2024 р. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області подано апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повінстю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано про порушення позивачем строку звернення до суду. Наказ № 33 від 07 лютого 2022 р. містить відомості про здійснення розрахунку з позивачем, які відповідно до розрахункового листа № 840 були виплачені йому у квітні 2022 р. Вважаючи, що його права порушено, позивач з огляду на приписи ч. 3 ст. 122 КАС України, ст. 233 КЗпП мав звернутися до адміністративного суду за захистом свого права протягом тримісячного строку. Відносини щодо звільнення та проходження служби в органах цивільного захисту врегульовані спеціальним законодавством Кодексом цивільного захисту, Положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 593 від 11 липня 2013 р., постановою Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 р., Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 623 від 20 липня 2018 р. Вказані нормативні акти, не містять норм щодо регулювання виплати звільненій особі рядового та начальницького складу служби цивільного захисту середнього грошового забезпечення за весь час затримки з вини роботодавця всіх належних йому виплат при звільненні. Водночас, на осіб рядового і начальницького складу, які проходили службу в органах цивільного захисту, Кодекс законів про працю України не може поширюватися. Необхідною умовою для звернення до суду з позовом про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати є звернення особи до підприємства, установи або організації із заявою про виплату відповідної компенсації, що позивачем не було здійснено.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу від позивача до суду апеляційної інстанції не надходив.

Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 до 07 лютого 2022 р. проходив службу у Головному управлінні Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області, яке на виконання вимог рішення суду у справі №280/6176/23 14 березня 2024 р. виплачено йому індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2017 р. по 31 грудня 2018 р. в розмірі 51 484,34 грн.

В прийнятому рішенні судом першої інстанції вказано, що оскільки позивача звільнено зі служби 07 лютого 2022 р., а остаточний розрахунок із ним проведено 14 березня 2024 р., то звернувшись до суду 22 березня 2024 р., він дотримався встановленого ч. 5 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України строку. По суті заявленого позову вказано про обов`язок відповідача нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 08 лютого 2022 р. по 08 серпня 2022 р. включно в розмірі 51 485,82 грн. Даний висновок зроблено з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 26 лютого 2020 р. у справі №821/1083/17, приписів статті 117 КЗпПУ із змінами, внесеними згідно із Законам від 01 липня 2022 р. № 2352-IX. Також, виходячи з приписів Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», судом зроблено висновок про наявність підстав для нарахування та виплати позивачу зазначеної компенсації, враховуючи порушення відповідачем строку виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2027 р. по 31 грудня 2018 р.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно частини 1, 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

В частині доводів апеляційної скарги щодо порушення позивачем строку звернення до суду з позовними вимогами слід зазначити наступне.

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частиною 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частина 2 статті 233 КЗпП України в редакції до липня 2022 р. передбачала, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник може звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати, без обмеження будь-яким строком.

Станом на дату звернення ОСОБА_1 до суду з відповідним позовом (22 березня 2024 р.) редакція статті 233 КЗпП України більше не передбачала звернення до суду з позовом про стягнення заробітної плати, без обмеження будь-яким строком. Водночас, частина перша даної статті визначає, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 р. №4-рп/2012 та Верховним Судом в постанові від 26 травня 2022 р. у справі №340/1972/21 вказано, що лише після проведення фактичного розрахунку (виплати всіх сум, що належать звільненому працівникові), починається перебіг строку для звернення до суду щодо виплати суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Оскільки остаточний розрахунок із ОСОБА_1 в частині виплати індексації грошового забезпечення проведено 14 березня 2024 р., то звернувшись до суду 22 березня 2024 р., він дотримався встановленого частиною 1 статті 233 КЗпП України строку.

Щодо нарахування та виплати позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідач стверджує, що стаття 117 КЗпП України не розповсюджує свою дію на правовідносини з приводу звільнення осіб рядового і начальницького складу, які проходили службу в органах цивільного захисту, водночас самостійно зазначає, що спеціальними нормами такі правовідносини не регулюються.

Верховний Суд неодноразово викладав висновки про те, що, якщо спеціальним законодавством, яке регулює оплату праці, не встановлено відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, застосуванню підлягають норми статті 116 та 117 КЗпП України як такі, що є загальними.

Також, суд апеляційної інстанції враховує правовий висновок Верховного Суду, сформульований у постанові від 06 грудня 2024 р. у справі №440/6856/22, і який полягає у наступному:

"Період затримки розрахунку при звільненні до 19 липня 2022 р. (до набрання чинності Законом №2352-ІХ) регулюється редакцією статті 117 КЗпП України до внесення у неї змін Законом №2352-ІХ, тобто без обмеження строком виплати у шість місяців. До цього періоду, у разі наявності у суду, який розглядає спір, переконання про істотний дисбаланс між сумою коштів, яку прострочив роботодавець і сумою середнього заробітку за час затримки цієї виплати може застосувати принцип співмірності і зменшити таку виплату.

Період затримки розрахунку при звільненні з 19 липня 2022 р. регулюється редакцією статті 117 КЗпП України після внесення змін Законом №2352-ІХ і яка передбачає обмеження виплати такому працівникові шістьма місяцями".

Суд першої інстанції, виходячи із встановленої судовим рішенням у справі №280/6176/23 обставини протиправної бездіяльності, допущеної відповідачем в частині не нарахування та невиплати позивачу усіх належних сум при звільненні, зокрема індексації, відповідно до статті 117 КЗпП України, в редакції до Закону України №2352- IX від 01 липня 2022 р. та після, а також Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 р. №100, визнав протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплатити позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за шість місяців за період з 08 лютого 2022 р. по 08 серпня 2022 р.

Позивачем рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржено. Відповідачем в апеляційній скарзі не наведено власного альтернативного розрахунку визначеної судом на користь позивача суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Щодо нарахування та виплати позивачу компенсації відповідно до приписів Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" слід зазначити, що індексація грошового забезпечення входить до переліку доходів, встановленого статтею 2 даного Закону, лише після внесення до неї змін Законом України №1214-IX від 04 лютого 2021 р., тому затримка виплати ОСОБА_1 індексації за період з 01 січня 2017 р. по 31 грудня 2018 р., не підлягає компенсації підставі даного Закону.

Неправильне тлумачення судом першої інстанції норм матеріального права у відповідній частині є підставою для його скасування у відповідній частині, як це передбачено статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, та прийняття у відповідній частині нового рішення.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області - задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 липня 2024 р. в адміністративній справі №280/2916/24 - скасувати в частині задоволених позовних вимог про зобов`язання Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2017 р. по 31 грудня 2018 р., та прийняти в цій частині нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у наведеній частині - відмовити.

В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 липня 2024 р. в адміністративній справі №280/2916/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 26 листопада 2024 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Н.П. Баранник